GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה שום דבר לא מעכבת, עובדת יום ולילה, ואלה שלפעמים מדליפים מהמשרדים המסוימים, לא עושים את העבודה כמו שצריך.
אבישי ברוורמן: לפעמים – זה כבר לא חורה לי כי אני כבר רגיל שזאת שיטת העבודה – אבל פה, רוב הדברים שמגיעים לסגור בתקנות, כשאני הייתי סוגר, רוב הדברים צריכים כבר להיות סגורים מבחינת הרפורמה.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: אז אנחנו מבחינתנו בתוך הממשלה - - -
אבישי ברוורמן: רוב הגופים כאן צריכים להיות אחרי התייעצות.
אבישי ברוורמן: אני חשבתי – יש לי עוד דיונים רבים – שרוב הדברים האלה כבר לובנו, סודרו, ואנחנו באים פה להחלטה טכנית של שתיים-שלוש דקות.
אבישי ברוורמן: לא הייתה פה התייעצות מתאימה?
<אפרת רחלי מאירי: הייתה.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: אני רוצה להתייחס.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: בין המשרדים אני יכולה להבטיח שנערכה כן התייעצות, גם עם משרד השיכון שלא פה, משום שיש כאן היבטים של חוק המכר (דירות), ולגבי הגורמים – אני הייתי בחופשת לידה אבל הבנתי שנערכה התייעצות עם הרשות - - -
<אפרת רחלי מאירי: עם התאחדות התעשיינים, עם כרומגן, איגוד מחממי המים.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: והעובדה שלא מקבלים את עמדתם היא לא - - -
אבישי ברוורמן: אנחנו לפני פסח, זה לא יום כיפור, אני לא בא להאשים.
אבישי ברוורמן: יש לי רושם שזה תהליך כללי.
אבישי ברוורמן: לאה ורון מקבלת לפעמים באמצע הלילה – לקרוא לפרופ' ברוורמן דחוף, שנים חיכינו – ואז אתה מברר שכבר מאוגוסט עד עכשיו לא דיברו במשרדים, לא עשו, ופתאום קם איזה שר באמצע הלילה, ותהיה כותרת ראשית, ויהי בחצי הלילה, לכנס את הוועדה, ופתאום יש כותרת ראשית.
אבישי ברוורמן: ואז אומרים - הוועדה מעכבת.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: לא, חלילה, אבל העובדה שלא התקבלו העמדות, זה לא בגלל שלא הייתה התייעצות.
אבישי ברוורמן: מר בית הזבדי, בבקשה, ואז תציעי לי איך להתקדם, עורך-דין אפרת רחלי מאירי.
<אדי בית הזבדי: אני רוצה לציין שאנחנו מלווים את הנושא של מערכות סולאריות, כמו שאדוני יודע, כבר למעלה מ-30 שנים.
<אדי בית הזבדי: התקנות האלה היו ביוזמה שלנו, והדחיפה אפילו לצו הזה – בזמנו כשזה היה צו – זה גם כן ביוזמה שלנו.
<אדי בית הזבדי: אנחנו בהחלט – וכמו שאני ציינתי פה בתגובה שלי למשרד המשפטים – בהחלט ערים לכך שיש בעיה של מוצר ובעיה של התקנה.
<אדי בית הזבדי: אנחנו מבקשים, וביקשנו להפריד בין שני הדברים האלה.
<אדי בית הזבדי: המוצר צריך להיות באחריות היצרן, וההתקנה צריכה להיות באחריות המתקין.
<אדי בית הזבדי: יש פה בעיה שהמתקין אומר "זה לא אני" והיצרן אומר "זה לא אני".
<אדי בית הזבדי: דוד שמש שנוזל אחרי שנה או דוד שמש שיוצאת ממנו חלודה אחרי פחות שנה, או אחרי שנתיים או אחרי שלוש שנים, זה פגם במוצר ולא בהתקנה.
<אדי בית הזבדי: זה דבר בסיסי.
<אביטל סומפולינסקי: לצרכן אין אפשרות לדעת את זה.
<אדי בית הזבדי: הצרכן, עד היום הוא מקבל מהיצרן תעודת אחריות שהמוצר עומד בדרישות ובתקנים.
<אדי בית הזבדי: הוא לא נדרש היום, אי-אפשר לתת לו אחריות על ההתקנה, אין דרישה לאחריות על ההתקנה.
<קריאה: יש בצו.
<אדי בית הזבדי: לא על ההתקנה.
<מיכאל ריינר: על ההתקנה.
<אדי בית הזבדי: יש את המתקין ויש את המוצר.
אבישי ברוורמן: יש עמדת הממשלה, ועמדת הממשלה שונה מעמדתך כרגע.
אבישי ברוורמן: אני רוצה למצוא – או שאני מקבל החלטה על-ידי איזשהו תיקון לעמדת הממשלה, או שאני מאמץ את עמדת הממשלה, אבל אם עמדת הממשלה לא באמת דואגת בצורה אפקטיבית לצרכן, אז אולי כדאי שאנחנו נתכנס ונעשה את זה בעוד מספר ימים כי אני לא רוצה לקבל החלטה, שאחרי שחיכינו כל כך הרבה, ברגע האחרון תהיה בחופזה ותפגע בצרכן.
אבישי ברוורמן: לכן, אני מבקש ממר היימן, נציג התאחדות התעשיינים, ואחרי כן עורך-דין אפרת רחלי מאירי.
<יהודה היימן: תודה רבה.
<יהודה היימן: אז עם כל הכבוד - - -
<יהודה היימן: קודם כול, חייב להיות קונצנזוס בין משרדי הממשלה והרגולטור, וכמובן הרשות - - -
אבישי ברוורמן: חייב?
אבישי ברוורמן: באיזו מדינה אתה חי?
<יהודה היימן: חייב.
<יהודה היימן: הם רק עכשיו ראו את הניירות, כפי שהבנתי, אבל יש לי בקשה אחת.
<יהודה היימן: כשאתה קורא שיהיה קונצנזוס ביניהם, חייבים לשמוע תמיד את עמדת היצרנים - -
<יהודה היימן: - - שהם הבקיאים לדעתי בנושא.
<אפרת רחלי מאירי: אני מופתעת כי התאחדות התעשיינים גם כן הייתה מעורבת בנושא וגם כרומגן וגם איגוד מחממי המים.
<יהודה היימן: כן, אני יודע.
<יהודה היימן: אמרתי – גם להבא, גם כשאתם יוצרים את הקונצנזוס החדש, אנא.
<יהודה היימן: זאת בקשתי כרגע.
אבישי ברוורמן: לכן, עורך-דין אפרת רחלי מאירי, איך מתקדמים?
<אפרת רחלי מאירי: קודם כול, מאוד חשוב לי להדגיש שהרשות, כל פעם – לפחות מאז שאני שם אני יודעת - -
אבישי ברוורמן: כולם, הרשות, הכול בסדר.
<אפרת רחלי מאירי: - - היא פוגשת את העוסקים לפני שהיא מקבלת החלטה.
<אפרת רחלי מאירי: היא גם חייבת בזה.
אבישי ברוורמן: הכול רשום בפרוטוקול.
אבישי ברוורמן: עכשיו, מה אנחנו עושים, אחרי שכבר עורך-דין פינקוס הודיעה שהייתה איזו הטעיה.
<אפרת רחלי מאירי: העמדה שלנו, שמשרד המשפטים – והבנתי שמשרד התשתיות אז תמך – נכון?
<אדי בית הזבדי: לא.
<אדי בית הזבדי: אנחנו קבענו בפירוש שיש להתייחס לנושא של התקנה לחוד, ולהשאיר את תקופת האחריות לחמש שנים – אם זה בצו או אם זה בחוק או בתקנה.
<יהודה היימן: עניין מאוד מהותי.
<קריאה: אין חובת תיאום, יש חובת התייעצות.
<אדי בית הזבדי: אז יש חובה.
<אדי בית הזבדי: אני מאוד מעריך את - - -
אבישי ברוורמן: סליחה, אני מתייעץ עם היועצת המשפטית שלי.
אבישי ברוורמן: אתם יודעים כמה אני אוהב לחתוך כי אני שונא את עודף הביורוקרטיה הישראלית, וזה חלק – בגלל ניסיוני כאיש מעשה, לפעמים קשה לי לראות את מה שקורה פה – אבל אני לא חושב שאתם מוכנים, ולכן אני מוכן.
אבישי ברוורמן: אתם רוצים, תעבדו במשך היום, אני אכניס את זה או שנעשה את זה בעוד שבוע.
<אפרת רחלי מאירי: אבל אנחנו הגענו להסכמה גם עם משרד המשפטים.
אבישי ברוורמן: יש לי בעיה פה להעביר את זה.
<לאה ורון: נעשה את זה כשהם יודיעו שהכול ערוך.
<אפרת רחלי מאירי: אנחנו יכולים לשמוע אבל לא לקבל.
<אפרת רחלי מאירי: לא חובה שאנחנו חייבים לקבל את העמדות של אחרים.
אבישי ברוורמן: ברגע שתהיו מוכנים - - -
<אפרת רחלי מאירי: אנחנו מוכנים.
אבישי ברוורמן: אתם לא מוכנים.
אבישי ברוורמן: אם אני שומע פה את כל הדברים האלה, אתם לא מוכנים.
<ירון לוינסון: יש עם משך האחריות בעיה.
אבישי ברוורמן: כי אני לא מרים יד.
אבישי ברוורמן: הלוא בסופו של דבר ההחלטה כאן היא פה אחד – פה אחד – ואני לא אעביר בצורה כזאת כשאני שומע הערות מהותיות מכל השחקנים המרכזיים.
אבישי ברוורמן: זה לא יהיה אחראי מצדי לעשות את הדבר הזה.
אבישי ברוורמן: זה חיכה פה 30 שנה, זה יחכה עוד יומיים.
אבישי ברוורמן: אני רוצה שאת תשבי עם כולם, או מי שיישב.
<אפרת רחלי מאירי: אדוני, אנחנו ישבנו.
<אפרת רחלי מאירי: זה שאנחנו שומעים את האחרים זה לא אומר שאנחנו חייבים להסכים לעמדותיהם.
<אפרת רחלי מאירי: אנחנו מקבלים את מה שנראה לנו נכון.
אבישי ברוורמן: הבוקר אמרת לי דבר אחד.
<אפרת רחלי מאירי: שמה?
אבישי ברוורמן: אחרי ששוחחת, באת ואמרת לי דבר שני.
<אפרת רחלי מאירי: שוב, אני מייצגת את עמדת הרשות, ובעניין הזה אני צריכה לדבר עם הגורמים שהיו עוד לפניי.
<אפרת רחלי מאירי: כשאומרים לי עמדה מסוימת - - -
<לאה ורון: לא על זה היושב-ראש מדבר, גברת המאירי.
<אפרת רחלי מאירי: אנחנו מדברים כאן על עניין של עמדה, ועכשיו דיברו עם עורכת-דין פינקוס.
אבישי ברוורמן: אמרת עמדה אחת בבוקר, פתחת אותה - - -
<לאה ורון: אולי נחכה להחלמתה של הגברת פינקוס והיא תגיע לוועדה ואתם תבדקו את זה.
אבישי ברוורמן: בלי היועצת המשפטית שלי, שאומרת לי שכאן משהו לקוי - - -
<אביטל סומפולינסקי: לא, לא.
אבישי ברוורמן: אז בבקשה, תאמרי את הדברים.
<אביטל סומפולינסקי: אני חושבת שהעובדה שהעוסקים והיצרנים לא מסכימים עם העמדה שמוצגת בתקנות, זה עדיין לא אומר שלא דיברו איתם - -
<לאה ורון: זה נתון להכרעת הוועדה.
<אביטל סומפולינסקי: - - ופה המקום לדון בדברים, ומפאת הזמן אני אומרת – יש פה טענות לגבי אחריות, שצריך לקיים דיון - -
<לאה ורון: לא, אפשר להאריך את זה על חשבון הישיבה הבאה, אבל אני לא רואה שהם ערוכים.
<אביטל סומפולינסקי: - - אבל הדיון לגבי אחריות הוא בשל, הממשלה שמעה את הצדדים וקיבלה החלטה.
<אביטל סומפולינסקי: אני, דווקא יותר מטריד אותי שהממשלה לא מציגה פה עמדה אחידה.
אבישי ברוורמן: הממשלה, אחרי שעשו את הטלפון, פתאום הם עם דעה אחידה.
אבישי ברוורמן: זה לא רציני.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: מדובר פה בתקנות של שר הכלכלה.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: יש לו, מכוח הנחיית היועץ המשפטי לממשלה וגם מכוח החוק, סמכות להיוועץ עם המשרדים הרלוונטיים.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: אין חובת תיאום, אין חובת הסכמה.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: אנחנו, כמשרד המשפטים, גם מוודאים - אכן נערכה היוועצות – אנחנו לא חייבים, משרד התמ"ת יותר נכון, לא חייב לקבל את העמדה.
אבישי ברוורמן: טוב, רבותי, אני שמעתי.
אבישי ברוורמן: עם כל הכבוד, אני חושב שזו התנהלות לא אחראית בכל הדבר הזה, להגיד את הדבר הזה – כל לילה מצלצלים אלי להעביר את התקנות.
אבישי ברוורמן: אם גם היצרנים וגם אחרים אומרים שזה לא עובד נכון, הדיון היה צריך להיות פה יותר ענייני.
אבישי ברוורמן: לכן, הפתיחה בבוקר, שאני שומע דבר אחד על עמדה, ושאומרת היועצת המשפטית שזו עמדה שגויה, ואז הולכים לוודא את זה ואומרים שהייתה עמדה שגויה – זה לא רציני.
אבישי ברוורמן: לכו תעשו את העבודה.
אבישי ברוורמן: אתם רוצים אותי באמצע הלילה, אני אעביר את זה.
אבישי ברוורמן: תעשו את העבודה קודם.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, אני סוגר את הישיבה.
<אביטל סומפולינסקי: רק אם אפשר, לקראת הישיבה הבאה, שנעדכן את ההגדרה של "מחמם מים חשמלי" כדי שזה לא יכלול, לא קומקום חשמלי ולא את החימומים התת-רצפתיים למיניהם, וגם אני אשמח אם הממשלה תשקול את עמדתה האם לא כדאי בכל זאת לתקן את זה במסגרת תקנות אחריות ושירות לאחר מכירה כדי שיהיו תקנות אחידות שמסדרות את הכול ולא יצטרכו ללכת לשתי תקנות מקבילות.
<אביטל סומפולינסקי: תשקלו.
אבישי ברוורמן: מה שאני מבקש, תתייחסו ל-substance ולא ליורידיות – זה, השר אחראי על זה – כשיושבים מול הציבור ועומדים מול הציבור ואומרים לציבור, עשינו את העבודה כמו שצריך ונקבל החלטה תוך 30 שניות.
אבישי ברוורמן: זה כואב לי התהליכים האלה.
אבישי ברוורמן: רבותי, חג שמח, אנחנו נכנסים לשידור.
אבישי ברוורמן: עוד פעם חג שמח לאלה שהצטרפו.
אבישי ברוורמן: אנחנו נעביר עכשיו תקנה נוספת, אני מקווה שפה הכול יהיה מסודר – לא כמו התקנה הקודמת שאני אמרתי, גם באמצע הלילה אם תעירו אותי ותתקדמו, אני אעביר אותה מייד.
אבישי ברוורמן: אנחנו מדברים כרגע לגבי תקנות הגנת הצרכן (חובת גילוי משקל של מוצר), התשע"ד–2014.
אבישי ברוורמן: בלשון בני אדם פשוטים, כשאתה בא לחנות ושוקלים, שגם אתה תוכל להסתכל ולראות מה המשקל, פשוט מאוד.
אבישי ברוורמן: מה שנקרא שקיפות אמיתית, שמה שהשוקל רואה, גם זה שרוכש את המצרך יוכל לראות מה היה המשקל.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מעורך-דין אפרת רחלי מאירי, ראש תחום ייעוץ וחקיקה ברשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן, וכמו שאמרתי, כשאני אגיד עורך-דין מאירי – אני אקרא עכשיו רק עורך-דין רחלי מאירי – מכיוון שיושב כאן עורך-דין מאירי, שהוא מייצג גוף הרבה יותר עוצמתי מכל המשרדים במדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: עורך-דין מאירי, את מי אתה מייצג?
<ערן מאירי: לא הייתי מגזים.
<ערן מאירי: רשת שופרסל, כבודה במקומה מונח.
אבישי ברוורמן: רבותי, בלי חוש הומור אי-אפשר לשבת לסדר פסח.
<אפרת רחלי מאירי: במסגרת מדיניות הממשלה לפעול לניתוק זיקה של חקיקה מהכרזה על מצב חירום, אנחנו מציעים להחליף את סעיף 5(ב) לצו הפיקוח על מצרכים ושירותים (הסחר במזון, ייצורו והחסנתו), משנת 1960, בכל הנוגע לאופן מכירת מצרכים, עת אותו מצרך נמכר לפי משקל בתקנות הגנת הצרכן (חובת גילוי משקל של מוצר), 2014.
<אפרת רחלי מאירי: למעשה, הסעיף הועתק as is, ואנחנו – כמו שאמרתי, במסגרת הניתוק ממצב החירום – מבקשים לעגן את זה בתקנות.
<אפרת רחלי מאירי: אני רוצה רק לציין שכל צו הפיקוח הוא למעשה תחת האחריות של משרד הבריאות.
<אפרת רחלי מאירי: אנחנו עדכנו אותו בדבר, ולגבי הסעיף הזה, זה סעיף שיהיה בר אכיפה אצלנו ולכן אנחנו מעגנים רק אותו בתקנות הגנת הצרכן.
אבישי ברוורמן: זה נראה ברור לחלוטין.
אבישי ברוורמן: הערות בבקשה.
אבישי ברוורמן: עורך-דין סומפולינסקי.
<אביטל סומפולינסקי: הצו עצמו מדבר על "קמעונאי חייב להחזיק בחנותו את מכונת השקילה", ועכשיו אנחנו עוברים ל"עוסק חייב לגלות לצרכן את משקלו של מוצר".
<אביטל סומפולינסקי: זאת אומרת, גם אם אתה מוכר לא בחנות אלא מוכר לא משנה איפה, מוצר בשקילה, אתה חייב.
<אפרת רחלי מאירי: כל עוד אתה עוסק.
<אפרת רחלי מאירי: אנחנו פשוט התאמנו את זה להגדרות שבחוק הגנת הצרכן.
אבישי ברוורמן: אפילו אם אתה בבית, יש לך - - -
<אביטל סומפולינסקי: נגיד בשווקים, שזה לא נחשב חנות.
<לאה ורון: אנחנו הזמנו לישיבת הוועדה את יושב-ראש ועד הסוחרים משוק מחנה יהודה, וניסינו גם לאתר מהשוק בתל-אביב.
<לאה ורון: אני מבינה שהם לא הגיעו.
אבישי ברוורמן: היום, כשצריך למכור את כל הדברים לחג, לבוא לכאן, להפסיד את העסק – ממילא גם ככה העסקים הקטנים לא כל כך פשוטים.
אבישי ברוורמן: רבותי, אם אין הערות.
<וגיף אליאב: עורך-דין אליאב, שאלה קצרה.
<וגיף אליאב: מה הסנקציות?
<אפרת רחלי מאירי: הסנקציות זה יהיה לפי חוק הגנת הצרכן.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: לא נקבעה סנקציה מפורשת לעניין הזה.
<וגיף אליאב: אבל בעצם זאת השאלה.
<וגיף אליאב: אם לא?
<הילה דוידוביץ בלומנטל: בסדר, אבל ישנם עוד סעיפים.
<וגיף אליאב: אזרחית, פלילית, כללית, לא יודע.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: קודם כול, ישנם עוד סעיפים היום בחוק שאין לצדם סנקציה.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: אני מזכירה שאנחנו במקביל על סף אישור הנושא של העיצומים הכספיים.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: יכול להיות – אני לא יודעת מה יהיה בדיון הבא, אבל יכול להיות שנצליח להכניס עוד תיקונים שיתקבלו עד שתאושר הצעת החוק בעניין העיצומים הכספיים, ונשקול האם הסעיף הזה מתאים או לא.
אבישי ברוורמן: גם כאן מקובלת עלי ההערה.
אבישי ברוורמן: אם ככה, אני מאשר אותה פה אחד.
<לאה ורון: לא, אדוני צריך לקרוא.
<לאה ורון: שעורכת-הדין מאירי תקרא.
אבישי ברוורמן: בבקשה, עורך-דין רחלי מאירי.
<אביטל סומפולינסקי: למה התחילה בעוד חודשיים אם זה בעצם פחות או יותר מעגן את המצב הקיים?
<אפרת רחלי מאירי: זה נוהג שמקובל, אבל אין לנו בעיה לשנות.
אבישי ברוורמן: את רוצה שנתחיל מעכשיו, בפסח, שנה חדשה?
<אפרת רחלי מאירי: אין לנו בעיה.
<הילה דוידוביץ בלומנטל: בגלל שזה מרחיב אולי.
<אפרת רחלי מאירי: אבל אצלנו זה מקובל לתת תקופה, זמן היערכות של חודשיים.
אבישי ברוורמן: מה שאתם רוצים.
אבישי ברוורמן: עורך-דין רחלי מאירי.
<אפרת רחלי מאירי: "עוסק חייב לגלות לצרכן את משקלו של מוצר הנמכר על פי משקל, על ידי העמדת מכשיר השקילה באופן המאפשר לצרכן לראות על נקלה וללא הפרעה את פעולת השקילה ותוצאותיה.
<אפרת רחלי מאירי: תחילה תחילתן של תקנות אלה חודשיים מיום פרסומן.
<אפרת רחלי מאירי: " – וזה נתון לשיקול דעתכם.
<ערן מאירי: אם יורשה לי.
אבישי ברוורמן: עורך-דין מאירי, אתה מתנגד למה שאמרה עורך-דין מאירי?
<ערן מאירי: אני רק דואג – האמת, אני לא דואג לשופרסל, אבל אם יש עוסקים שהיום המשקלים שלהם לא תואמים את התקנות, מן הסתם אני חושב שצריך לתת להם זמן להיערך לזה.
<אפרת רחלי מאירי: לכן נתנו חודשיים.
<אביטל סומפולינסקי: הצו היום כבר מחייב.
<ערן מאירי: אני לא מדבר על רשתות, ובעיקר הגדולות, שם זה כבר קיים ואין שום משמעות.
<ערן מאירי: אני מדבר דווקא על אותם סוחרים שלא נמצאים כאן – אני מניח שהם גם בטח לא יידעו מה קרה פה היום – שלמעשה, אני לא בטוח שהמשקלים אצלם תואמים את מה שיש כאן.
אבישי ברוורמן: תגובה של משרד הכלכלה.
<אפרת רחלי מאירי: אנחנו נדאג אם צריך, ניתן להם את הזמן כמובן של היערכות, כמו שאמרנו – חודשיים – אבל אם אתה מדבר על עניין שהם לא יודעים מה קורה פה, כמובן שאנחנו גם נפעל אפילו באופן עצמאי ליידע את מרחב העוסקים.
אבישי ברוורמן: זה נרשם בפרוטוקול, שעכשיו לקראת החג תפרסמו לכולם.
<אביטל סומפולינסקי: הם גם הוזמנו לדיון.
אבישי ברוורמן: אבל לא חשוב - - -
<לאה ורון: וזאת הנקודה המשמעותית.
אבישי ברוורמן: אני מקבל את הערתך.
אבישי ברוורמן: המשרד יעשה את הכול כדי לא לפגוע בעסקים קטנים שצריכים לתקן את הדברים.
<אפרת רחלי מאירי: אני לא יכולה רק להתחייב שזה יהיה מפורסם לפני החג.
<אפרת רחלי מאירי: בכל מקרה, נותנים להם זמן היערכות של חודשיים.
אבישי ברוורמן: כל מי שמגעיל את הכלים, אני לא רוצה להפריע לו.
אבישי ברוורמן: כל אחד בדרכו, לפי אמונתו.
אבישי ברוורמן: אם כך, רבותי, אנחנו סוף כל סוף נותנים למי שרוצה לעלות על המשקל, משני הצדדים שיראו את המשקל המתאים.
אבישי ברוורמן: זה לא שייך אבל לענייני דיאטה, נכון?
אבישי ברוורמן: את זה אפשר להסתיר.
אבישי ברוורמן: אם כך, רבותי, אני מאשר את זה פה אחד.
אבישי ברוורמן: התקנות מאושרות.
אבישי ברוורמן: בוקר טוב, וחג שמח, בריאות טובה לכולם.
אבישי ברוורמן: פסח תמיד היה ראש השנה, עד שלאחר מכן הגיע ראש השנה.
אבישי ברוורמן: קודם כל, צריך להודות לכל האנשים שמשתתפים פה בוועדה, לצוות הנפלא, שזכיתי – אתי, לאה, איתי, מרב, ליאור, ולכל הצוותים שעובדים.
אבישי ברוורמן: היום אנחנו עם משרד התחבורה, אבנר וכל החבורה, רון, וכמובן, כל קציני הבטיחות, העצמאיים והשכירים.
אבישי ברוורמן: הלא בסופו של דבר מריבות יש בעם ישראל מאז שהוא נוצר, ואם הוא לא היה עם שרב כל כך הרבה, לא היו כל כך הרבה רבנים.
אבישי ברוורמן: עם כל חוש ההומור שלי אני רק רוצה לומר שאני מודה לכל האנשים כאן.
אבישי ברוורמן: יש פה דעות שונות, אבל המטרה שלי היא להגיע לסיום החוק לגבי התקנות לגבי הבטיחות בדרכים.
אבישי ברוורמן: היום מה שנעשה, תקנות התעבורה, תיקון מס' – תוסיפו אותו, התשע"ג-2013, בדבר חובה להעסיק קצין בטיחות וסמכויותיו.
אבישי ברוורמן: אנחנו נתקדם בקריאה בכל הנושאים.
אבישי ברוורמן: יהיה פה דיון, ניתן לכולם להתבטא.
אבישי ברוורמן: במהלך הדיון תצטרף חברת הכנסת אילת שקד.
אבישי ברוורמן: יש בקשה לרביזיה, דיון מחדש, בתקנה 580 ובתקנות המתייחסות לאופן ההתקשרות עם קצין בטיחות.
אבישי ברוורמן: אאפשר לה להעלות את הרביזיה, אבל כבר אמרתי – מכיוון שהנושא הזה, גם יושבים פה היועצת המשפטית, חופש העיסוק, אני רואה פה את מר כרמל ואחרים, אני לא רוצה לפסוק לבד.
אבישי ברוורמן: מכיוון שבבית הזה כרגע אין הרבה חברי כנסת - אנחנו עובדים בפגרה - אני את הדיון בנושא הזה של הרביזיה אקיים מייד בתחילת המושב, כי אני רוצה שתהיה נוכחות מלאה של חברי הכנסת, שלא יגידו שהיד הזאת פסקה פה אחד.
אבישי ברוורמן: אני חושב שכך צריך להיות.
אבישי ברוורמן: בחלק מהדברים, כמובן, נפתח את הדברים גם היום.
אבישי ברוורמן: אם כך, שוב אני מודה לכולם.
אבישי ברוורמן: שיהיה חג שמח.
אבישי ברוורמן: אנחנו מתקדמים בתקנות עד סיום כל הסעיפים היום, להוציא בנושא הרביזיה – נדון, כפי שאמרתי, בתחילת המושב הבא.
אבישי ברוורמן: כמובן, יש פה עוד סעיפים שיש בהם רצון לפשרות ותיקונים.
אבישי ברוורמן: נקשיב לכולם, ונקבל את ההחלטות.
אבישי ברוורמן: עו"ד זוכוביצקי, מה יום מימים?
אבישי ברוורמן: אני מודה לך שאת תמיד אתנו, קודם כל.
אבישי ברוורמן: בבקשה, תעדכני אותנו איפה אנחנו נמצאים.
<שרית זוכוביצקי: זה בעמ' 4.
<שרית זוכוביצקי: למעשה סיימנו בהקראה בעמ' 4 בראשית העמוד.
<שרית זוכוביצקי: הקראנו את תקנה 584ב.
<שרית זוכוביצקי: לא נערכה הצבעה לגביו.
אבישי ברוורמן: אנא חיזרי.
<שרית זוכוביצקי: להקריא שוב?
<שרית זוכוביצקי: אין בעיה.
<שרית זוכוביצקי: אישור למתן שירותי בטיחות בהיקף חלקי.
<שרית זוכוביצקי: 584ב.
<שרית זוכוביצקי: (א) הרשות רשאית לאשר לקצין בטיחות כאמור בתקנה 580(ב) ו-(ג) – אני מתלבטת אתכם, כיוון שלא פתחנו ברביזיה, השאלה, מה אקריא?
<שרית זוכוביצקי: אתם מחזיקים את הנוסח- - -
<יערה למברגר: את לא אומרת: להתקשר.
<יערה למברגר: את אומרת לפי מה שכרגע הוצבע, ואם יהיה צריך, נתקן בהתאם.
אבישי ברוורמן: נראה לי שהזריקה הזאת של משרד התחבורה החוצה, אולי אפשר קצת - משרד התחבורה, אני רוצה שהמשנה למנכ"ל הבכיר גם יישב לשולחן.
<יערה למברגר: נקריא את כל הסעיפים לפי הנוסח שהתקבל בוועדה בדיון הקודם, ולכן נקריא את זה בלי ההתקשרות, ואם יהיה צריך בהמשך, יהיה צריך לתקן.
אבישי ברוורמן: אם כך, אני מאשר את זה פה אחד.
אבישי ברוורמן: בהתאם, תחת הרביזיה.
אבישי ברוורמן: 584ג.
<מרב תורג'מן: מה עם סעיף קטן (ב)?
<שרית זוכוביצקי: אקריא.
<שרית זוכוביצקי: (ב) לשם קבלת אישור כאמור בתקנת משנה (א), יגיש קצין בטיחות לרשות בקשה בכתב ויכלול בה פרטים אלה: (1) שם המפעל, כתובתו ומספר מזהה שלו; (2) סוג רישיון הנהיגה שברשותו; (3) מספר כלי הרכב במפעל, סוגם והמקום שממנו הם פועלים; (4) פירוט המפעלים שבהם הוא מבקש לתת שירותי בטיחות והיקף הימים והשעות של מתן השירותים בכל מפעל; (5) הזמן המוקדש לעבודה נוספת בעסק או במשלח יד במהלך שבוע.
<שרית זוכוביצקי: זה שינוי שלא שייך לרביזיה.
<מרב תורג'מן: זה בעקבות הערות שלנו.
<מרב תורג'מן: אנחנו סברנו שיש פה סוג מסוים של חדירה לפרטיות, ולכן ראוי היה לתקן את הנוסח.
אבישי ברוורמן: אני מאשר את זה פה אחד.
אבישי ברוורמן: כמובן, מתחת לכל הדיון שאנחנו מקיימים היום, אנחנו גם חווינו עוד אירוע בטיחותי חמור.
אבישי ברוורמן: אנחנו מאוד-מאוד דואגים לגבי התפקוד של כל נושא הבטיחות וקציני הבטיחות.
אבישי ברוורמן: מצד שני, מתחת יש גם הנקודה של חופש העיסוק.
אבישי ברוורמן: זה רוחש מתחת.
אבישי ברוורמן: אבל הנושא הבטיחותי מאוד-מאוד מדאיג.
אבישי ברוורמן: התאונות שחוזרות בדחיפות די גבוהה מבהירות לכולנו שנושא הבטיחות אינו מטופל כפי שצריך.
אבישי ברוורמן: עו"ד זוכוביצקי, אנא המשיכי.
<שרית זוכוביצקי: אני רק רוצה להפנות את תשומת הלב, שבתקנה 584ב אנחנו מפנים לתוספת, אז האם מבחינה פרוצדורלית אתם רוצים להקריא אותה בסוף או יחד עם הסעיף?
אבישי ברוורמן: איתי?
<איתי עצמון: אני חושב שמבחינת ההקשר, ראוי שהדברים יאושרו ביחד.
<איתי עצמון: התוספת, כתוב לי שהיא הוקראה בדיון ב-4 בנובמבר.
<שרית זוכוביצקי: היא הוקראה, אבל אני מפנה לעמ' 8, שזה הוספת התוספת ה-12.
<שרית זוכוביצקי: למעשה התוספת ה-12 היא טבלה שמפרטת את היקפי הימים והשעות, כאשר מדובר בחלקיות משרה.
<שרית זוכוביצקי: אני מזכירה – הכלל הוא שצריך לעמוד לרשות- - - בכל הימים והשעות.
<שרית זוכוביצקי: אנחנו התרנו למפעלים בתיקון בתקנה שהוצבעה, התרנו גם לעבוד בחלק מימי השבוע.
<שרית זוכוביצקי: התוספת מפרטת מהם היקפי השעות בהתאם לסוגי כלי הרכב וכמותם.
<שרית זוכוביצקי: בטבלה בקובייה השלישית – אין שינוי?
<שרית זוכוביצקי: כפי שהוקרא.
<אבנר פלור: מה שאנחנו מבקשים, בקובייה השנייה, להוסיף אוטובוס, ממספר 1, כלומר בכמות אחת כבר מחויב בקצין בטיחות.
<שרית זוכוביצקי: בטבלה בטור הראשון זה סוגי כלי הרכב.
<שרית זוכוביצקי: בקובייה השלישית בטור הראשון מיעטנו אוטובוס, אבל לא הוספנו אותו במקום אחר.
<שרית זוכוביצקי: המקום הנכון הוא הקובייה השנייה.
אבישי ברוורמן: הטור מצורף.
אבישי ברוורמן: אני מקדם בברכה את עמיתי חבר הכנסת צחי הנגבי, יושב-ראש ועדת הכנסת.
אבישי ברוורמן: אני מקווה, כפי שהבדיחה היהודית המפורסמת, אחר החגים, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.
אבישי ברוורמן: השאלה, אילו חגים.
אבישי ברוורמן: תמשיך לחייך.
צחי הנגבי: בעזרת השם.
<גבי בן הרוש: השאלה, באיזה משקל, אדוני.
<גבי בן הרוש: דיברתם על אוטובוס.
<גבי בן הרוש: יש כל סוגי האוטובוס - זעיר?
<גבי בן הרוש: לא זעיר?
<גבי בן הרוש: ממשקל – כי במשאיות, למשל, מעשרה טון ומעלה.
<אבנר פלור: לגבי אוטובוס אנחנו מתייחסים לנושא של נוסעים ולא משקל.
<אבנר פלור: במקרה הספציפי הזה זה כל סוגי האוטובוס.
אבישי ברוורמן: אני התחלתי עם אבנר, שהיה ראש אגף.
אבישי ברוורמן: אחר כך היה סמנכ"ל, עכשיו הוא כבר בכיר.
אבישי ברוורמן: אם נמשיך ככה, אני לא רוצה לפגוע באף אחד - אתה עוד תגיע יותר גבוה.
אבישי ברוורמן: לכן אני מבקש שתיתנו לו לשבת בשולחן.
אבישי ברוורמן: למיקרופון, בבקשה.
<אבנר פלור: המענה לגבי, אנחנו עושים פה את התיקון.
<אבנר פלור: כפי שאתה רואה בשורה השלישית בטבלה, יש פה רכב מסוגים M2 ו-M3 למעט אוטובוס.
<אבנר פלור: כלומר אוטובוס לא נכנס למסגרת הטבלה.
<אבנר פלור: יש פה תיקון סופר.
<אבנר פלור: לכן אנחנו מכניסים את זה לעמודה השנייה.
<אבנר פלור: כלומר אוטובוס מכל סוג שהוא החל מאחד מחויב בקצין בטיחות.
<אבנר פלור: היות שהוא מסיע נוסעים, ויש המון השלכות והשפעות בטיחותיות.
<שרית זוכוביצקי: הכלל הוא שהחל באוטובוס הראשון קיימת חובה להעסיק קצין בטיחות.
<שרית זוכוביצקי: הטבלה הזאת מתייחסת להיקפי המשרה ולא לחובת ההעסקה.
<שרית זוכוביצקי: המשמעות של הוספת האוטובוס – קודם כל, מיעטנו את האוטובוס ולא הוספנו אותו במקום אחר - לכן היה צורך להידרש לזה.
<שרית זוכוביצקי: המשמעות היא שכאשר יש, אם יש מפעל שיש לו בין 1 ל-20 אוטובוסים, אז הוא צריך, לפי ימי העבודה, יום אחד.
<שרית זוכוביצקי: אם יש לו מ-21 עד 40, צריך שני ימי עבודה בשבוע.
<שרית זוכוביצקי: זו המשמעות.
<שרית זוכוביצקי: מה היקפי המשרה הנדרשים.
<גבי בן הרוש: נחה דעתי.
<שמעון לוקמן: הכנסת האוטובוס או השארתם במתכונת הנוכחית בעצם יוצרת מצב שבו בעל אוטובוס בודד, גם אם הוא, לצורך העניין, מחזיק משרד לשירותי היסעים, והוא one man company, והוא עומד בכל התקנות, מחויב קצין בטיחות, על האוטובוס הבודד, שהמשרה המינימלית פה זה יום בשבוע.
<שמעון לוקמן: בעברית פשוטה, קצין בטיחות צריך לנסוע בתוך האוטובוס.
אבישי ברוורמן: נקודה מעניינת.
אבישי ברוורמן: מה התשובה, עו"ד זוכוביצקי?
אבישי ברוורמן: בבקשה, אדוני, מה התשובה למר לוקמן?
<שוקי שדה: אנחנו מעסיקים קצין בטיחות מהאוטובוס הראשון, אבל הוא מחולק למערכת של שעות עבודה וימים לפי התקנון הקיים, כך שהוא לא צריך להיות במשרד כל הזמן, אבל חשוב מאוד, ואם היה פה העניין של העיסוק, היינו מדברים עליו, כי הוא היה בנפרד, אבל כעיקרון במצב הזה, המצב היחיד שבו קצין הבטיחות רואה את הנהג, מדבר אתו.
<שוקי שדה: מערך הבטיחות מקבל עצמה הרבה יותר חזקה מאשר בפעילות אחרת.
קריאה: אבל למי שיש אוטובוס אחד?
<שוקי שדה: אוטובוס אחד – ברגע שהוא מקבל רשיון לעסוק, הוא חייב להיות כפוף למשרד.
<שוקי שדה: הוא לא כמו משאית.
אבישי ברוורמן: האם הדוגמה הזאת של מר לוקמן קיימת במציאות?
אבישי ברוורמן: מה עושים כשיש אדם אחד, אוטובוס אחד?
אבישי ברוורמן: מי מפקח על אותו אדם, שמפקח על עצמו?
<שוקי שדה: אוטובוס אחד זה לא כמו משאית.
<שוקי שדה: משאית יכולה להיות עצמאית בשטח.
<שוקי שדה: אוטובוס חייב להיות כפוף למשרד ברגע קבלת הרשיון שלו.
קריאה: מה עם המועצה האזורית?
<שוקי שדה: נגיע גם אליה.
<שוקי שדה: הוא כפוף למשרד, כשלמשרד יש קצין בטיחות, והוא נמצא בתוכו, ורשיון ההפעלה, הוא מופיע כחלק בלתי-נפרד.
אבישי ברוורמן: האם לאור מה שאתה אומר, אין אוטובוס אחד שהוא לא בכפיפות של משהו?
<שוקי שדה: אין אוטובוס בודד.
אבישי ברוורמן: נרשם בפרוטוקול, אין אוטובוס בודד.
<שוקי שדה: אני כאדם עצמאי יכול לקנות אוטובוס, אבל ההפעלה שלו ורשיון ההפעלה שלו כפוף למשרד, והאוטובוס כפוף למשרד, כולל תנאי התשלום.
<שוקי שדה: כלומר האוטובוס הזה כפוף לכל המהלכים של המשרד.
<שוקי שדה: הוא כאילו שייך למשרד.
<אורי חדד: כלומר צריך להפריש לך על העבודה שלו.
<אורי חדד: אם לא, הוא לא יכול לעבוד.
<שוקי שדה: הוא כפוף למשרד.
אבישי ברוורמן: כדי להבין, אני רואה שיש פה קושייה, אבנר, ותשבי יתרץ קושיות ובעיות – אנחנו לקראת חג הפסח.
<שוקי שדה: הבעיה לא קיימת.
אבישי ברוורמן: אם היא לא קיימת, היא תרד, אבל כרגע יש פה חילוקי דעות.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להבין, כדי שחבר הכנסת הנגבי ואנוכי נבין, כי אנחנו בין הבודדים בפגרה שבאנו כאן.
אבישי ברוורמן: הנושא של הבטיחות כל כך חשוב, הוא מרכזי היום, לכן בהפרדה בין משאית ואוטובוס – תסביר את זה.
<שוקי שדה: משאית היום מקבלת רשיון הפעלה לעבוד, היא יכולה לעבוד באופן עצמאי, והיא לא כפופה לשום משרד הובלה אחר.
<שוקי שדה: אני קונה אוטובוס, ורוצה להסיע נוסעים – אני כעצמאי לא יכול לעשות שום דבר.
<שוקי שדה: כדי לקבל רשיון הפעלה להפעיל את האוטובוס, אני חייב להיות במשרד- - -
אבישי ברוורמן: רבותיי, אומר מר שדה, שכל אוטובוס כפוף למשרד.
<לאה ורון: למשרד של מה?
<שוקי שדה: היסעים, הסעות.
אבישי ברוורמן: אמר מר לוקמן שזה לא כך.
אבישי ברוורמן: אני מבקש, במקום שיש חילוקי דעות, אני פונה אליך, מר פלור.