GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: זו לא בעיה שיצביעו פה, תהיה דרמה בשבוע הבא – 2%, 3%.
אבישי ברוורמן: זו בדיוק דוגמה שאני דורש כבר מאוקטובר שיישבו שלושה אנשים ויגמרו את זה.
אבישי ברוורמן: קצת פחות, קצת יותר.
אבישי ברוורמן: אני מפא"יניק, אולי האחרון בבית הזה – ויתור זה כוח, גמישות זו עוצמה.
אבישי ברוורמן: אז אני רוצה לשמוע ממישהו במשרד הכלכלה, מדוע לא גומרים את זה עכשיו?
<משה לביאן: אדוני היושב-ראש, כפי שהונחינו בישיבות הקודמות, ניהלנו משא ומתן, הצגתי בפניך בישיבה הקודמת, היו לנו שלוש פגישות במהלך שלושת החודשים האחרונים.
<משה לביאן: לפני שבועיים הייתה פגישה נוספת אחרי הישיבה האחרונה שהייתה כאן בכנס.
<משה לביאן: , ישבנו, התעדכנו מהאוצר, ואנחנו אמורים להיפגש עוד פעם אחת ב-22 בחודש, נציג ההסתדרות יושב משמאלי.
אבישי ברוורמן: 22 בחודש.
<משה לביאן: כן, אני רק רוצה להעיר הערה נוספת.
יעקב אשר: אבל למה אי-אפשר להקדים את זה?
יעקב אשר: מה קרה?
יעקב אשר: מה יש ב-22 בחודש שאין היום?
אבישי ברוורמן: אני שואל אתכם: למה לא יכלו, כשצריכים אותי על הדברים הגדולים אומרים לי הכול.
אבישי ברוורמן: למה לא יכלו לשבת אתמול בלילה שלושה אנשים ולגמור את זה?
אבישי ברוורמן: על כל הדברים הגדולים מבקשים ממני, ישבתי פה עד 01:00 בלילה בשביל לגמור.
אבישי ברוורמן: למה שלושה אנשים לא יכולים לשבת?
אבישי ברוורמן: זה מין איזה דבר מסובך כל כך?
אבישי ברוורמן: זה איזה פרויקט גדול?
אבישי ברוורמן: אני יודע, הלא יש פה ויכוח, אם כמו שהרשות מאמינה ל-70% מהדברים או לא.
אבישי ברוורמן: עוד קצת, פחות קצת, גומרים את הסיפור הזה.
אבישי ברוורמן: מה זה, כל הנמלים?
אבישי ברוורמן: זה זלזול במערכת הפוליטית מבחינתי בכנסת, זה זלזול בכנסת.
אבישי ברוורמן: שלושה אנשים יכולים לשבת חצי שעה ולגמור את זה.
אבישי ברוורמן: הלא אני יודע, זה לא סיפור מסובך כל כך.
אבישי ברוורמן: ואני גם נוזף בכל הגופים, ממש נוזף.
אבישי ברוורמן: זה חוצפה.
אבישי ברוורמן: מ-28 באוקטובר שלושה אנשים לא יכולים לשבת ולגמור.
אבישי ברוורמן: על מה?
אבישי ברוורמן: על אשדוד?
אבישי ברוורמן: על נמל חיפה?
אבישי ברוורמן: על 40 עובדים שיתווכחו עוד קצת על 7,000, פחות מ-7,000?
אבישי ברוורמן: ואז יכולים לבוא אנשים ולהגיד: אנחנו לא דואגים לצרכנים.
אבישי ברוורמן: יש מישהו, רונן, שדואג יותר לצרכנים ממה שאני עושה בכנסת הזאת?
<רונן רגב כביר: אדוני היושב-ראש יודע יפה מאוד כמה אנחנו מעריכים את העבודה שלו, אני לא צריך להכביר מילים.
<רונן רגב כביר: אנחנו רק מבקשים שהלחץ שבסופו של דבר יכריע יהיה הלחץ של הקשישה שמאושפזת כרגע, כי היא זאת שעומדת על הפרק ואת הבשורה צריך להביא לה, לא לשום טייקון.
<רונן רגב כביר: היא זאת שצריך כרגע לשים בראש סדרי העדיפויות.
<אבי אבירם: תעביר אלינו את כל התלונות האלה, וזה היה מטופל אתמול, לפני שהיא נכנסה לתקשורת.
<ברכה גור אריה: למה לא העברתם את התלונות אלינו?
<ברכה גור אריה: לפני שהיא הייתה מאושפזת.
אבישי ברוורמן: רונן, אני מבקש ממך גם, תקשיב אלי מה שאני אומר לך.
אבישי ברוורמן: אני אמרתי לך: אני בעד הצרכנים כמוך, לא אשווה בינינו, אוקיי?
אבישי ברוורמן: אבל לי יש את האחריות.
אבישי ברוורמן: ואני מצפה גם ממך, שיהיה חשוב לך גם 40, שלא יפגעו בהם.
אבישי ברוורמן: גם זה חשוב.
<רונן רגב כביר: חשובים מאוד העובדים, אבל אין שום קשר להצעת החוק.
<לאה ורון: רגע, תאפשר למר לביאן לסיים.
אבישי ברוורמן: עכשיו, מר לביאן, אני דיברתי גם אתמול עם השר בנט, גם הבוקר דיברתי וגם עם אריאל יעקובי פעמיים.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מכם: לכו תגמרו את זה הלילה – היום.
אבישי ברוורמן: אני מתחיל לקרוא את החוק הזה, אני רוצה להתקדם.
<לאה ורון: 6 במרץ.
אבישי ברוורמן: למה צריך לחכות ל-22?
אבישי ברוורמן: למה לא תשבו מחר?
אבישי ברוורמן: בבקשה, תתחילי בהקראת החוק.
<תמר פינקוס: להמשיך.
<תמר פינקוס: אנחנו ממשיכים, לא מתחילים.
<אבי אבירם: אדוני היושב-ראש, למה לקרוא את החוק?
<אבי אבירם: למה אתם רותמים את העגלה לפני הסוסים?
<רונן רגב כביר: מה קשורה העגלה הזאת לסוסים שאתם מדברים עליהם?
אבישי ברוורמן: רונן, אתה לא בזכות דיבור.
אבישי ברוורמן: אני מתקדם עם החוק, אני קורא את החוק הזה.
אבישי ברוורמן: אני מתקדם אתו.
אבישי ברוורמן: בבקשה, כן, נציג העובדים.
<שלמה אלמגור: שלמה אלמגור.
אבישי ברוורמן: אני מכיר את שלמה, אוהב אותו ומעריך אותו.
אבישי ברוורמן: אבל זה כואב לי, האצבע שלי, אני כבר לא מצביע על זה.
אבישי ברוורמן: אני מצביע גם, אמרתי לידידי, והוא יודע כמה אני אוהב אותו, אריאל יעקובי, לשר בנט אני מצביע, אני מצביע לדברים האלה, וגם כשהאוצר צריך אותי, באמצע הלילה מעירים אותי.
אבישי ברוורמן: ששלושתם ביחד יגידו לי שזה חשוב החוק הזה ויגמרו אותו, כמו שהיה בכל הדברים האחרים.
<שלמה אלמגור: אדוני, קודם כול, אני גם מעריך אותך על רצונך לעזור לצרכנים.
<שלמה אלמגור: יישר כוח.
<שלמה אלמגור: זה הפתיח של הדברים שלי.
<שלמה אלמגור: אני רוצה להתייחס לדברים שאמרת על המחירים, שהייתה איתם בעיה, הבן עם האמא בטלוויזיה היום בבוקר.
<שלמה אלמגור: אני רוצה קודם כול להדגיש בפניך: התלונה לא נמצאת אצלנו.
<תמר פינקוס: היא מטופלת, אדוני, היא מטופלת.
<שלמה אלמגור: היא לא נמצאת אצלנו.
<שלמה אלמגור: באחריות אני אומר.
<תמר פינקוס: היא מטופלת.
<שלמה אלמגור: אל תפריעי לי.
אבישי ברוורמן: עורכת-דין פינקוס, מר אלמוזנינו בזכות דיבור.
יעקב אשר: אלמגור.
אבישי ברוורמן: אלמגור.
אבישי ברוורמן: אתה יודע, אני כבר בדואר התחלתי עכשיו.
<שלמה אלמגור: מהעצבים, אני יודע.
אבישי ברוורמן: זה הסיפור הבא.
יעקב אשר: אלמוזלינו זה מפלגת העבודה, אדוני.
אבישי ברוורמן: לא לא, מה פתאום.
אבישי ברוורמן: על הדואר יהיה קרב גדול, על הנמלים יהיה קרב גדול.
אבישי ברוורמן: זה - -
יעקב אשר: אפשר לגמור את זה.
אבישי ברוורמן: - - מה, 40 עובדים ב-7,000 שקל.
אבישי ברוורמן: צריך חודשים להיאבק על זה?
<שלמה אלמגור: כבודו, אני מודיע, וזה לפרוטוקול, שהתלונה לא נמצאת אצלנו.
<שלמה אלמגור: גב' פינקוס לקחה תלונות של מכר מרחוק ולא מעבירה לברכה שהיא האחראית על המכר מרחוק, והתלונה הייתה על מכר מרחוק.
<שלמה אלמגור: זה שמחכים ולא מטפלים בתלונה עד שבן-אדם מקבל אירוע מוחי – חמור ביותר.
<שלמה אלמגור: חמור ביותר.
<שלמה אלמגור: ואני מסכים אתך, ואני מסכים לעצבים שלך ולכעס שלך.
<שלמה אלמגור: אני אומר לך.
<שלמה אלמגור: ויישר כוח גדול על זה.
<אבי אבירם: תקריא את מה ש - - -
<שלמה אלמגור: זה אתה תקריא, אני לא רואה טוב.
<שלמה אלמגור: אני צריך לעבור ניתוח בעין.
אבישי ברוורמן: שלמה, אתה רוצה את המשקפיים שלי?
<שלמה אלמגור: לא, באמת, אני צריך לעבור בשבוע הבא ניתוח.
אבישי ברוורמן: של קטרקט?
יעקב אשר: שתהיה רפואה שלמה.
<שלמה אלמגור: לא ניתוח קטרקט, כבר יש לי קטרקט.
<שלמה אלמגור: אני צריך לעבור ניתוח ממש.
<שלמה אלמגור: תודה רבה.
<שלמה אלמגור: אני רוצה באמת להגיד, קודם כול, שאם החוק הזה יעבור, אדוני היושב-ראש, קוברים אותנו.
<שלמה אלמגור: ולפני שיגמרו אתנו, אתה שאלת למה לא יושבים שלושה אנשים.
<שלמה אלמגור: כן ישבנו שלושה אנשים.
<שלמה אלמגור: ישבנו המנכ"ל לנג, אני ואריאל יעקובי, ונדמה לי גם דורון.
<שלמה אלמגור: באמת אריאל יעקובי, ייאמר לזכותו, מנסה לגמור את זה.
<שלמה אלמגור: עובדה שהוא הזמין את המנכ"ל.
<שלמה אלמגור: הייתה החלטה סופית, שורה תחתונה, שהמנכ"ל ימצא פתרון מול האוצר, לא יודע מול מי, לגבינו ונגיע להסכמה עם תמר פינקוס ועם הרשות, ואם כן אז הכול יבוא על מקומו בשלום.
<שלמה אלמגור: מאז, אני לא זוכר באמת את התאריך, מאז שישב אתנו עד היום לא קיבלנו שום תשובה, לא לכאן, לא לכאן ולא שום דבר.
אבישי ברוורמן: כואב הלב.
<שלמה אלמגור: אתה מבין?
<שלמה אלמגור: אז לגבי השאלה שלך אם כן, אריאל יעקובי ייאמר לזכותו, כן עשה את הפגישה וכן היה אכפת לו.
<שלמה אלמגור: בינתיים מי שמעכב זה הנהלת המשרד.
<שלמה אלמגור: וצר לי על זה.
<אבי אבירם: אני רוצה להשלים את הדברים.
אבישי ברוורמן: בבקשה, השם לפרוטוקול.
<אבי אבירם: השם שלי אבי אבירם.
אבישי ברוורמן: תפקידך?
<אבי אבירם: אני חבר ועד העובדים.
<אבי אבירם: אני בשטח, אני עובד חוקר בחוק הגנת הצרכן.
<שלמה אלמגור: רגע, אני רוצה להשלים קצת.
<שלמה אלמגור: תן לי עוד שני משפטים.
<שלמה אלמגור: אני מודה לך, אדוני, שאפשרת לי.
<שלמה אלמגור: לגבי חוק הגנת הצרכן, אין בזה בהילות, עיצומים, לא עיצומים.
<שלמה אלמגור: עיצומים, אדוני, אתה מביא, בלי חקירה, בלי כלום, אני שם לך 100,000 שקל.
<שלמה אלמגור: מה תעשה?
<שלמה אלמגור: הפלילי יותר חשוב.
<שלמה אלמגור: אני בא אליך, אתה יש לך - - -
<רונן רגב כביר: מה אתה מדבר שטויות?
אבישי ברוורמן: אתה רוצה שאוציא אותך?
אבישי ברוורמן: אין לו זכות לדבר?
אבישי ברוורמן: אחר כך תגיד שהוא אמר שטויות.
<רונן רגב כביר: אני מתנצל.
<שלמה אלמגור: קודם כול, תתנצל שאמרת לי שטויות.
<שלמה אלמגור: גם כשתדבר, אגיד לך יותר גרוע.
<שלמה אלמגור: כל אחד צריך לשמור על כבוד חברו.
אבישי ברוורמן: היו דיונים יותר סוערים פה.
אבישי ברוורמן: ואני ביקשתי: כל אחד - - -
<שלמה אלמגור: אני גם לא יודע מי אתה בכלל.
<ברכה גור אריה: זה "אמון הציבור", חמוד.
<שלמה אלמגור: אתה "אמון הציבור"?
<שלמה אלמגור: לפרוטוקול אני אשאל עליך: מי אתם בכלל?
אבישי ברוורמן: אני מבקש שיהיה פה כבוד הדדי.
אבישי ברוורמן: כל אחד יכול לדבר אצלנו.
<שלמה אלמגור: אתם גוף מסחרי.
<שלמה אלמגור: אתה תגיד ליושב-ראש אם אתם גוף מסחרי או לא.
אבישי ברוורמן: שלמה.
<שלמה אלמגור: זה לפרוטוקול.
<שלמה אלמגור: אני מבקש שיעשה חקירה.
<שלמה אלמגור: שאתם מפנים את הצרכנים לבוא אליכם.
<שלמה אלמגור: מי אתם?
<שלמה אלמגור: להרוויח כסף?
<שלמה אלמגור: אתם רוצים להרוויח כספים?
<שלמה אלמגור: לא אנחנו ולא תמר פינקוס מרוויחים פה כסף.
אבישי ברוורמן: רבותי, אסגור את הישיבה.
אבישי ברוורמן: אני הולך לסגור את הישיבה הזאת.
<שלמה אלמגור: לא, הוא לא יכול להגיד לי שטויות.
אבישי ברוורמן: אני מבקש, היו פה דיונים יותר סוערים, אני רוצה שתלמדו ממר מאירי.
אבישי ברוורמן: הקמעונאים הגדולים יכולים להתקיף אותי בתקשורת, לעשות מה שהם רוצים, אבל מאירי, כשהוא עומד מולי, נותן כבוד לכל אחד, מקשיב לכל אחד, לא מפריע לאף אחד.
<ערן מאירי: כבודו, רק מילה אחת.
<ערן מאירי: אני לא יודע מה אנחנו עושים פה היום.
<שלמה אלמגור: רק רגע, בבקשה, אתם מפריעים לי.
יעקב אשר: אתה לא בעסק, זה נכון, בקטע הזה.
<שלמה אלמגור: באמת, אתם מוציאים אותי מהרצף של המחשבה.
אבישי ברוורמן: תתרכז.
<שלמה אלמגור: עד שהחוק יעבור, אם יעבור, יש את החוקים הקיימים של הגנת הצרכן לפעול בנושאים שהיה בטלוויזיה היום.
<שלמה אלמגור: שיביאו לנו את זה, ואם זה לא ייעשה, אני אומר, מכריז פה לפני כולם: אנחנו מוותרים על הכול ומצדי גם שיפטרו אותנו, אם אנחנו לא נעשה את זה.
<שלמה אלמגור: ואנחנו הבאנו למעצרים, הבאנו להכניס אנשים לבתי-סוהר.
<אבי אבירם: דירות נופש.
<שלמה אלמגור: דירות נופש, דודי שמש, הכול.
<שלמה אלמגור: ו-450,000 שקל קנס בגלל שהתובעת שלנו טלי קינן, שתהיה בריאה, הגישה כתב אישום, ו-450,000 שקל קנס, ו-180,000 ו-200,000, חברות תעופה וכו' וכו' אנחנו מטפלים.
<שלמה אלמגור: להגיד שהצרכן מקופח זה שקר.
<שלמה אלמגור: ברשותך, אתה שאלת, אמרת יותר נכון, לגב' פינקוס, לעורכת-דין פינקוס, ואני מכבד אותה, אמרת שהיא תראה לך מה הם עשו במשך ארבע שנים.
<שלמה אלמגור: אני רוצה לשאול אם היא באמת הביאה לך את זה.
<שלמה אלמגור: אנחנו מביאים לך את זה עכשיו, אנחנו מביאים לך מה אנחנו עשינו.
אבישי ברוורמן: גם יעבור לכל חברי הכנסת.
<שלמה אלמגור: חצי דקה אני מסיים.
<לאה ורון: הועבר לכל חברי ועדת הכלכלה.
אבישי ברוורמן: מכיוון שעורכת-דין פינקוס, שלמה, העבירה לי את כל החומר והעברתי את זה לכל חברי הכנסת, מה שאתם תעבירו גם יעבור לכל חברי הכנסת.
<שלמה אלמגור: אוקיי.
<שלמה אלמגור: באמת באמת אין לי שום דבר נגד הרשות – אין לנו, אני מתכוון, רוצים לעשות.
אבישי ברוורמן: להיפך.
<שלמה אלמגור: שיעמדו בהסכם שהיה לנו – ההסתדרות, הרשות וכולם שם, שיעמדו בהסכם, שהעבודה שלנו לא תיפגע.
<שלמה אלמגור: ויש פה עורך-דין נכבד, דוד, שהוא גם רואה אותנו בעבודה, הוא בא אלינו, למרות הכול, הוא רואה את העבודה שלנו.
אבישי ברוורמן: שלמה, תודה לך, בהצלחה בניתוח, ומי עוד מוסיף?
<אבי אבירם: אבי אבירם, לא?
אבישי ברוורמן: אבי, אמרת כבר.
<דורון קרני: דורון קרני מהסתדרות עובדי המדינה.
אבישי ברוורמן: דורון, תמסור, באמת, אני אומר הלא - - -
<דורון קרני: אני יודע.
אבישי ברוורמן: הבטיח לי גם השר בנט, הבטיח לי אריאל והבטיח לי אמיר לוי ויוני רגב, שגומרים את זה.
אבישי ברוורמן: עכשיו, אני מתחיל בהקראה, אבל אני רוצה שלא ידחו את זה, אני רוצה שיגמרו.
אבישי ברוורמן: לא אגמור את כל החוק הזה היום, אגמור את כל החוק הזה היום רק כשכל העסק הזה גמור.
אבישי ברוורמן: אז אין שום סיבה שהיום בערב לא תשבו.
<דורון קרני: קודם כול, נעשה מאמצים כמובן לסגור את זה מה שיותר מהר.
<דורון קרני: אבל יחד עם זאת, מה שחשוב לי להעיר, בקשר עם הדברים שעולים פה, אני חושב שגם מי שלא מצוי יכול להבין את החשש של העובדים.
<דורון קרני: אני רוצה לספר משהו.
<דורון קרני: שהתברר לי רק עכשיו, לפני הישיבה.
<דורון קרני: מסתבר שיצא איזשהו מסמך מתמר פינקוס למשרד האוצר, שאומר שהעובדים לא עובדים.
<דורון קרני: מה זאת אומרת העובדים לא עובדים?
<דורון קרני: הם כרגע, וזה הוויכוח, הם לא עובדי הרשות.
<דורון קרני: הרי זאת השאלה.
<דורון קרני: מי שיכול להגיד אם הם עובדים או לא זה לא תמר פינקוס, עם כל הכבוד לה, זה הממונים המחוזיים במשרד התעשייה, במשרד הכלכלה היום, שיכולים להגיד אם הם כן עובדים או לא עובדים, משום שזה ההסדר שעליו דובר עד היום ואותו אנחנו רוצים לשנות, יש הסכמה שנשנה אותו.
אבישי ברוורמן: מה שאני מבקש, מר קרני - - -
<דורון קרני: רק שנייה.
<דורון קרני: אני רוצה שגם תהיה פה איזושהי נכונות של כל הצדדים.
<דורון קרני: זה לא רק העובדים, זה גם הרשות וזה גם משרד האוצר.
אבישי ברוורמן: אתה שמעת מה שאמרתי.
<דורון קרני: לא, אני שמעתי פה זמירות, אדוני, שלא עולות בשולחן הזה, עולות במסדרונות, הזמירות האלה לא מוצאות חן בעיני ואני כן רוצה להתקדם.
<דורון קרני: ולכן אני רוצה שגם תצא קריאה מהוועדה, ממך, לכל הצדדים, בעיקר לממונה על השכר, כי נראה לי שמי שישים את המקל הכי גדול זה הממונה על השכר.
אבישי ברוורמן: תודה, דורון.
אבישי ברוורמן: תיכף אתן לחבר הכנסת אשר, ואני אומר את זה עוד פעם: דיברתי עם אמיר לוי, מבחינתי אמיר לוי ויוני רגב, ייתכן שהכדור אצלכם.
יעקב אשר: לא ייתכן, זה - - -
אבישי ברוורמן: הבטיח לי שסוגרים את זה.
<אתי בנדלר: אין כאן נציג שלו בכלל, יש כאן רק נציג של הממונה על השכר.
אבישי ברוורמן: אז אני אומר לכם: הדבר הזה, אם יימשך ולא ייסגר, מערכת היחסים בין ועדת הכלכלה לבינכם תיפגם, כי כשאני נותן מילה כל דבר אני סוגר.
אבישי ברוורמן: אבל אני רוצה שתעמדו במילה שלכם לגמור את הסיפור הזה.
אבישי ברוורמן: וזה מה שהובטח לי.
אבישי ברוורמן: גב' פינקוס, רצית להגיד משהו?
<שלמה אלמגור: כבוד היושב-ראש, הצעה קטנה, באמת.
<שלמה אלמגור: אם התלונה שהייתה היום בבוקר תעבור אלי, אני מתחייב תוך שעתיים לגמור את זה.
<שלמה אלמגור: תמר פינקוס תעביר את זה אלי.
<תמר פינקוס: אני רוצה להעיר כמה דברים.
<תמר פינקוס: קודם כול, לגבי השמועות על מכתב שהוצאתי שעובדים לא עובדים.
<דורון קרני: לא שמועות, המכתב כבר קיים.
אבישי ברוורמן: מר קרני, היא בזכות דיבור.
<תמר פינקוס: אני רוצה להעיר: בעקבות דיון בוועדה לביקורת המדינה והחלטה של הוועדה לביקורת המדינה לא להעביר סכומים למשרד התמ"ת בגין עבודה או אי עבודה, זה לא משנה, נדרשנו להגיש דוח, האם העובדים שיתפו פועלה עם הרשות לגבי תוכניות העבודה?
<תמר פינקוס: המסמך שלי הוא מסמך מפורט, כי מאז שהרשות ישנה תוכניות העבודה של הרשות שהיו צריכות להתבצע על-ידי העובדים במחוזות לא בוצעו, נדרשנו להגיש וזה פורט.
<תמר פינקוס: לא דובר באופן כללי שלא עובדים - -
אבישי ברוורמן: בסדר, אנחנו לא ניכנס לזה.
<תמר פינקוס: - - דובר על מילוי של תוכניות עבודה.
<תמר פינקוס: דבר שני אני רוצה לומר, אני לחלוטין חושבת שצריך להסדיר את מצבם של העובדים.
<תמר פינקוס: יחד עם זה, מצבם בעקבות החוק לא נפגע אלא מועצם, כי מי שיצטרך לאכוף את זה זה אותם עובדים שהיום יושבים כאן ואומרים: אנחנו נפגעים בעקבות החוק, והיא הנותנת שהם אפילו לא מבינים מה העוצמה של החוק הזה.
<תמר פינקוס: התפקיד של החוק הזה זה לא לגרור חקירות פליליות ועוד דיונים בבית-משפט.
<תמר פינקוס: אלא מיד למגר את התופעה.
<תמר פינקוס: ובעיה של כאלה מקרים, שאגב מטופלת אצלנו גם האישה הזאת פלוס עוד ארבעה מקרים כאלה, משום שזו הגדרה רוחבית.
אבישי ברוורמן: אם זה מטופל, אני אומר לכם, תמר - - -
<תמר פינקוס: קיבלנו את התלונה לפני שבוע.
אבישי ברוורמן: אה, שבוע רק?
<תמר פינקוס: כן, לפני שבוע, כי קודם ניסה האיש לעשות את זה בכוחות עצמו ובאמצעות עורך-דין.
<תמר פינקוס: קיבלנו את זה לפני שבוע.
אבישי ברוורמן: נעקוב אחריכם בטיפול.
<תמר פינקוס: אני רוצה לומר שאילו היום היו עיצומים כספיים, זה לא היה נפתר רק כלפי האישה הזאת אלא רוחבית.
<תמר פינקוס: הבעיה היא לא להחזיר כסף לאישה הזאת אלא להפסיק את התופעה.
<תמר פינקוס: להחזיר כסף זה לחוד ולמגר את התופעה - - -
אבישי ברוורמן: תמר, זה ברור לחלוטין לכל מי שיושב פה, אנחנו רוצים למגר את התופעה הזאת.
אבישי ברוורמן: מבחינתי עם פטיש גדול.
<תמר פינקוס: ולכן ברגע שיהיה הסכם על הסעיף הזה, זה יכול היה להתקיים כבר לפני שבוע ולא היינו צריכים - - -
אבישי ברוורמן: תקשיבי, הלא השאלה פה, ומה שלא מצא חן בעיני בהערה שלך, רונן, שהלא ברור לחלוטין שאני כבר מזמן הייתי גומר את זה.
אבישי ברוורמן: ואם זה תלוי בי, הלא היא הרחמנית, אני מאמין בפטישים עוד יותר גדולים, אני בעד פטיש גדול למען יראו וייראו.
אבישי ברוורמן: אני רק מבקש פה, דחיקת הרגליים שזה לא את, זה פה הבן הממונה או האוצר, לסגור את הדבר הזה כדי שנוכל לעשות את זה.
יעקב אשר: אדוני, רשות דיבור.
אבישי ברוורמן: בבקשה, ואני מתקדם להקראה.
<שלמה אלמגור: רגע, כבודו.
אבישי ברוורמן: לא, די.
אבישי ברוורמן: לא, מספיק.
<שלמה אלמגור: אני מתחנן אליך.
<שלמה אלמגור: מתחנן, רק שתדע, לפרוטוקול אני רוצה להגיד את זה.
<שלמה אלמגור: בשבועיים האחרונים לפי חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים וגם הגנת הצרכן, עשינו מעל 600 ביקורות.
<שלמה אלמגור: רגע, נתפסו 15 תפיסות של עשרות אלפי נפצים וכו' וכו'.
<אבי אבירם: זיקוקים.
<שלמה אלמגור: זיקוקים ולייזרים.
אבישי ברוורמן: לקראת פורים?
<שלמה אלמגור: באמת עשינו, ואנחנו עוד ממשיכים, בשיתוף משטרת ישראל.
<תמר פינקוס: זה לא שייך לחוק הגנת הצרכן.
<שלמה אלמגור: אמרתי.
<שלמה אלמגור: זה שייך לחוק פיקוח על מצרכים ושירותים.
<שלמה אלמגור: אבל כן עשינו גם לפי חוק הגנת הצרכן.
אבישי ברוורמן: סליחה, עורכת-דין פינקוס, למה את צריכה תמיד להכניס מרורים?
אבישי ברוורמן: למה את צריכה לריב סתם?
אבישי ברוורמן: מה יוצא לך מהריב הזה?
<תמר פינקוס: כי זה לא העיצומים הכספיים.
אבישי ברוורמן: מה זה משנה?
אבישי ברוורמן: את צריכה לריב?
יעקב אשר: רק רגע, אבל אם בן-אדם רוצה להציג דברים שהוא - - -
<שלמה אלמגור: רגע, אם היא אומרת ככה, שהיא תגיש את העובדות שלה, אני מגיש את העובדות שלי.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אשר, ואני מתחיל להקריא את החוק.
אבישי ברוורמן: אם אני יכול ללמד אותך, עורכת-דין פינקוס, דבר אחד.
אבישי ברוורמן: לפעמים אומרים דברים לא – על כל דבר צריך להגיב?
<תמר פינקוס: סליחה.
יעקב אשר: במיוחד אם את אמורה לעבוד איתם בשיתוף פעולה.
<שלמה אלמגור: ציינתי בהתחלה שזה לפי חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים.
<שלמה אלמגור: ככה אמרתי.
אבישי ברוורמן: רבותי, חבר הכנסת אשר ואני מתחיל בהקראה.
יעקב אשר: אני בזכות דיבור.
<שלמה אלמגור: מה זה השטויות האלה?
יעקב אשר: אולי דווקא אקח את הסיום, גב' פינקוס.
יעקב אשר: אני חושב שמיוחד מאחר שכנראה תצטרכו לעבוד ביחד באיזושהי צורה, אז יכול להיות שצריך - -
אבישי ברוורמן: ליצור אווירה טובה.
יעקב אשר: - - טיפה ליצור אווירה טובה.
אבישי ברוורמן: אני מוכן לקחת אתכם למסיבה ביחד לעשות אהבה.
יעקב אשר: לא צריך מסיבה.
<שלמה אלמגור: בוא תשב, אדוני היושב-ראש, אתה - - -
אבישי ברוורמן: אני מבטיח לכם: החוק הזה ייגמר מהר מאוד.
אבישי ברוורמן: כשהוא נגמר, חבר הכנסת אשר, אני לא יודע אם בבני-ברק, אבל אזמין לפה את כולכם, את הצוות של העובדים, עם תמר, עם כולכם, נשב ביחד, נעשה איזה ארוחה טובה, נברך.
יעקב אשר: בלי זיקוקים אבל, בלי זיקוקים.
אבישי ברוורמן: ונתחיל לעבוד לאהבת חינם במקום הריבים.
<לאה ורון: והעיקר שאני לא מבשלת אותה.
אבישי ברוורמן: כן, אתי מבשלת יותר טוב.
יעקב אשר: טוב, אדוני היושב-ראש, אני קודם כול - - -
<שלמה אלמגור: כאילו אני לא יודע מה זה הגנת צרכן, מה זה הפיקוח - - -
<שלמה אלמגור: אני 30 שנה פה.
אבישי ברוורמן: שלמה, אני אוציא אותך.
<שלמה אלמגור: לפנייך אני פה.
<שלמה אלמגור: כשאת היית עוד במשטרה.
<שלמה אלמגור: תוציא אותי.
אבישי ברוורמן: שלמה, אתה רוצה לצאת?
<שלמה אלמגור: אני אצא.
<שלמה אלמגור: מה אכפת לי?
אבישי ברוורמן: שלמה, תירגע.
יעקב אשר: שב.
<שלמה אלמגור: היא מלמדת אותי.
יעקב אשר: אתה מפריע לי עכשיו לדבר.
<קריאה: שלמה, תן לאשר לדבר.
יעקב אשר: טוב, אדוני היושב-ראש, קודם כול, כמו שידוע לך, ואנחנו די רואים את הדברים עין בעין, גם אני מברך כמובן על החוק.
יעקב אשר: אין שום ספק שהעצמה של אפשרות הטיפול המהיר, אני יודע את זה, אני מכיר את זה גם כראש רשות, שהיו נושאים שהיו טיפולים משפטיים והיו נושאים שהיו מנהליים, שהם הרבה יותר מהירים מצד אחד.
יעקב אשר: אגב, הנוסחה המנצחת בדבר הזה זה balance נכון לפי כל מקרה ומקרה.
יעקב אשר: יש מקרים שדווקא ההליך המשפטי יכול להגיע לתוצאות לטווח ארוך מאוד, אבל צריך את שני כלי הנשק הללו.
יעקב אשר: חד-משמעית, אין ויכוח על זה, אין ויכוח בינינו כמעט על הרבה דברים, אולי על הערות כאלה ואחרות.
יעקב אשר: אבל אני אומר דבר אחד: עד היום במדינת ישראל מי שפעל בעניין הזה היו אותם עובדים במשרד התמ"ת, באותם אמצעים שהיו להם.
יעקב אשר: וכמובן שהיום הדברים מתעצמים עם החוק החדש, זו בעצם מהותו גם של החוק הזה.
יעקב אשר: אבל אי-אפשר לבוא ולזלזל ולשכוח ולהמעיט בערכם של האנשים שעשו את העבודה ועושים את העבודה ויעשו גם הלאה.
יעקב אשר: ולכן לאורך כל הדרך אמר היושב-ראש, וקיבל על כך גיבוי מחלק גדול מחברי הוועדה, שהנושא הזה של העובדים צריך לבוא על פתרונו.
יעקב אשר: בהסכמה, בהבנה, צריך לבוא על פתרונו, לא יכולה להיות גרירת הרגליים הזאת.
יעקב אשר: וכשיושבים כאן נציגים, והאוצר אומר: אני לא בטוח שאני בכלל חלק מהחתונה הזאת, הרי כולנו יודעים שמשרד הכלכלה, עם כל הכבוד, לא יכול לגמור שום דבר בלי שיהיה לו את האישור מהממונה על שכר, ממשרד האוצר וכו'.
יעקב אשר: ולכן אני מצטרף לבקשה של היושב-ראש.
יעקב אשר: אני חושב שאפשר לעשות דיון מרתוני, כמו שישבו כאן אנשים עד 01:00 בלילה כדי לסיים חוק, לעשות דיון עוד היום או מחר, כמובן עד כניסת השבת, לא מעבר לכך, ולנסות להביא את ההסכם הזה.
יעקב אשר: ואז, הגב' פינקוס, אפשר יהיה באמת גם להעביר את החוק, גם להתחיל.
יעקב אשר: החוק הזה הרי יש לו הרבה נגזרות ניהוליות גם כן, הרבה דברים שתתחילו להוציא את זה מה שנקרא אל השטח.
יעקב אשר: לא צריך רעש, יחסי עבודה לא טובים לא יעזרו שום דבר, כי הרי זה לא רק העניין לחוקק את החוק, זה גם לפעול בו אחר כך.
יעקב אשר: ואם זה ימשיך הלאה באותה אווירה שנמצאת כרגע, הוא גם לא ייושם בסופו של דבר בצורה הנכונה.
יעקב אשר: אז אנא מכם, תגמרו את העניין הזה, והחקיקה תוכל להיגמר ולרוץ קדימה.
יעקב אשר: הבטחנו ואמרנו לאורך כל הדרך: אנחנו רוצים להסדיר את מעמדם ואת שילובם של העובדים בעניין הזה בלי לפגוע בהם ובלי לפגוע במה שהם עשו כל השנים הללו.
יעקב אשר: הם עמדו בחזית העבודה הזאת לפני שבא החוק החדש עם הרעיונות הברוכים שלו.
יעקב אשר: אי-אפשר להגיד: זהו, delete, מוחקים, עכשיו בוא נלך, "ויקם מלך חדש על מצרים".
יעקב אשר: לכן אני ביחד עם היושב-ראש, עומד על כך - -
<שלמה אלמגור: אי-אפשר.
<שלמה אלמגור: זה החיים שלנו.
יעקב אשר: אתה מפריע לי, אתה מפריע לי.
יעקב אשר: - - עומד על כך שהדברים האלה צריכים להיגמר בו זמנית.
יעקב אשר: אנחנו לא רוצים לעכב את הדבר הזה.
יעקב אשר: הדבר תלוי בידכם, משרדי הממשלה – משרד התמ"ת, משרד האוצר, וההסתדרות מהצד של העובדים והעובדים, תלוי בכם.
יעקב אשר: שבו בשולחן עגול עוד הערב, תביאו בשורה טובה עוד היום, אפשר יהיה לרוץ עם זה קדימה.
אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת אשר.
אבישי ברוורמן: אתה יעקב, אני אבישי בן יעקב, ואבי אלון יעקב, ולכן אני נתלה גם ביעקב, ואני מגיע, כל הצעת הסיכום שלי - - -
יעקב אשר: נתלה באלון גבוה – באילן גבוה.
יעקב אשר: אילן גבוה תרתי משמע כנראה.
<אבי אבירם: אז אני בא בעקבותיכם.
אבישי ברוורמן: אדוני, לא, גמרנו.
<שלמה אלמגור: הוא רוצה למסור.
<אבי אבירם: אני גם כן בעקב.
<שלמה אלמגור: רק למסור את החומר.
אבישי ברוורמן: תקשיב, אקבל את החומר.
אבישי ברוורמן: אני מתקדם עכשיו.
אבישי ברוורמן: רבותי, זה לא תמר ולא כלום, אני באמת מתכוון למה שאמרתי לגבי השיחות, שהדבר הזה ייגמר.
אבישי ברוורמן: מה שאני מציע ביחד עם חבר הכנסת אשר, כי נסיים היום את הצעת החוק, למעט הסעיף האחרון, כך שבתחילת הכנס הבא נקיים ישיבה אחת לאישור הסעיף האחרון, ההצעה כולה תועלה למליאת הכנסת.
אבישי ברוורמן: ואני מעביר פה עכשיו, אני גומר את כל החוק רק לאחר הפגרה, על מנת להבטיח כי במהלכה, ואני מקווה שזה יהיה היום בלילה או מחר, יסתיימו כל ההליכים בין העובדים למשרד הכלכלה.
<שלמה אלמגור: ואם לא יסתיימו?
<לאה ורון: אם זה יסתיים היום או מחר, אפשר יהיה אולי כן להעביר את זה.
<אתי בנדלר: את הסעיף האחרון, אני מבינה - - -
אבישי ברוורמן: את הסעיף האחרון אני לא מאשר.
אבישי ברוורמן: אני חוזר עוד פעם, תקשיב, חבר הכנסת אשר.
<אתי בנדלר: לא, הסעיף האחרון שיש לאשר.
אבישי ברוורמן: אני חוזר כדי שהפרוטוקול – אם לא נרשם, אדוני, תרשום: אני מציע ביחד עם חבר הכנסת אשר, כי היום נסיים את הכנת הצעת החוק למעט הסעיף האחרון, כך שבתחילת הכנס הבא נקיים ישיבה אחת לאישור הסעיף – סליחה, אני יכול לקרוא?
יעקב אשר: כן, היא רק הסבירה לי, אדוני, על שאלה שהייתה לי.
אבישי ברוורמן: שבתחילת הכנס הבא נקיים מיד ישיבה אחת לאישור הסעיף האחרון.
יעקב אשר: אלא אם כן ייגמר היום בערב.
<אתי בנדלר: לא, אז בכל מקרה יהיה צורך בעוד ישיבה.
יעקב אשר: אז אולי נעשה את זה היום?
<אתי בנדלר: אחרי הערב?
אבישי ברוורמן: יעקב, אם הם גומרים את זה עכשיו, אני גומר את זה עכשיו.
אבישי ברוורמן: שלחתי אותם.
יעקב אשר: לא, נגיד שבמוצאי שבת אתה מקבל טלפון: סיימנו.
יעקב אשר: יש אפשרות לרוץ עם זה קדימה?
יעקב אשר: טכנית?
יעקב אשר: אני שואל.
<אתי בנדלר: תהיה עוד ישיבה.
אבישי ברוורמן: יעקב, מבחינתי כן.
אבישי ברוורמן: אדבר עם יולי אדלשטיין, למרות שאין יותר ישיבות, אשב פה בחצי הלילה ואגמור את זה עם מה שצריך.
<שלמה אלמגור: מי יישב אתנו?
<שלמה אלמגור: מי, ערוץ 1?
<שלמה אלמגור: שילכו לפי ההסכם הקיים.
אבישי ברוורמן: שלמה, תעשה לי טובה.
אבישי ברוורמן: אתה רק פוגע בעצמך.
אבישי ברוורמן: זה משודר עכשיו הכול.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני פעם שלישית קורא, ואתם יודעים את הסיפור הזה, מאיפה זה בא "פעם שלישית גלידה".
<קריאה: I scream.
אבישי ברוורמן: זה בא מהנקודה שהבריטים ששלטו פה, כל פעם שהחיילים הבריטים היו רואים אנשים שחולפים מספר פעמים, היו אומרים: third time I see you, I scream – אני אצעק.
אבישי ברוורמן: באו העברים וקראו לזה: שלוש פעמים גלידה.
אבישי ברוורמן: כמו ש-penalty – עונש, שמעו: penalty penalty, העברים שמעו פנדל, קראו פנדל.
אבישי ברוורמן: אוקיי, אני מציע ביחד עם חבר הכנסת אשר שנסיים את הכנת הצעת החוק, למעט הסעיף האחרון, כך שמיד בתחילת הכנס הבא נקיים ישיבה אחת לאישור הסעיף האחרון.
אבישי ברוורמן: ההצעה כולה תועלה למליאת הכנסת רק לאחר הפגרה, אלא אם כן הדבר יסתיים הלילה ואז אעלה את זה בשלושה ימים הבאים.
אבישי ברוורמן: כל זה על מנת להבטיח כי במהלכה יסתיימו כל ההליכים בין העובדים למשרד הכלכלה.
אבישי ברוורמן: לקרוא את החוק, אני רוצה להתקדם כמה שיותר עם החוק.
<שמואל בורסי: רגע, אבל איזה סעיף אנחנו קוראים?
<אתי בנדלר: הסעיף האחרון שאושר היה 22ד רבתי, שעסק בהפרה בנסיבות מחמירות ואושר, ועכשיו צריכים להתחיל עם סעיף 22ה – הודעה על כוונת חיוב.
אבישי ברוורמן: קדימה, מי קורא?
<דוד ימין: אני, אדוני, עורך-דין ימין דוד.
אבישי ברוורמן: עורך-דין דוד.
אבישי ברוורמן: איזה עמוד?
<דוד ימין: 13.