GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: אני קודם כול רוצה לברך את כולם – את עורך-דין איתי עצמון שהצטרף אלינו, היועץ המשפטי, כמובן את הגברת ורון מנהלת הוועדה, את הדובר ליאור רותם, כל נציגי הממשלה וכל האורחים המכובדים שנמצאים - שיהיה חג שמח ובריאות טובה.
אבישי ברוורמן: אנחנו פותחים היום בנושא צו הגז (בטיחות ורישוי) (מכלי גפ"מ מיטלטלים), התשע"ד–2014.
אבישי ברוורמן: חן בר יוסף ממינהל הדלק.
אבישי ברוורמן: ברשותך, אני התכוננתי וכבר התחילו להבהיר לי שיש פה תקנות מסוימות שקשורות ליהודה ושומרון.
אבישי ברוורמן: ולפתע, ויהי בחצי הלילה, יהודה ושומרון נעלמו.
אבישי ברוורמן: האם זה חלק מהתקדמות בתהליך השלום, שיש איזה הסכם מדיני בפתח, או שיש לזה סיבה ערטילאית שזה ירד היום מסדר-היום?
אבישי ברוורמן: אני אשמח אם אפשר לשים את הנגלה לפני הנסתר.
<חן בר יוסף: אין בעיה, אין פה נסתר.
<חן בר יוסף: יש פה תיקונים של הרגע האחרון שהגיעו אלינו.
<חן בר יוסף: הצו אכן הוכן עם איזשהו שינוי ביחס לאיסור שחל על העברת מכלי גפ"מ מיטלטלים, מה שנקרא, מהאזור לישראל.
<חן בר יוסף: הנחת העבודה הייתה, ראשית, שהאיסור הזה הוא איסור גורף וברגע שמתקן בתוך האזור יוכל לקבל אישור של המפקד באזור, לא תהיה בעיה, כי אם מתקן עומד בכל הכללים, זה שהוא נמצא באריאל, אין שום סיבה שהוא לא יוכל להביא מכלים.
אבישי ברוורמן: לא הייתה פה שום בעיה, לא היו פה שום בעיות.
<חן בר יוסף: לא, לא.
אבישי ברוורמן: פשוט הייתה בעיה טכנית.
<חן בר יוסף: היה תיקון בחוות הדעת המשפטית שהעביר היועץ המשפטי של המינהל האזרחי, שבעצם הסביר לנו שמה שחשבנו שאפשר לסמוך עליו, למעשה אי-אפשר לסמוך עליו כי יכולים לקום מתקנים כאלה לא לגמרי באישורו, וודאי שמכל שמולא במתקן שאינו עומד בכללים, זה ודאי אף אחד לא התכוון להכניס, לא לישראל ולא לשום מקום אחר.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, אנחנו פועלים בתקנה הזאת בתחומי "הקו הירוק".
<חן בר יוסף: אנחנו בתקנה הזאת משמרים את מה שהיה בתקנות שהתקנה הזאת באה להחליף – תיכף נסביר למה בכלל הגענו עם התקנות האלה – ולמעשה לא עושים בהן שינוי.
<חן בר יוסף: נעבור על הסעיפים.
<חן בר יוסף: לדעתי, כשנגיע לסעיפים זה יהיה מאוד ברור.
אבישי ברוורמן: האם מה שאני אמרתי בלשון בני אדם, זה ברור?
<לאה ורון: גם פה זה העניין של הכרזה על שעת חירום.
אבישי ברוורמן: אנחנו עוד פעם מורידים תקנות לשעת חירום - - -
<איתי עצמון: צווי חירום.
אבישי ברוורמן: כמו שאנחנו אומרים, ישראל היא תמיד במצבי חירום, אף פעם זה לא משתנה, אבל כמובן השימוש בצווי חירום נתן שנים רבות ותמיד לדברים שהעין לא שוזפת אותם, לעשות דברים במחשכים, וכמובן שיש אזורים מסוימים שהדברים נעשים ללא פיקוח ואזורים אחרים שנעשים בעודף פיקוח.
אבישי ברוורמן: לכן, אני בעד שקיפות מלאה, אני בעד ביטול רוב צווי החירום כי אני חושב שבמדינת ישראל כל דבר צריך לעבור שקיפות, ומצד שני, אם יש דברים שלא נאמרו לפרוטוקול, אז ייאמרו אולי במקום אחר.
אבישי ברוורמן: אני בכל מקרה פותח את הדיון ואני מבקש ממר בר יוסף להציג את ההצעות לתיקון.
<חן בר יוסף: אז באמת הצו הזה נועד להחליף שני צווי פיקוח, חלקם משנות ה-90, שעתידים להתבטל עם ביטול ההכרזה על מצב חירום.
<חן בר יוסף: זאת המטרה המרכזית של הצו, ולא חידושים ותיקונים, ככל שישנם בו.
<חן בר יוסף: הוא מעגן את ההוראות שקבועות היום בצווים האלה, משאיר את רובן בעינן ואלה שהוא עושה בהן שינוי, וגם אם שינוי קל, זה רק בגלל שהן כבר מעוגנות היום בצווים אחרים שהם לא מתוקף שעת חירום, ולכן אין צורך מה שנקרא בכפילות חקיקה בעניין הזה.
<חן בר יוסף: למעשה, זו המהות של הצווים.
<חן בר יוסף: ושוב, מתנצלים על ההעברה המאוחרת של הנוסח האחרון שאותו אנחנו מביאים.
אבישי ברוורמן: חן, אני רק רוצה להרגיע אותך.
אבישי ברוורמן: אנחנו רגילים כבר – ואמרתי בישיבות הקודמות – שמאשימים את ועדת הכלכלה שהיא מעכבת, אבל תמיד אחרי שנים של עיכובים מקבלים בחצי הלילה נוסחים, וועדת הכלכלה בדרך כלל מתכנסת מכיוון שיש לה צוות יוצא מן הכלל, וגם עבדך קטן ממעש, בשבילי השירות הציבורי, אבל לעתים יש עיתונים שכותבים כותרות שוועדת הכלכלה מעכבת.
אבישי ברוורמן: אני הייתי מעדיף שחלק מהדברים, אנחנו נקבל אותם קודם כדי להפיץ אותם.
אבישי ברוורמן: ההערה הזאת, אני חוזר עליה חדשות לבקרים, אבל מכיוון שבממשל הישראלי היא לא נרשמת, אז אני רושם אותה פעם נוספת.
<חן בר יוסף: אז באמת, לנו אין שום כוונה לעבוד בחצי הלילה, אבל חלק מהעדכונים וחלק מהשינויים התקבלו אצלנו ממש לגמרי בימים האחרונים, למרות שהצו באמת הונח על שולחנם של כל אלה שהגיבו והתייחסו אליו כבר לפני לא מעט שנים.
אבישי ברוורמן: ההערות של היועץ המשפטי שלנו כבר לפני עשרה ימים.
<חן בר יוסף: למשל, אבל הלוואי שהוא היה היחיד.
אבישי ברוורמן: מה שאמרתי, ועדת הכלכלה – אני אומר, הייתי כבר יושב-ראש ועדת כספים, אני לא מצאתי, ואני לא רוצה לפגוע בוועדות אחרות, הן נהדרות - הצוות שפה, אני לא הכרתי, וגם ראיתי פרלמנטים בעולם, באיכות שלו.
אבישי ברוורמן: באמת, זה הזמן גם להוקיר אתכם לפני חג הפסח.
<חן בר יוסף: לענייננו מבחינת הצו, באמת הנוסח האחרון הוא נוסח שהוא מאוד מאוד דומה לנוסחים שהופיעו בצווים קודמים.
<חן בר יוסף: אין פה שינויים דרמטיים בסעיפים, וכשיש שינוי או יש איזשהו שוני מהנוסח הקודם, הוא רק בגלל שדברי החקיקה האלה כבר מופיעים במקומות אחרים.
<איתי עצמון: אדוני, אני רק אשלים במשפט לגבי המהלך של החלפת צווי הפיקוח בחקיקה מודרנית.
<איתי עצמון: כמובן שישנן סוגיות וישנם עקרונות שמעוגנים היום בחקיקה מודרנית ולא מעוגנים באותם צווי פיקוח שהם מעצם טבעם מיושנים, ולכן המהלך הזה הוא כמובן מהלך מבורך ונועד גם לעלות בקנה אחד עם חקיקה חדשה, לרבות חוקי-היסוד, הגנה על זכויות אדם.
אבישי ברוורמן: כמה שאנחנו נבטל חוקי חירום, כמה שיהיו פה יותר חוקי-יסוד, אני לא מצפה לחוקה כי זה גדול על מדינת היהודים, אבל אנחנו נתקדם במשטר הדמוקרטי שלנו.
<לאה ורון: התייחסויות.
אבישי ברוורמן: התייחסויות, מישהו רוצה להתייחס?
אבישי ברוורמן: דוד דרייר, מנכ"ל חברת די אן אס בע"מ, בבקשה.
<דוד דרייר: אני בא מהקצה השני – לא מהחקיקה, אני בא מהשטח.
<דוד דרייר: אני יבואן של גרילי גז, ספק של "הום סנטר", של "אייס", בעצם מי שמביא לידי ביטוי את כל התקנות שבאות לפה וצריך להתמודד אתן.
<דוד דרייר: אני בתחום הזה מעל 20 שנה, ועד היום אין לי מושג מהתקנות של מכלי גז.
אבישי ברוורמן: זה המסמך הסודי ביותר, כן?
<דוד דרייר: אי-אפשר להבין כלום.
אבישי ברוורמן: אי-אפשר להבין כי זה כתוב בצורה מסורבלת, או שזה סודי?
<דוד דרייר: מסורבלת, מבולבלת, אפילו סותרת, הייתי אומר, אתה לא יודע מה קורה פה.
<דוד דרייר: ברמת העיקרון, אני משווה את זה למה שקורה בעולם הגדול, והתקנות בישראל, אין לזה אח ורע בשום מקום בעולם.
<דוד דרייר: בישראל, לפי התקנות העכשוויות, אסור להחזיק אפילו מכל של 450 גרם בחנות בלי כלוב, בלי מערכת ספרינקלרים, חיבור למוקד ארצי – זה לא מצחיק – אין את זה בשום מקום.
<דוד דרייר: מקומות קיקיוניים כמו שוויץ, גרמניה, מדינות נידחות כמו קנדה וארצות-הברית, אתה נכנס עם מכל הגז של הגריל שלך, אתה מכניס אותו בכניסה לחנות לכלוב, מוציא חדש, משלם שליש או רבע מהמחיר פה ואתה הולך הביתה.
<דוד דרייר: אם תרצה היום למלא את המכל של הגריל שלך לכבוד יום העצמאות, אתה תרוץ בחצי מדינה, יגידו לך "הום סנטר" – אין לנו אישור בגלל שכל שנה צריך לחדש את האישור של הכלוב, שבלתי אפשרי לעמוד בו משום שזה ארבעה גופים.
אבישי ברוורמן: כי זה נושא ביטחוני ברמה גבוהה?
<דוד דרייר: אין בזה שום בעיה של בטיחות, במכלי גז שנמצאים בחוץ.
אבישי ברוורמן: אמרתי ביטחוני כי בטיחותי, ברור - - -
<דוד דרייר: אין בזה שום בעיה.
<דוד דרייר: אני עובד עם מכון התקנים מעל 20 שנה.
<דוד דרייר: זה פשוט איזשהו קובץ תקנות שכל מדינת ישראל – למעשה, גם אלה שמגעילים כלים כרגע עכשיו בחוץ – הם עוברים על כל התקנות האלה.
<דוד דרייר: אי-אפשר לעשות כזה מכלול של תקנות וגם לעמוד בהן, ואנחנו צריכים לעמוד בהן.
<דוד דרייר: אם אתה תרצה לגריל שלך מכל אני לא יכול להתחיל לספר לך שתקנה זו וזו וההוא במינהל כרגע עוד לא יצא לביקורת.
אבישי ברוורמן: מה שקורה – ואני חוזר על זה כמו קאטו הזקן – שהמשילות הישראלית, אין לה שום קשר לפיאסקו שהיה בכנסת, אם 2%–3% חסימה או 20 וכמה שרים.
אבישי ברוורמן: זו הביורוקרטיה של אישורי בנייה, אישורי עסק, ושחיתות בתחתית העולם השלישי.
אבישי ברוורמן: מה שאתה אומר כרגע, באירופה זה פשוט.
אבישי ברוורמן: אנחנו מתחזים שאנחנו רוצים להתקדם בהתנהלות לכיוון אירופה, אז מדוע בתקנות האלה - אני שואל מעבר לתיקון שהיה כאן – מדוע אי-אפשר ללכת ובאמת לעשות את זה בצורה הפשוטה, להטעין וללכת?
אבישי ברוורמן: ובסופו של דבר בטח לא אוכפים את זה.
<דוד דרייר: אני אפילו אוסיף.
<דוד דרייר: זה הרי לא הגיוני בעליל.
<דוד דרייר: אפשר למלא דלק בגז, אבל אתה לא יכול למלא מכל גז בתחנה שממלאת גז.
אבישי ברוורמן: אז אני שואל מי הגורם המקצועי שיכול להסביר לנו למה המדינה, שהיא אור לגויים, לא יכולה למלא גז בצורה מסודרת למכשיר בגריל של מר דרייר.
אבישי ברוורמן: בהזדמנות זאת לפני הפסח, שמגעילים את הכלים, למה?
אבישי ברוורמן: למה בגלל שמישהו עשה פה פעם את כל התקנות האלה, למה אי-אפשר בחרב אלכסנדר – שחתך את הקשר הגורדי במכה אחת – למה אי-אפשר להפסיק עם כל הדבר הזה?
אבישי ברוורמן: אני מדבר אל מי?
<יהודה גסנר: יהודה גסנר, מנהל לענייני בטיחות הגז, משרד התשתיות הלאומיות.
אבישי ברוורמן: מה שאמר כרגע מר דרייר, יש בזה היגיון, נכון?
<יהודה גסנר: התקנות של אחסנת נפט אלו תקנות שמסדירות את כל העניין.
אבישי ברוורמן: השאלה שלי היא לא זאת.
אבישי ברוורמן: אני שואל לדוגמה הספציפית.
אבישי ברוורמן: אני נכנס בשוויץ, היה לי הגריל, הייתי בחג העצמאות של שוויץ, ממלא והולך הביתה.
אבישי ברוורמן: למה בארץ אי-אפשר לעשות את זה?
<יהודה גסנר: התקינה בישראל היא שונה.
<יהודה גסנר: אנחנו שונים בהרבה היבטים.
אבישי ברוורמן: אנחנו שונים בהיבטים שאולי אנחנו עושים יותר מנגלים מהשוויצרים.
<יהודה גסנר: אני אתן את הדוגמה הכי בולטת לעין.
<יהודה גסנר: בכל מדינות אירופה, צוברי גז הם עיליים, חשופים.
<יהודה גסנר: בישראל התקן שהוא תקן רשמי, אוסר זאת, הוא מחייב הטמנה, למעט אם זה באזור חקלאי.
<דוד דרייר: תסלח לי, מדברים על מכלי קמפינג.
<יהודה גסנר: אני יודע.
אבישי ברוורמן: אני לא מכיר את העניינים הטכניים.
אבישי ברוורמן: נתן דוד דרייר דוגמה, בוא תתייחס לדוגמה הזאת.
אבישי ברוורמן: במדינת ישראל, מי שנגמר לו הגז במכשיר הגריל, למה הוא לא יכול להיכנס, להחליף את זה כמו בשוויץ, ללכת הביתה, לשלם פחות, והוא צריך את הויה דולורוזה הזאת עם כל התקנות לטווח חירום, בגלל שבמדינת ישראל אולי יש סיכון ביטחוני, אני לא יודע מאיפה זה בא.
אבישי ברוורמן: השאלה הזאת, רק לגבי הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: למה מישהו לא מוכן לחתוך את זה, בגלל שיש פה אלף תקנות ואלף דברים?
אבישי ברוורמן: למה מישהו לא מוכן לבוא ולהגיד – אני שומע מהשר שאנחנו רוצים לחתוך את הדברים – למה את הדוגמה הזאת אי-אפשר לפתור, והיום?
<יהודה גסנר: שוב, כאשר אנחנו נדרשים לאשר מכירה של אותם מכלים כפי שהם הוצגו, זה מתבצע במקומות מסוימים.
<יהודה גסנר: החוק היום מאפשר את המכירה הזאת – אני מדגיש, מאפשר – כל ה"הום סנטרים" והמקומות האלה יכולים לקבל את ההיתרים, אין שום בעיה.
<יהודה גסנר: מישהו צריך להיות אחראי, והמישהו הזה זה מי שהוגדר כספק גז.
<יהודה גסנר: אי-אפשר לאפשר מכירה מבלי שלמישהו תהיה אחריות אם חס וחלילה יקרה שם אסון.
אבישי ברוורמן: כבר ישבתי פה בדיון.
אבישי ברוורמן: שמעת שבישראל יש משפט נורא מפורסם – יש גד אבל אין גז – כי הלוא במפעל בפניציה כבר מחכים תשעה חודשים שמישהו יזרים את הגז, ואז יושב מישהו במשרד האנרגיה ואומר: אני לא נותן אישור בגלל בטיחות.
אבישי ברוורמן: באותו זמן מסיעים ברום, אמוניה בכל המקומות האחרים כי הוא אחראי על הבטיחות, ואז תשעה חודשים אף שר לא מחליט, ראש הממשלה, מי אחראי.
אבישי ברוורמן: אני שאלתי פה רק לשאלה שלו, ואני מניח שדוד דרייר עומד כאן וזה נרשם, וגם צופים הצופים, שמה שהוא אומר זה אמת ויציב.
אבישי ברוורמן: לשאלה שלו אין תשובה.
אבישי ברוורמן: מה זה הסיפור הכללי היורידי שאתה אומר?
אבישי ברוורמן: למה במדינת ישראל אי-אפשר להיכנס לחנות לפני שאתה עושה את המנגל, נגמר לך הגז, למלא אותו וללכת הביתה?
<יהודה גסנר: שוב, ישנם שני סוגי מכלים.
<יהודה גסנר: ישנם מכלים חד-פעמיים שאפשר לקנות אותם באותה חנות, בתנאי שהחנות קיבלה את ההיתרים המתאימים, בין השאר היתרי כבאות אש.
<יהודה גסנר: לגבי מכלים למילוי חוזר, גם הנושא הזה מוסדר בתקן, והדבר היחיד שבעצם אנחנו דורשים זה שמישהו יהיה אחראי על כל ההיבטים הבטיחותיים.
אבישי ברוורמן: ובשוויץ לא? ובגרמניה לא? שוויץ וגרמניה, מדינות קצת יותר מתוקנות ממדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: יש לי רושם שמשהו פה לא בסדר.
אבישי ברוורמן: אני מאמין ליהודי הזה שיושב פה, ויכול שידבר ערבי שיושב פה, ויכול שידבר צ'רקסי שישב פה, ודרוזי – נראה לי שמה שקורה פה, כל אחד יש לו לטיפונדיה, עם אלף מגבלות ואלף דברים, בסופו של דבר כל הנושא, שמצד אחד זה לא עוזר לבטיחות בשום דבר באמת, אבל הביורוקרטיה פה הורסת וגם המחירים יותר גבוהים, וזה בעצם הסיפור.
אבישי ברוורמן: והתשובות האלה, אני אאשר את התקנה הזאת ונגמר הסיפור, אבל בעצם הוא לא יוכל להיכנס ולמלא את הדבר הזה ברבע מחיר כמו בשוויץ, וללכת הביתה, וזאת הבעיה האמיתית.
אבישי ברוורמן: האם יש עוד התייחסות לדוגמה הזאת?
אבישי ברוורמן: אני רוצה לדוגמה הזאת.
<אבי אשכנזי: אבי אשכנזי, אני מנכ"ל אמגזית.
<אבי אשכנזי: אנחנו מתעסקים רק במכלים הקטנים.
אבישי ברוורמן: אתה רוצה להתייחס רק לדוגמה הזאת?
<אבי אשכנזי: יש לנו מעל 100 אישורי מכירה בארץ - שלא קיים בשום מקום – בגרמניה אתה נכנס, בכל מדף אתה יכול לקחת.
<אבי אשכנזי: שנה שלמה אנחנו כבר לא מקבלים שום חידוש ושום חדש בגלל "המצאות", אני הייתי קורא לזה פחד, לחתום על אישורים.
אבישי ברוורמן: כל אחד כסת"ח.
אבישי ברוורמן: כל אחד אומר – במשמרת שלי לא יהיה סיכון הכי קטן – לכן אנחנו מדינה הכי מאובטחת בעולם, ושום דבר לא זז.
<אבי אשכנזי: דוגמה, אישור מכבי אש, שיהיה כתוב שמותר למכור גפ"מ, אין דבר כזה, מכבי אש גם לא כותב שמותר למכור k-300 בסופר.
<אבי אשכנזי: אין דבר כזה.
<אבי אשכנזי: מישהו לא רוצה לחתום ולא רוצה לתת, ויש לנו כלובים והכול, ואנחנו אחראים, ואין אישורים.
אבישי ברוורמן: אתם אחראים.
<אבי אשכנזי: ומה שקורה, נכנסים לשוק – אני אגיד בשפה הכי פשוטה – עבריינים, לא אכפת להם.
<אבי אשכנזי: הממונה על הבטיחות גומר את הבטיחות.
אבישי ברוורמן: מה שאמרת עכשיו – תקשיבו, זה הדבר המרכזי – העבריינים, אני לא אומר את זה בשפה גסה עברית, באנגלית זה don’t give a damn, כי הם עושים מה שהם רוצים.
אבישי ברוורמן: ואנשים שעובדים לפי החוק לא יכולים להתקדם, גם מפסידים את פרנסתם, גם מסורבל, והצרכן יוצא מופסד.
אבישי ברוורמן: זה התיאור המציאותי של בעיית המשילות הישראלית.
אבישי ברוורמן: בכל מקום שתסתכלו על זה – אתם יודעים, הלוא בטיפול סיני אתה יכול להסתכל בעין, בתנוך האוזן, בבוהן, וזו אותה תמונה.
אבישי ברוורמן: קחו את הסיפור הזה שאמרתי לכם על פניציה, קחו את הסיפור הזה שדרייר תיאר עכשיו לקנות את הדבר הזה, לכו תסתכלו על אישורי הבנייה – תראו, הכול אותו דבר, ואז אנחנו יושבים פה ועושים את התקנות ומעבירים אותן.
אבישי ברוורמן: צריך לפשט את התהליכים.
אבישי ברוורמן: מצד שני, מי שעובר עבירה – עם נבוט גדול, למען יראו וייראו, אבל כל הבלגן הזה, למה אני אומר את זה?
אבישי ברוורמן: כי אני יודע שבישראל כל שר רץ להיות ראש ממשלה, אז ממילא דברים לא משתנים, אבל התשובה כאן – זאת בעיית המשילות הישראלית.
אבישי ברוורמן: כאן אתם רואים אותה, ולזה אין לי תשובה, מר בר יוסף, צר לי.
אבישי ברוורמן: אני אאשר בטח את הדברים שיהיו כאן, אנחנו נעשה את הדברים, אבל הביורוקרטיה המוגזמת הזאת שיושב פה האדם הזה מאמגזית, יושב פה מר דרייר ואומר לך – גרמניה ושוויץ, מדינות הרבה יותר מתוקנות מישראל, הרבה יותר אחראיות מישראל, גם בבניית כלכלה בת-קיימא, לא רק כלכלת exit.
<אבי אשכנזי: דרך אגב, הצרכן משלם על זה כפול – על כל האישורים האלה, על כל הכלובים האלה, על כל המהנדסים.
אבישי ברוורמן: יש את הפראייר.
אבישי ברוורמן: 50% מהתושבים, השכר שלהם פחות מ-6,400, אבל הם צריכים לשלם כמה שיותר.
אבישי ברוורמן: בגלל עודף הביורוקרטיה הזה והסרבול של מערכת שלא מתפקדת כבר שנים, זאת מדינת ישראל של 2014.
<יהודה גסנר: אדוני היושב-ראש, אני חייב להגיב.
<יהודה גסנר: אני אענה בקצרה כי העלו פה טענות.
<יהודה גסנר: כאשר אנחנו דורשים אישור כבאות אש, שיהיה רשום בפירוש שיש שם גפ"מ – לא כי מוכרים שם בגדים או ציוד לסקי אלא גפ"מ – כדי שכבאות אש ידעו איזה דרישות לדרוש.
<יהודה גסנר: אני חושב שזה לגמרי לגיטימי, זה בר השגה, זה הוסדר עם מכבי אש, ונכון – החוק היום מחייב לקבל את האישור של כבאות אש.
<יהודה גסנר: אני לא מוצא בזה שום בעיה למי שרוצה באמת ללכת ולהשיג את הרישוי.
<אבי אשכנזי: מכבי אש לא יודעים את זה.
<יהודה גסנר: מכבי אש יודעים.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני ממש מסתכל פה על קפקא ועל גוגול ואפרים קישון, והשאלה שלי – אירופה.
אבישי ברוורמן: האם באירופה יש יותר פיגועים ופיצוצים בגז מאשר בישראל, כאשר החקיקה שם כנראה יותר מקלה?
אבישי ברוורמן: אני אשמח אם מישהו יבדוק לי את זה.
<לאה ורון: אולי הם יודעים, משרד התשתיות?
אבישי ברוורמן: אולי משרד התשתיות יודע, מכיוון שהחקיקה באירופה היא הרבה יותר מקלה מכאן, האם בגרמניה ובשוויץ מתפוצצים כל הזמן כמו אצלנו.
<דוד דרייר: הפוך.
<דוד דרייר: כל התקנות האלה גורמות למצב שהבלונים – בלי לפגוע בידידי מאמגזית – הם פחות בטיחותיים ממה שמקובל בארצות-הברית, וגם כל האלתורים שמהבלון צריך וסת, בארצות-הברית זה מגיע כיחידה אחת, מוסדר, ואז אין את כל הבעיות האלה.
<דוד דרייר: גפ"מ הוא חומר מאוד בטיחותי, אם תקראו באינטרנט זה יותר בטוח מבנזין.
<דוד דרייר: כל עוד זה מצוי בחלל פתוח אין עם זה שום סיכון, whatsoever.
אבישי ברוורמן: הבעיה זה החאפריות והדברים שקורים פה.
<יורם טמיר: אחריות היד האחת, זו מילת המפתח, כי היא מתפזרת.
<יורם טמיר: אדוני ניהל דיון בעניין הצוברים, וזו דוגמה קלסית.
<יורם טמיר: כל מי שיש לו יד ורגל נוגע בצוברים.
<יורם טמיר: זה החל ממשרד לתשתיות, לאנרגיה ומים, דרך משרד הכלכלה.
אבישי ברוורמן: כמה שאתה צודק.
אבישי ברוורמן: כבר דיברנו, נתנו את הדוגמאות.
אבישי ברוורמן: היה פעם סרט בריטי לפני שנים, כשאתה ואני היינו יותר צעירים – כי גם לך יש כבר שיער לבן, אני שמרתי על השיער שלי.
<יורם טמיר: על ה"תסרוקת".
אבישי ברוורמן: כל אחד לעצמו, ואלוהים לאף אחד.
אבישי ברוורמן: כל אחד מושך, כל השרים.
אבישי ברוורמן: One Stop - במפעל, באוניברסיטה, במדינה.
אבישי ברוורמן: במדינה, כשיש One Stop, כשיש גורם אחראי – מתפקד; כשיש כמה גופים – אף אחד לא יהיה, במיוחד כשכל אחד רוצה להתקדם על חשבון השני.
<יורם טמיר: ויש פה גם פתרון, אדוני.
<יורם טמיר: יש שני תקני בטיחות שמכסים את נושא משק הגז – תקן 70 מכלים מיטלטלים, ותקן 158 – והם תקנים מעולים, אבל חסרה אחריות היד האחת של משרד האנרגיה.
אבישי ברוורמן: אני מקבל את הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: חן בר יוסף, אחרי שאמרנו את הדברים האלה, רק שיום אחד בדברי ימים, כשיוציאו את הפרוטוקולים של הכנסת, אני לא יודע מאיזה בניין שיהיה פה, ויסבירו איך מדינת ישראל הפכה למדינה דואלית, מדינה שהאזרחים לא מקבלים באמת את הסחורה, אולי גם הפרוטוקול הזה יירשם שם.
<חן בר יוסף: אני בערב פסח אמנע מלהשמיץ את מדינת ישראל, ברשותך.
אבישי ברוורמן: אדוני, ירמיהו השמיץ?
אבישי ברוורמן: ישעיהו השמיץ?
אבישי ברוורמן: תדע לך שבן-גוריון - - -
<חן בר יוסף: שאלה אם הוא עשה את זה בערב פסח.
אבישי ברוורמן: כן, גם בערב פסח.
אבישי ברוורמן: אתה יודע מה בן-גוריון אמר?
מיכל רוזין: כשאתה אוהב מישהו, אתה מבקר אותו.
אבישי ברוורמן: בן-גוריון – שאני באמת קצת למדתי מדרכו – הוא היה אומר, שלושה דברים, אדם שהוא ציוני אמיתי צריך לעשות: א.
אבישי ברוורמן: להגיד את האמת; ב.
אבישי ברוורמן: לא לפחד מהנושא הזה, להציע פתרונות, ויש פה דרך אחרת לגמרי, ולשדר אופטימיות.
אבישי ברוורמן: אבל, אם אתה ממשיך ללכת בדרך שאתה הולך, צריך להגיד את האמת, והדרך הזאת שמדינת ישראל הולכת בה, גם בניהול של הדוגמה הזאת, לא אופטימיות משיחית שאומרת שזה יסתדר מאליו.
אבישי ברוורמן: אם לא יעשו את זה אחרת, אתה תיתקל ותגיע להיות מדינת עולם שלישי, וזאת הבעיה האמיתית.
<חן בר יוסף: שני דברים.
<חן בר יוסף: אחד לגבי מה שנקרא ההסדרה.
אבישי ברוורמן: הזכרתי את פרקי אבות, אז אתה הגעת.
אבישי ברוורמן: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר.
<חן בר יוסף: לעניין ההסדרה של המכירה באתרים, זה לא הנושא שאנחנו דנים עליו פה.
<חן בר יוסף: אנחנו נשמח לפרט לגבי ההסדרה הזאת, מה היא דורשת ואיזה תיאומים כן נערכו עם כיבוי אש על מנת שבאמת האישורים שלהם יתואמו עם האישורים שלנו.
<חן בר יוסף: ברור לכולנו שמדובר על מסכת לא קלה ליזמים, אבל מצד שני אני מזכיר, מדובר פה בחיי אדם ולכן הנושאים הם כן בנפשנו וכן קריטיים.
<חן בר יוסף: הנושא השני שכן מטופל פה בתקנה הזאת זה הנושא של מי מילא את המכל, וזה כן אולי חוזר לסיפור של אמגזית.
<חן בר יוסף: אמגזית קנה מכל בשנת 2005, הביא אותו לארץ, מילא אותו.
<חן בר יוסף: על המכל כתוב "אמגזית".
<חן בר יוסף: לוקח האדם את המכל הזה אחרי שני פיקניקים ושלושה ימי עצמאות, גומר את המכל הזה, הלך ומילא אותו במקום אחר ובמקום אחר ובמקום אחר, אבל בסוף אם חס וחלילה המכל הזה כושל כי הוא הגיע כבר לפרקו, כי הוא כבר ישן והתיישן, למי יבוא החוקר שיחקור את הפיצוץ?
<חן בר יוסף: למי שמוטבע על המכל, למר אמגזית.
<חן בר יוסף: אומר אמגזית: אני לא ראיתי את המכל הזה כבר שנים, מה אתה רוצה ממני?
<חן בר יוסף: הצו הזה בא להסדיר שמי שממלא מכל, יש לו קשר ישיר למכל הזה - -
<חן בר יוסף: - - או שיש לו חוזה שחתום על ההחלפה.
<חן בר יוסף: זה הצו, בזה אנחנו נוגעים.
<חן בר יוסף: זה ישירות חיי אדם, זה לא ביורוקרטיה, זה צורך בטיחותי אמיתי.
<אבי אשכנזי: מדוע אמגזית לא ממלא?
<אבי אשכנזי: כי אתה לא נותן לו אישור למכור את זה בחנויות, אז איך הוא ימלא?
<אבי אשכנזי: ואז ממלאים בעטרות ובטול כרם.
<אבי אשכנזי: חבר'ה, אמגזית לא ממלא כי לא נותנים לו את המקום - - -
אבישי ברוורמן: חן, אני אחדד.
אבישי ברוורמן: כולנו רוצים שדברים יהיו בטיחותיים ושדברים לא יסתובבו בצורה הזאת שדיברת.
אבישי ברוורמן: אבל לאור מה שאמרת, והוא אומר – טול כרם, מקומות אחרים שדברים מסתובבים פה - -
<אבי אשכנזי: הוא מכיר.
אבישי ברוורמן: - - כי אלה שעושים לא חוקי, אנחנו לא משתלטים עליהם – כמו בחלק מהדברים שיש לנו פה עולם תחתון מאוד מאוד פעיל בישראל.
אבישי ברוורמן: עוצרים פה איזה ידוען שלקח קנביס ועושים כותרת ראשית, אבל העולם התחתון עושה פה שיקגו, שאומרים שיקגו כבר זה - - - אני מבקש, יש לי שתי שאלות, הלוא את הדברים האלה אנחנו נעביר.
אבישי ברוורמן: אני מבקש שתשב עם אמגזית בפתיחות – אחרי חג הפסח, אחרי שישבת לסדר – תקשיב לשאלות שלו ותתנו לנו תשובות ברורות בכתב, לחברי הוועדה, מה עושים בנושא הזה.
<יהודה גסנר: אדוני היושב-ראש, אני מבקש.
<יהודה גסנר: אני נפגשתי עם נציג אמגזית לפני פחות מחודש.
<יהודה גסנר: הדברים עלו, הדברים הובהרו.
<יהודה גסנר: ישנם יותר מעשרה, קרוב ל-20 מתקני מילוי שחברה כמו אמגזית יכולה ליצור איתם התקשרות ולמלא שם את מכלי הגז שלהם.
<יהודה גסנר: הבעיה איננה שהוא לא יכול למלא, הבעיה היא מעבר לכך, שנדרשים תנאים שנקבעו בחוק, ואותם צריך לקיים.
אבישי ברוורמן: מה שאני מבקש, אם ככה – מכיוון שהמשפטים הקצרים האלה מסתירים עולם ומלואו ולא ברור לי מה - -
מיכל רוזין: כן, הם סתומים.
אבישי ברוורמן: - - אז בבקשה, מר בר יוסף.
<קריאה: נעמיד אותם.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים לקבל סיכום מפורט אחרי הפגישה אתו, בלשון מאוד ברורה, לא בלשון משפטית אלא בלשון שכל אחד במדינת ישראל שקורא יבין – העמדה הזאת, העמדה שלכם, מה הסיפור ומה הפתרון.
אבישי ברוורמן: השאלה השנייה שלי, מר בר יוסף - - -
מיכל רוזין: סליחה, כבוד היושב-ראש.
מיכל רוזין: זה רק חברת אמגזית או פשוט פה יש נציגים?
<אבי אשכנזי: לא, זה גם אמישראגז.
<אבי אשכנזי: מי שעובד כחוק, באותה בעיה.
אבישי ברוורמן: תשבו כל הנציגים ביחד.
מיכל רוזין: לכן, זה לא רק לשבת עם אמגזית.
<דוד דרייר: נכון.
<דוד דרייר: אנחנו גם לפי ה-retail - - -
אבישי ברוורמן: אני מבקש – תתאמו נציגות.
אבישי ברוורמן: קיבלתי את הערתך, חברת הכנסת רוזין.
אבישי ברוורמן: תודה, במקרה הזה.
אבישי ברוורמן: השאלה השנייה שלי, לאור הדברים – בצו מציעים לאסור על הכנסה לישראל של מכל גז שמולא בגז מחוץ לישראל.
אבישי ברוורמן: השאלה היא מה לגבי גז שמולא למשל במקום מסוים ביהודה ושומרון, לצורך העניין, האם ניתן יהיה להכניסו לתחומי השיפוט של מדינת ישראל.
<חן בר יוסף: זה התיקון שדיברתי עליו בהתחלה.
<חן בר יוסף: אין שינוי בסעיף הזה.
<חן בר יוסף: הסעיף הזה נשאר כמו שהוא.
אבישי ברוורמן: שאומר?
<חן בר יוסף: מכיוון שהמתקנים האלה, לפחות מה שהסבירו לנו, יועמ"ש איו"ש הסבירו לנו שלמעשה מתקנים כאלה יכולים לקום ללא בקרה שלהם, וזה בוודאי לא יכול להניח את דעתנו.
אבישי ברוורמן: אז...
<חן בר יוסף: זה בינתיים לא, עד שכן תהיה בקרה שלהם וחקיקה מסדירה.
אבישי ברוורמן: כולל אריאל, כולל כל מקום.
<חן בר יוסף: לצערנו.
<איתי עצמון: זה בעצם המצב המשפטי היום.
אבישי ברוורמן: זה המצב המשפטי, לכן הנקודות האלה הן ברורות.
<יורם טמיר: יש לי הערה שיש בה גם מידע, שמן הראוי שתישמע ותירשם בפרוטוקול.
<יורם טמיר: יש פה אזכור של תקן 70, שהוא תקן רשמי.
<יורם טמיר: יש כשישה מיליון מכלי גפ"מ למילוי חוזר במשק הגז הישראלי, שכמחציתם אינם תואמים לתקן 70.
אבישי ברוורמן: הם מסתובבים בשטח כתוצאה מ?
<יורם טמיר: הפגם העיקרי הוא ב"בטן הרכה" של הבטיחות בגז.
<יורם טמיר: הם חסרי הגנה על ברז המכל.
אבישי ברוורמן: ואיך הם מסתובבים?
אבישי ברוורמן: תן דוגמאות, מאיפה הם באים.
<יורם טמיר: זה ברובם מכלים ותיקים, של חברות הגז הוותיקות, שבהתאם לעקיפה – לא אכיפה אלא עקיפה – של התקן הרשמי בעבר, מצאו את מצבם כפי שהוא.
אבישי ברוורמן: ואיך פותרים את הבעיה הזאת?
<יורם טמיר: אפשר לתקן אותם על-ידי התקנה של מגיני ברז.
אבישי ברוורמן: האם זה קורה?
<יורם טמיר: לא.
<יורם טמיר: אין אכיפה.
<יורם טמיר: יש פנייה שלי לממונה על הבטיחות בגז בכתב מיוני 2013.
אבישי ברוורמן: אדוני הממונה, מה התשובה?
<יורם טמיר: לא זכיתי לקבל תשובה עד היום.
<יהודה גסנר: הנושא הזה נדון בוועדה שמטפלת בתקן הזה.
<יהודה גסנר: הוועדה לא פסלה את המכלים האלה.
<יהודה גסנר: זה עניין של פרשנות של סעיף מסוים שנכתב בשפה האנגלית, הוא נמצא כרגע לפניי.
אבישי ברוורמן: אני מכבד אותך מאוד אבל תאמין לי, השאלה שלי היא מאוד פשוטה.
אבישי ברוורמן: מה שאמר מר טמיר, שיש כל מיני מכלים שהחיבור שלהם, הברז - - -
<יהודה גסנר: ההגנה הפסיבית על הברז.
אבישי ברוורמן: לא תקינה, ולכן היא מסכנת את אזרחי ישראל בכל מיני מקומות.
אבישי ברוורמן: וכשהוא פונה, אז איך פותרים את הבעיה?
אבישי ברוורמן: אם זה סיכון אז צריך לפתור את זה.
אבישי ברוורמן: איך פותרים אותה?
אבישי ברוורמן: אני לא מדבר על דיון מי מכסה את האחוריים, זה או אחר.
אבישי ברוורמן: איך פותרים את הבעיה הזאת מבחינה עניינית?
<יהודה גסנר: פותרים אותה באמצעות שינוע בכלובים למשל.
אבישי ברוורמן: אבל היא קורית?
אבישי ברוורמן: עושים את זה?
<יהודה גסנר: חלק מהחברות עושות את זה.
אבישי ברוורמן: מי עושה את זה ומי לא?
אבישי ברוורמן: אני מבקש, בדוח שביקשתי לוועדה לאחר חג הפסח, אני מבקש לשמוע בדיוק את הנקודה הזאת.
אבישי ברוורמן: מה קורה בשטח לגבי אותה נקודה?
אבישי ברוורמן: מה נעשה בעבר, מה נעשה היום ואם באמת חלק מהדברים האלה לא נעשים, אני מבקש לשמוע מה ייעשה בחודש הקרוב כדי שאנחנו נגיע לחג השבועות עם פחות סכנה בנושא הזה.
אבישי ברוורמן: תודה לך, מר טמיר.
אבישי ברוורמן: הערות כלליות לפני שאני פותח את הקריאה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אייכלר, ואחרי כן אדוני.