GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: בשבוע שעבר הגיעה לכאן גב' מישל צ'נקסיה צ'ן, שהיא יושבת-ראש של אחת החברות הגדולות בשנחאי, ביחד עם 50-60 צעירים סינים מבריקים שהם כולם מנהיגים כלכליים ומדעים בסין, הם פגשו את הנשיא, את רוב הממשלה וביקשו פגישה.
אבישי ברוורמן: אני אמרתי להם מה שאני אומר פה בפתיחה, אמרתי להם: רבותי, אני מאוד חסיד לשיתוף פעולה אדיר בין ישראל וסין.
אבישי ברוורמן: סין הופכת להיות המעצמה הכלכלית הגדולה בעולם וישראל היא מדינה יצירתית חדשנית.
אבישי ברוורמן: אבל אמרתי להם שני משפטים: אתם חושבים שהצעירים הישראליים הם יותר מוכשרים מכם?
אבישי ברוורמן: ישבו שם האנשים הכי מבריקים.
אבישי ברוורמן: הנקודה שהישראלים היום יוצרים את הסטארט-אפים הכי טובים בעולם זה בגלל שלפני שנים החליטו להשקיע בצבא בצורה משמעותית, בכל המערכות המתוחכמות, השקיעו באוניברסיטאות, השקיעו בצורה מאוד משמעותית, זה היה הון ציבורי.
אבישי ברוורמן: ואז ילדים צעירים, שיוצאים מהצבא ומנהלים בגיל 20 וכמה את המערכות הכי מתוחכמות בעולם, מקבלים את ההון הציבורי הזה ונהיים masters of the universe.
אבישי ברוורמן: עוד 10 שנים אתם תהיו כאלה.
אבישי ברוורמן: ולכן זה טוב מאוד שיש את השילוב בין החדשנות הישראלית לבין השוק הסיני.
אבישי ברוורמן: יש הבדל עצום בין ממשלת סין לבין המנהיגות בישראל בתקופות האחרונות.
אבישי ברוורמן: בסין מסתכלים ל-100 שנה, הם מסתכלים איך הם בונים אימפריה, איך הם בונים חברות בשבילם.
אבישי ברוורמן: בישראל התפתחה תרבות של take the money and run.
אבישי ברוורמן: קבוצה קטנה תעשה סטארט-אפ, רוב הסטארט-אפים לא נכנסים לתעשייה, לוקחים את העסק, חבורה קטנה של כל המחוברים מתעשרת ובמדינת ישראל, לצערי – עם כל הגאווה שהיא הכלכלה מהטובות בעולם, כפי שאומר ראש הממשלה – 50% מהעובדים מקבלים שכר פחות מ-6,400, היא המדינה הענייה ביותר בעולם המפותח, מהאי-שוויוניות ביותר, הפריון נמוך והתהליך הזה הוא תהליך הרסני.
אבישי ברוורמן: ישבו פה לפני שבוע וחצי כל מנהיגי התעשייה, לימיני השר בנט, אחד אחרי השני אמרו: לא משקיעים במחקר ופיתוח בצורה משמעותית, בחינוך טכנולוגי, הפריון ילך וירד, עודף רגולציה.
אבישי ברוורמן: אבל כאן באה הנקודה הנוספת: שליטה, שליטה בחברות זרות.
אבישי ברוורמן: באים אלי אנשים, כולל אנשים שגדלו בתנועה הקיבוצית, ואומרים לי: רבותי, מה זה משנה בקפיטליזם?
אבישי ברוורמן: אין שום הבדל אם אתה שולט או שזר שולט.
אבישי ברוורמן: אז אני רק רוצה לומר לכם את משנתי הכלכלית – אדם שאת כל חייו בילה בכלכלה, שעבד וניהל בעולם, במערכות בעולם השלישי – שיש הבדל בין שליטה מקומית לבין שליטה זרה, ואני רוצה להסביר את זה בשני מישורים.
אבישי ברוורמן: אפרים הלוי יסביר את הנקודה אם יש חברה שהיא ממשלתית, אני רואה מעבר לחברה שהיא ממשלתית.
אבישי ברוורמן: רבותי, כשיש בעלות מקומית, אם זאת בעלות סינית בסין, אם זאת בעלות אמריקאית בארצות-הברית, ואם זה בעלות ישראלית בישראל, חלק מאותם בעלים, אני מקווה חלק גדול, מהתעשיינים הישראליים חשוב להם לבנות פה תעשייה שתהיה לטווח הארוך, עם שכר ראוי, כדי שתיצור עוצמה למדינה הזאת.
אבישי ברוורמן: קראו לזה פעם "ציונות".
אבישי ברוורמן: גילוי נאות, לא נעים לי, אבל בן דודי המבוגר בן ה-95 עוד חי היום, מיכה פיקרסקי, הקים את "אגן מכתשים", שאני אתייחס אליה בדקה, ביחד עם צבי צור המנוח, בנו חברה לתפארת, השקיעו את כל חייהם.
אבישי ברוורמן: החברה הזאת היום – היתה תקופה שהיא הופרטה לאי.
אבישי ברוורמן: בי ולנוחי דנקנר, לקחו ועשו שם איזה סדר ואיבדו את רוח המפעל האדיר הזה שהיה למען גאוות מדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: העסק הזה, דרך אגב, "מכתשים אגן", נמכר לסינים.
אבישי ברוורמן: לצערי ראש הממשלה חיבק את נוחי דנקנר:
אבישי ברוורמן: איזה דבר גדול שמכרו לסינים את "מכתשים אגן".
אבישי ברוורמן: אז אני אומר לכם, זה נהדר, זו חברה מצליחה, הייצור עוד פה, המחקר והפיתוח הוא פה וזה נהדר.
אבישי ברוורמן: אבל מה קורה ביום פקודה כשזר, בגלל שיקולים – המקום הזה הוא מהמקומות הרגישים בעולם והשיקולים הגיאופוליטיים של השחקנים הגדולים, כולל חברות שמושפעות ויחס הון-שלטון שבכל מקום הוא אדיר, יהיו.
אבישי ברוורמן: אז גם את "מכתשים אגן" יחליטו יום אחד שאת מה שהקמנו פה, את התפארת הזאת, מוציאים, גם את הייצור וגם את המחקר והפיתוח.
אבישי ברוורמן: כרגע זה לא אבל זה יקרה.
אבישי ברוורמן: לכן, כמו שגם האמריקאים בדברים אסטרטגיים, גם הסינים וגם אחרים – חשוב שבעלי הבית הם ישראליים ויש להם אפשרות לעשות את זה.
אבישי ברוורמן: אומרים לי: אין כסף, הבעיה היא שאין כסף.
אבישי ברוורמן: אז אני רוצה להגיד לכם: יש המון כסף.
אבישי ברוורמן: יש פה את הכסף שלי, שלו, שלכם, של קרנות הפנסיה וקופות הגמל של המוסדים, מיליארדים של דולרים שאת הכסף הזה אפשר לתעל ובכסף הזה אפשר לבנות כמה חברות אסטרטגיות, לא איזה דבר קטן, שיש לו תשואה עתידית.
אבישי ברוורמן: זה טוב למשקיעים וזה טוב לישראל, כי כשיבוא יום פקודה, ישראליים – כן, אני קורא לזה ציוניים – שמסתכלים לטווח ארוך ורוצים לבנות חברה שיש בה גם שכר ראוי ולא רק take the money and run, שקבוצה קטנה תעשה את הסטאט-אפ ותמכור.
אבישי ברוורמן: ועכשיו אני בא לנושא "תנובה".
אבישי ברוורמן: רבותי, "תנובה" בשבילי זה סמל.
אבישי ברוורמן: הסיפור זה לא רק "תנובה", "תנובה" זה סמל.
אבישי ברוורמן: הקיבוצים, המושבים הקימו את הדבר הזה ואז עשו טעות נוראית – מכרו את "תנובה" ל"אייפקס".
אבישי ברוורמן: היו צריכים להנפיק אותה בבורסה ולא הנפיקו אותה.
אבישי ברוורמן: עשו טעות נוראית והנפיקו אותה ל"אייפקס".
<קריאה: לא עשו טעות – גנבו אותה.
אבישי ברוורמן: תן לי.
אבישי ברוורמן: עשו טעות נוראית.
אבישי ברוורמן: מה קרה עם הטעות הנוראית הזאת?
אבישי ברוורמן: הערך שלה – כי זו חברה אדירה, זאת חברה חזקה – הערך שלה עלה ועלה, הוא ערך אדיר.
אבישי ברוורמן: אז עכשיו אני שואל שאלה מאוד פשוטה: האם אנחנו צריכים למכור את החברה הזאת לסינים?
אבישי ברוורמן: חלק מהקיבוצים תומכים בזה ואני מזדעזע.
אבישי ברוורמן: למה למכור את זה לסינים?
אבישי ברוורמן: אין לי שום בעיה עם סין, אותו דבר הייתי אומר גם לגבי מקום אחר, לא רק לסין, למקומות אחרים.
אבישי ברוורמן: מדוע אי אפשר את תעשיית החלב הזאת, את המוצר הזה שעשינו כאן בארץ, שישראלים ינהלו, שחשוב להם גם איך יקרו פה הדברים?
אבישי ברוורמן: למה לא ללכת ולהנפיק את זה בבורסה עכשיו?
אבישי ברוורמן: רבותי, יקנו אותה.
אבישי ברוורמן: אני פונה לזהבית כהן, רצה הגורל שאני מכיר את זהבית כהן.
אבישי ברוורמן: "תנובה" היתה משל, "תנובה" היה משל לביצים והחלב הישראליים.
אבישי ברוורמן: היא הפכה להיות - - -
יצחק וקנין: הבית.
אבישי ברוורמן: הבית.
אבישי ברוורמן: "תנובה" זה הבית, נכון?
אבישי ברוורמן: "תנובה" זה הבית.
יצחק וקנין: אפילו שרו שיר, אבישי.
יצחק וקנין: שרו שיר: "האוטו שלנו - - -".
אבישי ברוורמן: כן, ביצים וחלב.
אבישי ברוורמן: עכשיו, רבותי, כש"תנובה" זה הבית - "תנובה" היתה הנושא של המחאה החברתית, אתם זוכרים?
אבישי ברוורמן: הקוטג', מחאת הקוטג' התחילה ב"תנובה".
אבישי ברוורמן: מה הסיפור כאן של "אייפקס"?
אבישי ברוורמן: "אייפקס" היא קרן זרה שהשביחה, מנהלת אותה זהבית כהן, ואנחנו עכשיו הולכים למכור את הערכת השווי לחברה סינית ממשלתית נאמר, יחידה ממשלתית בסין, והעסק הזה יהיה איקס מיליארד או איקס וחצי מיליארד.
אבישי ברוורמן: מדוע אי אפשר עכשיו באמצעות לחץ ציבורי – כי את העניין התחיקתי עוד לא ברור לי אם אפשר לעשות – ללכת ולהגיד: במקום שתעשו עוד חצי מיליארד שממילא לא יגיעו לאזרחי ישראל, יישארו אצלכם, אצל החבר'ה הטובים, מדוע לא לעשות מהלך עכשיו עם לחץ ציבורי להנפיק אותה כאן במדינת ישראל?
אבישי ברוורמן: ואני אומר לכם, יקנו.
אבישי ברוורמן: זאת חברה ששווה.
אבישי ברוורמן: יש לה מכפילים אדירים ולמוסדים יש טונה של כסף.
אבישי ברוורמן: ולכן, אני אומר עוד פעם, מכיוון שראש הממשלה – ואני מאוד מצטער על זה – בירך את נוחי דנקנר שמכר את "מכתשים אגן" לסינים, וזאת היתה טעות אסטרטגית אדירה, טעות אסטרטגית אדירה, אני אומר, היום אנחנו נמכור את "תנובה".
אבישי ברוורמן: בוא נניח שזה היה דלק.
אבישי ברוורמן: אם זה היה דלק, תתארו לכם ש"נובל אנרג'י" היא בעלת הבית היחידה של הדלק.
אבישי ברוורמן: אז מה – שלי יחימוביץ – שישינסקי, כל התמלוגים מהגז, היינו מקבלים?
אבישי ברוורמן: הייתם קמים עכשיו אם זו לא היתה "תנובה" והייתם אומרים: אי אפשר ש"דלק" תהיה בשליטה או של "גז אופרום" או של "נובל אנרג'י" או של מישהו אחר.
אבישי ברוורמן: היתה צעקה אדירה כי זה דלק וזה אסטרטגי והייתם מעבירים אפילו חוק פתאום, חוק אסטרטגי.
אבישי ברוורמן: אני אומר לכם שחברה אחרי חברה הולכת להימכר מישראל מפני שהמדיניות של האליטה החדשה הישראלית היא take the money and run – לעשות סטארט-אפ מהיר, למכור וכל האידיאל הציוני לבנות חברות עם שכר ראוי לטווח הארוך נעלם.
אבישי ברוורמן: ולכן "תנובה" כמשל.
אבישי ברוורמן: אני צלצלתי לפני זה לשמוליק האוזר, יושב-ראש הרשות לניירות ערך, לשאול אותו האם יש עניין – כי זו חברה פרטית, היא יכולה לעשות מה שהיא רוצה, זהבית כהן יכולה למכור למי שהיא רוצה ואת הכספים החבר'ה האלה ייקחו לעצמם, כמה שהם רוצים – האם יש עניין תחיקתי?
אבישי ברוורמן: לא קיבלתי תשובה.
אבישי ברוורמן: אומרים: נעשה חוק מיוחד – נעשה חוק מיוחד?
אבישי ברוורמן: יתחיל פה חוק, ממשלה, ראש ממשלה וכו'.
אבישי ברוורמן: אני בעד קפיטליזם נאור כל החיים שלי.
אבישי ברוורמן: סוציאל דמוקרטיה זה קפיטליזם נאור.
אבישי ברוורמן: אני בעד תחרות.
אבישי ברוורמן: אבל כל מי שניהל אי פעם בחיים שלו ומבין שיש הבדל בין בעלות של אנשים שהם לא רק תאבי בצע בטווח הקצר אלא חשוב להם מהחברה שלהם וממה הם עושים, שזה דבר חשוב.
אבישי ברוורמן: ולכן, כשעבדתי בעולם השלישי בבנק העולמי, חלק גדול מהמדינות דרשו כשהיו הפרטות ש-51% מהחברות יהיו בשליטה מקומית.
אבישי ברוורמן: ואני שואל אתכם: האם הסינים יתנו לכם שליטה במקומות אחרים?
אבישי ברוורמן: האם האמריקאים יתנו לכם שליטה?
אבישי ברוורמן: אז אומרים לכם עכשיו: כן, זה שום דבר, זה חלב.
אבישי ברוורמן: על זה תדברו מה זה חלב.
אבישי ברוורמן: ולכן אני מעלה את זה לדיון, אם לא יהיה לחץ ציבורי "תנובה" תימכר כמו ש"מכתשים אגן" נמכרה.
אבישי ברוורמן: בהדרגה אנחנו נמכור פה את הכול, כמה חבר'ה יתעשרו, הקבוצה הטובה תתעשר ורוב אזרחי ישראל יהיו חוטבי עצים ושואבי מים.
אבישי ברוורמן: אין אליטה משרתת היום במדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: זה לא רק על הסינים, זו המדיניות הכללית למכור את כל הנכסים האסטרטגיים לקבוצה קטנה שתתעשר ואין גיבוי לבניית תעשייה בת קיימה בעתיד, וכואב לי הלב שחלק ממנהיגות הקיבוצים תומכת בזה.
אבישי ברוורמן: אדוני, אפרים הלוי, בבקשה.
<אפרים הלוי: בוקר טוב.
<אפרים הלוי: אני מודה ליושב-ראש הוועדה, ידידי פרופ' ברוורמן, שהוא הזמין אותי לדיון הזה.
<אפרים הלוי: אני אנסה לתמצת את הדברים, לקצר ולדבר על עיקרי הדברים מבחינת נקודת הראות שלי.
<אפרים הלוי: יותר מאי פעם בעבר אנחנו חיים בכפר הגלובלי שבו הכלכלה היא גלובלית, בעיות איכות הסביבה הן גלובליות ולפני זמן לא רב אני ישבתי באולם כשדיבר שר החוץ האיראני, הוא אמר שגם הביטחון הוא גלובלי וזה נכון.
<אפרים הלוי: הוא גם אמר עוד דבר, שאין משחק סכום אפס יותר, שהביטחון שלך לא יכול להיות מושג בלי הביטחון של השני.
<אפרים הלוי: אני לרגע חשבתי שאני שומע פעמי משיח ושאולי הוא מכוון את הדברים לישראל אבל התברר אחר כך שהוא לא כלל את ישראל במשוואה הזאת.
<אפרים הלוי: אבל אני מניח שיבוא יום שגם זה יקרה.
<אפרים הלוי: אנחנו חיים בכפר הגלובלי שבו נושאים משיקים זה לזה יותר מאי פעם, כלכלה וביטחון, מדיניות חוץ, ביטחון לאומי וכיוצא בזה.
<אפרים הלוי: הבעיה של מערכת היחסים בין סין לבין ישראל איננה במישור הדיפלומטי ולא במישור של מדיניות חוץ כרגע, למרות שבנושא מדיניות וחוץ ישראל וסין חלוקות מאוד.
<אפרים הלוי: סין מאוד פעילה באזור היום.
<אפרים הלוי: בעיניהם מערב אסיה – כפי שהם קוראים לזה – זה אזור בעל עדיפות לטיפול שלהם במכלול נושאים, החל באספקת נשק וכלה בחוזים מסחריים, פיתוח וכיוצא בזה.
<אפרים הלוי: סין משקיעה עשרות מיליארדי דולרים באזור שלנו והיא תגדיל את ההשקעות האלה בנושאים שמבחינתה הם חיוניים לתפיסת הביטחון הלאומי של סין.
<אפרים הלוי: סין היא מעצמה גדולה, אמר היושב-ראש ובצדק, מעצמת על, עתידה אולי להיות הכלכלה הגדולה בעולם.
<אפרים הלוי: אני אומר "אולי" כי אני חושב שמסוכן לחזות את העתיד ויש כל מיני מכשולים בדרך – ולא נדבר עליהם כרגע.
<אפרים הלוי: אבל אין צל של ספק שאי אפשר להתעלם, ולא צריך להתעלם, מסין וגם לא צריך לפתח עוינות כלפי סין לשמה.
<אפרים הלוי: זה לא דרוש ולא נכון, אבל צריך לראות את הדברים בצורה מפוכחת.
<אפרים הלוי: בשביל סין הגלובוס כולו הוא כיום אזור פעילות ואזור השקעה.
<אפרים הלוי: מחקר של RAND corporation"" שנערך לפני שנה מצא שבעשור האחרון סין השקיעה בסיוע חוץ למדינות העולם סך של 671 מיליארד דולר.
<אפרים הלוי: זאת ההשקעה הכי גדולה בעולם של מדינה או מעצמה כלשהי אי פעם בסיוע במדיניות חוץ.
<אפרים הלוי: היא השקיעה בהרבה מאוד נושאים, בלמעלה מ-90 מדינות, וכל המדינות, בכל האזורים, הם נושאים בעלי חשיבות לסין.
<אפרים הלוי: אגב, מירב ההשקעות האלה היו דווקא באמריקה הלטינית.
<אפרים הלוי: אם תסתכלו על המפה ותראו איפה דרום אמריקה ואיפה צפון אמריקה אז תבינו שהראיה של סין היא גלובלית ומאוד משמעותית בהקשר הזה.
<אפרים הלוי: המשמעות של רכישת חברות ישראליות על-ידי ממשלת סין היא מאוד משמעותית.
<אפרים הלוי: אני אומר "ממשלת סין" משום שגם החברה שעתידה לרכוש את "תנובה" היא 100% בבעלות סין, כמו שהחברה שרכשה את "מכתשים אגן" היא 100% של סין.
<אפרים הלוי: אני רוצה להזכיר ש"מכתשים אגן" גם שינתה את שמה, היא כבר לא "מכתשים אגן", היא נקראת "אדמה".
<אפרים הלוי: אני רוצה לומר שהמניות של חברת "מכתשים אגן" לא נסחרות יותר בבורסה הישראלית, האג"ח של החברה, מסיבות כאלה ואחרות, עדיין נסחרות, אבל חברת "מכתשים אגן" לכל צורך ועניין מבחינה חוקית ומשמעותית היא כבר לא חברה ישראלית וצריך להבין זאת ולהבין זאת היטב.
<אפרים הלוי: צריך גם להבין שמבחינת סין "מכתשים אגן" כמשל היא חברה אשר יש בה שני היבטים: א', הפעילות השוטפת שלה, המכירות שלה ברחבי העולם, זאת החברה השישית בגודלה בעולם בתחום שהיא עוסקת בו עם מוניטין יוצא מן הכלל על 5 יבשת; אבל גם המחקר והפיתוח של החברה הזאת כי עתידה של חברה כזאת, כמו כל חברה אחרת, זה המחקר והפיתוח שלה.
<אפרים הלוי: זה הנושא שלפי מיטב ידיעתי משמש נושא מרכזי להתעניינותה של סין.
<אפרים הלוי: עכשיו אני מגיע לנושא של "תנובה", שאני אתייחס אליו לא בהיבטים של היושב-ראש, שהם היבטים שהם ודאי מאוד לגיטימיים אבל הם לא בתחום שלי.
<אפרים הלוי: הנושא של המזון בעולם, רבותי, איננו רק נושא של האכלת תושבים.
<אפרים הלוי: אנחנו חיים במאה ה-21, אמרתי לכם, ויש היום תחום שמתפתח במהירות שנקרא ""food security.
<אפרים הלוי: food security זה נושא משמעותי, זה נושא שמחייב שמדינות יבטיחו אספקה של מזון בכמויות ובאיכויות לאזרחים שלהם.
<אפרים הלוי: זה לא מובן מאליו משום שבמאה ה-21, לפי כל הצפי, גם של נתוני האו"ם ואחרים, במאה הזאת תגדל אוכלוסיית העולם בעוד מיליארד נפש, ונכון לרגע זה אין מקורות מזון ומים אגב לעוד מיליארד אנשים.
<אפרים הלוי: זה לא אומר שביום מן הימים תבוא החברה החדשה הזאת של "תנובה" בלבוש החדש שלה והיא תיקח את המזון מכאן ותעביר אותו לסין במקום לגמור את זה על התושבים.
<אפרים הלוי: אבל זה אומר שהטכנולוגיה של המזון והשליטה בטכנולוגיה של ייצור המזון תהיה בידיים סיניות.
<אפרים הלוי: זו הסיבה, אגב, שאותה סין גם לאחרונה ביצעה רכישה של חברה מרכזית בניו-זילנד למשל.
<אפרים הלוי: הראיה, כפי שאמרתי, של סין היא רב-לאומית, בין-לאומית.
<אפרים הלוי: הממשל התאגידי בסין הוא שונה בתכלית מהממשל התאגידי בארץ ואני לא אומר את זה לטוב או לרע, זאת עובדה.
<אפרים הלוי: אני לא בא לבקר את הממשל התאגידי של סין.
<אפרים הלוי: הממשל התאגידי של סין מתאים לתרבות הפוליטית של סין הפנימית והחיצונית וזכותה של סין לנהל את הממשל התאגידי שלה כפי שהיא מוצאת לנכון.
<אפרים הלוי: אבל הממשל התאגידי של סין הוא שונה מאוד בהרבה מאוד רכיבים מהממשל התאגידי שלנו והסיבה לכך היא שעדיין יש שליטה מרכזית של ההנהגה הסינית בכל תחומי החיים, כולל כמובן בכלכלה, על כל המשתמע מכך.
<אפרים הלוי: התוצאה היא, רבותי, שבימים אלה, דווקא בשבועות האחרונים מתברר, שבאותו זמן שסין פורשת כנפים בעולם לרכישת חברות לבעלות סין - - -
אבישי ברוורמן: אביעד, אתה היחיד שמייצג את "תנובה" היום כי אף אחד לא הופיע אז בוא תשב בשולחן המרכזי, לפחות תעביר את המסרים - חלק מהם לא שמעת – שיעברו גם ליושב-ראש של "אייפקס", למנכ"ל של "אייפקס" ולהנהלת "תנובה".
<אפרים הלוי: המצב כיום הוא שבמקביל לכך שסין פורשת כנפיים ברחבי העולם ורוכשת חברות באמצעות חברות ממשלתיות שלה, ב-100% בעלות של הממשלה, הממשל התאגידי בסין הולך ומחמיר את האפשרויות של חברות לפעול בתוך סין.
<אפרים הלוי: בעיתון "האקונומיסט", שאני חושב שהוא עיתון שוודאי מקובל על רוב היושבים סביב השולחן הזה, לפני שבועיים וחצי היתה תמונת שער ומאמר מאוד ארוך ומפורט במערכת שמדבר על כך: ""China loses its allure: why life is getting harder for foreign companies.
<אפרים הלוי: אתם יכולים לקרוא את המאמר הזה, מי שרוצה, אני אשאיר את הגיליון אצל יושב-ראש הוועדה ואם הוא ימצא לנכון הוא יכול לצלם ולהפיץ את זה.
<אפרים הלוי: יש תהליך היום, גבירותי ורבותי, שבו חברות זרות במספרים לא קטנים, וחברות חשובות – יש פה רשימה ארוכה של חברות מאוד מאוד משמעותיות בעולם – שכרגע, מסיבות כלכליות ומסחריות ועסקיות, עוזבות את סין בגלל ההחמרה והממשל התאגידי בסין.
<אפרים הלוי: אני אומר זאת משום שסין מנהלת את ענייניה על פי האינטרסים שלה המשולבים: הביטחוניים, הכלכליים והמסחריים, ואני חושב שהמצד שלנו חסר הפן הזה.
<אפרים הלוי: אני אומר את זה במיוחד בנושאי מחקר ופיתוח, ובזה אני אסיים, משום שנושאי מחקר ופיתוח הוא לא בבת העין שסין מחפשת אותה, זו בבת העין של מדינת ישראל, זו בבת העין שבה כולנו מתקלסים ומתכבדים.
<אפרים הלוי: אין זה מקרה שדווקא באותה תקופה שסין מתחילה את דרכה במישור המסחרי בארץ היא פורשת כנפיים גם במישור האקדמי בארץ, ויש היום מרוץ של האקדמיה הישראלית לכיוון סין: א', בגלל המחסור באמצעים שיש לאקדמיה בארץ, וגם משום שהסינים פה פותחים את דלתותיהם בהנחה שגם אנחנו נפתח את דלתותינו.
<אפרים הלוי: אני לא צריך לומר לכם שאם ראש הממשלה אומר שהוא נוסע בין היתר לעמק הסיליקון היום – אז אם עמק הסיליקון זה חשוב אז יש גם חשיבות לעמק הסיליקון שלנו.
<אפרים הלוי: בזמן שאנחנו מחפשים את הקשר בין עמק הסיליקון לבין ישראל אנחנו בעצם פותחים בהרחבה את עמק הסיליקון הישראלי על כל המשתמע מכך.
<אפרים הלוי: אני לא חושב שיש בקרה על כך, ודאי לא בקרה מרכזית על כך.
<אפרים הלוי: אני לא חושב שיש מעקב על כך, מעקב רציני על כך.
<אפרים הלוי: אני ממליץ בהזדמנות זו, שמי ששומע את הדברים ומי שעתיד האקדמיה הישראלית יקר לו – ולי היא יקרה מאוד, גם אני בוגר האקדמיה, וכמו חבר הכנסת שמולי, גם אני הייתי יושב-ראש התאחדות הסטודנטים הארצית אבל זה היה בשנת 56'.
איציק שמולי: כן, גיליתי את זה ברשומות בהפתעה ותהיתי אם זה אתה או שיש עוד אפרים הלוי.
איציק שמולי: אני שמח לשמוע.
<אפרים הלוי: יש עוד אפרים הלוי אבל בנישה הזאת רק אתה ואני מכהנים, שנינו היינו יושבי-ראש של התאחדות הסטודנטים הארצית ולכן האוניברסיטאות יקרות לי.
<אפרים הלוי: אז, אגב, היתה רק אוניברסיטה אחת להזכיר לך ולא כמו היום, היה רק את הטכניון והיו ימים אחרים גם בישראל.
<אפרים הלוי: אבל צריך להבין שיש פה מצב שהוא מתפתח במהירות רבה מאוד כי לזכותם של הסינים אני אומר שהם מאוד מהירים, הם מאוד גמישים, הם מאוד יצירתיים בדרך שבה הם מפתחים את הקשרים הללו.
<אפרים הלוי: ואם אנחנו לא נתעורר בדקה ל-12 אנחנו נמצא את עצמנו במצב שונה לגמרי מבחינת השליטה שלנו על המחקר והפיקוח, שהם בבת העין שלנו בתחום הטכנולוגיה, בתחום המדע, בתחום המדע הרפואי, שהם דברים שהם חיוניים לסין היום יותר מאי פעם בעבר.
<אפרים הלוי: אני חושב שחשוב שמדינת ישראל תתארגן.
<אפרים הלוי: אני לא יכול להציע איך להתארגן, אני לא נמצא פה, בשביל זה יש בית מחוקקים, 120 נבחרי העם שהם יחליטו איך מדינת ישראל יכולה להתארגן כדי להגן על הנכסים המרכזיים שלה מצד אחד, וכדי להבטיח גם ניהול מדיניות חוץ, ביטחון, כלכלה וכיוצא בזה בדרך הנכונה.
<אפרים הלוי: את זה לא אני יכול להציע לכם, קטונתי.
<אפרים הלוי: תודה.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, מר הלוי.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מאליעזר יפה – אליעזר הוא נכד למייסד "תנובה" ומנהלה הראשון.
אבישי ברוורמן: זה יפה מה שעושים פה, אליעזר?
<אליעזר יפה: שלום לכולם.
<אליעזר יפה: כל מדינה נורמלית משתדלת לשמור על החברות והמפעלים החיוניים האסטרטגיים בשליטתה או לפחות בשליטת אזרחיה.
דב חנין: הדגש הוא על המילה "נורמלית" כנראה.
אבישי ברוורמן: דב, נכנסת, אנחנו דיברנו בפתיחה על הדברים האלה.
<אליעזר יפה: וזה בסדר.
<אליעזר יפה: מדינת ישראל, שיש לה בעיות וסיכונים מיוחדים, על אחת כמה וכמה.
<אליעזר יפה: אני רואה את "תנובה" חברה אסטרטגית משתי סיבות: האחת, מפני שהיא ספקית המזון הגדולה בישראל, בתחום החלב ומוצריו מהווה כ-70% והיא משפיעה על כל בית בישראל עד היום, לא רק בימי האוטו הירוק; והסיבה השנייה, מפני שהיא הקניינית הגדולה והחשובה בארץ של תוצרת חקלאית.
<אליעזר יפה: מסיבות אלה "תנובה" צריכה להיות במועדון המצומצם של החברות החיוניות, כמו חברת חשמל, אספקת מים, "אל על", נמלי ים ואוויר, רכבת ותעשיות ביטחון: "אלביט", תע"ש ואחרות.
<אליעזר יפה: צריך להודות ש"תנובה" החלה לסטות ממטרותיה המקוריות לפני יותר מעשור בהנהגת אריק רייכמן.
<אליעזר יפה: בשנת 2003 הוא עוד אמר:
<אליעזר יפה: אנחנו לא הולכים להיפרד מ"תנובה" אלא רק להכניס שותפים.
<אליעזר יפה: אבל ב-2008 נעשתה השגיאה הגדולה במכירת "תנובה" ל"אייפקס" ואריק רייכמן נפרד מ"תנובה" עם 5 מיליון ש"ח בכיסו בעבור אי תחרות.
<אליעזר יפה: אני לא נכנס למספרים מפורטים אבל כולנו כבר יודעים ש-3 שנים אחרי ש"אייפקס" קנתה את "תנובה" התברר שהיא הרוויחה כמעט את אותו הסכום שהיא שילמה.
<אליעזר יפה: הסבר כואב מאוד איך זה היה אפשרי קיבלנו במחאה הגדולה של 2011 ומי כמו חבר הכנסת שמולי שיושב פה יכול להעיד על כך.
<אליעזר יפה: אם היום החברה תימכר ב-2.5 מיליארד דולר, כפי שמתפרסם בתקשורת, גם הקונה החדש ינסה להחזיר לעצמו מהר את ההשקעה והתוצאה לא תאחר שוב לבוא אל הכיס של כל אחד ואחת מאזרחי ישראל.
<אליעזר יפה: אני מצפה מכל האזרחים להביע את דעתם עכשיו, לא אחרי שזה יימכר והמחירים יעלו שוב.
<אליעזר יפה: אני מבין ש"תנובה" לא תחזור לשליטת הקיבוצים והמושבים אולם השאלה שלפנינו היא האם לחזור על השגיאה הראשונה במכירת "אייפקס" או לעשות הכול כדי ש"תנובה" תונפק בבורסה בתל-אביב, כפי שסיפרו לנו שיעשה אותו אריק רייכמן כש"אייפקס" תרצה לממש.
<אליעזר יפה: הבטיחו לנו, ככה הרגיעו בעצם את ציבור החקלאים.
<אליעזר יפה: אני לא מתכוון לפעול בכוח ולא מציע לפעול בכוח אלא בשכנוע, הרי אמרו לנו שב"אייפקס" יש יחס חם מאוד למדינת ישראל.
<אליעזר יפה: ולסיום אני רוצה לצטט - - -
שלי יחימוביץ': גם על הרוכש של "מכתשים אגן" אמרו לנו שהוא מאוד אוהב את ישראל.
מיקי רוזנטל: הסינים בכלל אוהבים אותנו, איפה שאפשר להרוויח הם אוהבים.
<אליעזר יפה: אני רוצה לצטט דברים שאמר בדיוק לפני 10 שבועות מאיר שמיר, שהוא שותף ב"תנובה": לא נכנסתי ל"תנובה" בשביל לעשות אקזיט, נכנסנו כי זה אחד מנכסי צאן הברזל של הכלכלה הישראלית.
<אליעזר יפה: יש מספר נכסים חיוניים למדינת ישראל, כמו חברת חשמל ו"בזק", שנכון שיהיו בשליטה ישראלית.
<אליעזר יפה: אני חושב, אמר מאיר שמיר, ש"תנובה" שייכת לקבוצה הזאת.
<אליעזר יפה: אז אני מפה פונה גם אליו.
אבישי ברוורמן: אליעזר, לא צריך להוסיף, כל מילה.
אבישי ברוורמן: נכד למייסדים, המנהל הראשון, והלוואי ותהיה לנו אליטה משרתת כזאת שממשיכה בהנהגת החברות במדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: פרופ' הירש, אנחנו רק הרי נותנים את התמונה, אתה מומחה לחברות בינלאומיות, אתה כתבת, אתה עשית על זה קריירה, אתה מופיע בעולם.
אבישי ברוורמן: בקצרה, האם מעבר לסין אתה רוצה לחדד את הנקודה כי אומרים לנו היום נביאי הקפיטליזם המהיר, לא הנאור, שהכול מכיר, שאין הבדל אם בעל הבית הוא סיני, אמריקני, רוסי, הכול אותו דבר – זה נכון?
<זאב הירש: אני מודה לך על שנתת לי את רשות הדיבור.
<זאב הירש: אתה דיברת על "תנובה" והצעת איך לטפל בה.
<זאב הירש: אני חושש שהמועמד הבא למכירה לזרים תהיה חברה אחרת שמוכרת לכולנו, אני מתכוון ל"טבע".
<זאב הירש: כאן אני צריך להוסיף גילוי נאות, הבן שלי הוא מנהל בכיר ב"טבע" ולכן יש לי אינטרס בחברה אבל אני לא חושב שיש כאן שום ניגוד.
<זאב הירש: לדעתי המכירה של "טבע" לגרום זר כלשהו עלולה בתנאים מסוימים להיות מנוגדת לאינטרס הציבורי, שכן הקונה אשר יציע את המחיר הגבוה ביותר עבור החברה, יהיה כנראה תאגיד שרואה ב"טבע" מתחרה אשר ניתן לצמצם את פעילותו בשוק על ידי סגירת מפעלים או סגירת פעילות אחרת.
<זאב הירש: השאלה היא איך מתמודדים עם דבר כזה.
<זאב הירש: אני מציע שאנחנו נאמץ מדיניות שדומה לזו שנהוגה במדינות קפיטליסטיות מובהקות כמו ארצות הברית וקנדה.
<זאב הירש: לפני שאני אפרט אני מבקש להזכיר את התגובה הציבורית להצעה למכור את "כימיקלים לישראל" ל"פוטאש" הקנדית.
<זאב הירש: בעקבות התגובה אסר שר האוצר על מכירת החברה, דבר שמעיד על העניין שמגלה הציבור בסוגיה של מכירת חברות ישראליות לבעלים זרים.
<זאב הירש: מעניין שממשלת הפרובינציה שבה ממוקמת "פוטאש" אסרה לפני שנים מספר על מכירתה של חברה זו לחברה אוסטרלית בריטית בנימוק שהמכירה מנוגדת לאינטרס הציבורי.
<זאב הירש: אני רוצה בשתיים-שלוש דקות להציע הצעה ספציפית איך לטפל בחברות כאלה משום שאני לא חושב שיש לאסור איסור גורף על מכירה לזרים.
<זאב הירש: אני מציע שמכירה של חברות ישראליות לבעלויות זרות תהיה מותנית בבדיקה של ועדה מקצועית אשר תוכל לקבוע אם המכירה מתיישבת עם האינטרס הציבורי.
<זאב הירש: הבדיקה תחול על חברות שמקיימות את שני התנאים הבאים: אחד, החברה מעסיקה 500 עובדים או יותר; שניים, החברה קיבלה מהמדינה ב-5 השנים האחרונות מימון, כולל פטור ממסים, בהיקף של 50-100 מיליון דולר או יותר.
<זאב הירש: מוצע שהוועדה תורכב מנציגי הממשלה ומנציגי ציבור, כולל את התאחדות התעשיינים והסתדרות העובדים.
<זאב הירש: הוועדה יכולה לפתוח בבדיקה מיוזמתה בעקבות פניה של חברה המועמדת לרכישה או גורם מעוניין אחר.
<זאב הירש: החלטה תינתן תוך 30 יום והחלטה יכולה להיות לא.
<זאב הירש: החלטה חיובית לא נדרשת.
<זאב הירש: ניתן לערער בפני הממשלה על החלטה שלילית של הוועדה.
<זאב הירש: אני רוצה לומר, בארצות הברית קיים - - -
אבישי ברוורמן: זה הכלל בארצות הברית.
<זאב הירש: קיים כלל כזה והנשיא הוא זה אשר מחליט אחרון.
<זאב הירש: לסיכום, במשק שהרזרבות הבינלאומיות שלו עלו על 75 מיליארד כבר בשנה הקודמת אין משמעות רבה לשינוי שולי בהיקף הרזרבות, אבל יש משמעות לאובדן מקומות עבודה בעקבות סגירת מפעל שבעליו החליטו להשבית אותו משיקולים שאינם קשורים בהכרח בפריון של עובדיו.
<זאב הירש: ראוי שאנחנו נקים מכשיר ממלכתי שיקבע אם אכן קיים ניגוד אינטרסים כמתואר לעיל ואם ניתן לצמצם את הנזקים שכרוכים בו.
<זאב הירש: תודה רבה.
אבישי ברוורמן: פרופ' הירש, אני הייתי סטודנט כשאתה היית כבר סטודנט, ואיך אומרים – תמיד היית נהדר.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מאבשלום וילן, מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל, מה עמדת התאחדות חקלאי ישראל?
אבשלום וילן: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.
אבשלום וילן: אנחנו חד משמעית גם הבענו את עמדתנו הציבורית, אנחנו אומרים פה שיש בנושא של "תנובה" שתי נקודות מרכזיות שצריכים לקחת אותן בחשבון: נקודה ראשונה היא ביטחון המזון.
אבשלום וילן: זה לא נולד במאה ה-21.
אבשלום וילן: גם היום יש מדינות במערב אירופה שמאז מלחמת העולם השנייה מחזיקות מחסני גרעינים, אפשר אולי לגחך היום ולהגיד: מה הבעיה, אבל זה גם במדינות כמו הולנד, גרמניה ואחרות.
אבשלום וילן: ביטחון מזון זה דבר מאוד בסיסי.
אבשלום וילן: אצלנו לכאורה זה קיים אבל במקרה הזה אתם רואים שאין שום התייחסות.
אבשלום וילן: דבר שני, צריך להבין, במכירה של "תנובה", גם במקרה של "אייפקס", אנחנו עמדנו על הבטחת זכויות היצרנים והמשך משטר התכנון.