GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבשלום וילן: יכול נחמיה שטרסלר לכתוב מה שהוא רוצה בעיתון "הארץ", יש עיתונות חופשית, גם אם כותבים שטויות זה בסדר גמור, אבל זה חוסר הבנה מוחלט של מבנה מערכת ייצור החלב במדינת ישראל.
אבשלום וילן: בכל העולם 95% מתוצרת החלב נצרכת בשווקים הפנימיים, רק 5% מתוצרת החלב מופנית למסחר בינלאומי.
אבשלום וילן: צריך להבין את זה.
אבשלום וילן: לכן גם פה, הכוונה האסטרטגית של הסינים, ואמר אפרים הלוי, היא בעצם הכנסת טכנולוגיות ודברים אחרים אל תוך השוק הסיני.
אבשלום וילן: אני מסכים אתך, אדוני, שהשגיאה העקרונית היתה שבמקום ללכת להנפקה נעשתה מכירה.
אבשלום וילן: אז אתה יכול להגיד: שוק חופשי, כולנו בעד מנגנון שוק, חס וחלילה, איך הממשלה מתערבת.
אבשלום וילן: אני יודע, אני רואה כל שבוע מאמרים שהרגולציה במדינת ישראל היא הכי גדולה מערב, ב-OECD.
מיקי רוזנטל: היא לא מפסיקה להתערב.
אבשלום וילן: עכשיו בלי הרבה חוכמות: "תנובה" היא גם סמל.
אבשלום וילן: אמנם החליפו את הציור של הבית והקוטג' בגלל המחאה בכניסה בשדה התעופה אבל עדיין האוטו שלנו גדול וירוק ואם הוא צריך הוא ייסע רחוק עד לסין.
אבשלום וילן: אני חושב שני דברים יכולים להשפיע פה כדי לשנות ולעצור את המהלך הזה: האחד זה לחץ של דעת הקהל.
אבשלום וילן: בואו פעם אחת נגיד פה בוועדה מה באמת קרה עם הקוטג'.
אבשלום וילן: "תנובה" היא 70% משוק החלב בישראל.
אבשלום וילן: ההנהלה בטרם "אייפקס" נזהרה מאוד לא להעלות מחירים כדי לא להיכנס לעמדת מונופול ולהגיע לפיצוץ שהיה.
אבשלום וילן: החברה הפרטית שקנתה בראשות המנכ"לית הלכה לאותה נקודת קצה שמונופול מוכר במקסימום רווח והעלתה ב-35% ריאלית את המחיר.
אבשלום וילן: באותו רגע קרה הפיצוץ, כל השאר היסטוריה.
אבשלום וילן: ולכן אני חושב שההתעוררות האדירה בדעת הקהל היא שעשתה משהו ואני חושב שזה צריך לקרות גם עכשיו.
אבשלום וילן: כלומר, אני יודע מידע אישי שראש הממשלה תומך בסחר מאוד רחב עם סין וגם שר החוץ, מתוך ידע אישי אני אומר את זה, הם בעד אישור העסקה.
אבשלום וילן: אני חושב שאם יהיה לחץ דעת קהל של הכנסת, של הציבור, של התקשורת, של האנשים, זאת הדרך היחידה לעצור את המהלך כי הממשלה יכולה להחליט מסיבות של ביטחון מזון לאומי לא לבצע אותו.
אבשלום וילן: זו זכותה המלאה.
אבשלום וילן: אבל אם הלחץ לא יקרה, ראש הממשלה והצמרת הממשלתית בעצם בעד המהלך.
אבשלום וילן: לכן אני חושב שהדיון שאתה מקיים פה הוא מאוד חשוב וצריך להגן על היסודות הישראליים.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך, אבו.
אבישי ברוורמן: אנחנו נעבור עכשיו לגישה שאנחנו בדרך כלל עושים בישיבות – חבר כנסת ושאינו חבר כנסת לסירוגין.
אבישי ברוורמן: הדיון פה הוא מאוד ממוקד, הוא מאוד חשוב.
אבישי ברוורמן: הוא תחילתו, לדעתי, של מאבק ציבורי שצריך לפרוץ עכשיו בצורה מאוד ברורה לקראת הנפקה של "תנובה" בבורסה באמצעות הכספים שלנו ולא לשליטה זרה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מכל אחד להוסיף.
אבישי ברוורמן: מי שיש לו עמדה שונה שיגיד אותה פה.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.
שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, קראתי את המאמר שלך שהתפרסם ב"כלכליסט", כל מילה בסלע.
שלי יחימוביץ': אני גם מברכת אותך על כינוס הדיון הזה ועל האנשים המצוינים שהבאת לכאן כדי שנשמע אותם.
שלי יחימוביץ': אנחנו עברנו את הסיפור הזה עם "מכתשים אגן" לפני 3 שנים.
שלי יחימוביץ': גם שם סיפרו לנו ש"כימצ'יינה" היא ידידת ישראל.
שלי יחימוביץ': נוחי דנקנר הלך אתם לפגישה וסיפר שהם נפלאים, הם אוהבים את המדינה, ידאגו לתעסוקה בנגב ולתעשייה הישראלית וכן הלאה.
שלי יחימוביץ': קול המחאה שנשמע אז לא עזר למרבה הצער ואנחנו נמצאים בפני סיטואציה שבה אנחנו יכולים לתקן את המעוות בסיבוב הנוסף.
שלי יחימוביץ': גם שם, כש"כימצ'יינה" התעניינה במכתשים היא לא התעניינה בתעשייה, לא במעמד הביניים שניזון ועבד מהמפעל הזה, אלא רצתה את הפטנטים.
שלי יחימוביץ': מאוד פשוט.
שלי יחימוביץ': פחות או יותר מה שנאמר כאן.
שלי יחימוביץ': היא רצתה את עשרות הפטנטים שהיו רשומים ברחבי העולם, את הפיתוח, כדי לקחת אותם אליה.
שלי יחימוביץ': וגם ב"תנובה", הרוכשים הפוטנציאליים לא מתעניינים לא ברפתן, לא בעובדים במסלול התעשייה ולא בצרכנים הישראליים, אלא באמת בהמצאות, בפטנטים ובטכנולוגיה שיש ל"תנובה" להציע.
שלי יחימוביץ': והיא פותחה כאן במדינת ישראל, אצלנו, כחלק – אני מרשה לעצמי לומר – מהאתוס הציוני, ממש ככה, על כל המשתמע ממנו כלכלית, מוסרית, לאומית.
שלי יחימוביץ': נכון שהתהליך הזה הוא אסקלציה מתמשכת אחרי המכירה ל"אייפקס", ויפה תיאר כאן חבר הכנסת לשעבר אבו וילן למה התייקרו המחירים ב"תנובה".
שלי יחימוביץ': הם התייקרו בגלל שזה עבר ממקום אחראי ולאומי שבו יש ועדת מחירים שיושבת ומחליטה ומתכתבת עם הציבור בישראל, עברו להחלטות קצה שכל המטרה שלהן היא מקסום רווחים ואת מה שקרה שם אנחנו יודעים.
שלי יחימוביץ': אבל מכירה לסינים היא כבר צעד אחד קדימה והוא חמור מדי.
שלי יחימוביץ': יש לנו יכולת באמת להתכנס כאן, אבישי, תחת הוועדה הזאת ובהנהגתך סביב פתרון.
שלי יחימוביץ': לעתים מאוד רחוקות יש פתרון כל כך חד וברור שאפשר להתכנס סביבו, והוא ההנפקה בבורסה הישראלית.
שלי יחימוביץ': אני רוצה לומר עוד מילה אחת, ואני מציעה את זה, אני לא נחרצת בעמדתי אבל במאמצים לחשוב מה אפשר לעשות נזכרנו שסמוך להפרטת הקרקעות ולמה שכונתה הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל חוקקנו חוק כדי לנסות למזער נזקים, חבר הכנסת נחמן שי, חבר הכנסת יריב לוין ואנוכי, חוק שנוגע לקרקעות.
שלי יחימוביץ': אחרי הישיבה הזאת, ברשותך, אני אעביר את זה לעיונה של היועצת המשפטית.
שלי יחימוביץ': החוק הזה מדבר על מכירת קרקעות – והרוב המכריע של הקרקעות הוא בשליטת מינהל מקרקעי ישראל – על תהליך שמאוד מאוד מקשה על מכירת קרקעות הן ליחיד זר והן לתאגיד זר.
שלי יחימוביץ': אנחנו נבדוק בהמשך את הזיקה בין הקרקעות לבין הבעלות והאם זה גם יכול לעזור לנו להחיל מגבלות על הרכישה.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.
אבישי ברוורמן: אני פונה לעו"ד גדעון פישר, אתה מייצג את "מילואות" ו"צמח", אני מבקש רק בקצרה שתספר לנו מה העמדה וכמה קיבוצים אתה מייצג.
<גדעון פישר: משרד עורכי הדין שלנו מייצג למעלה מ-60 קיבוצים שמורכבים מ"מילואות" ומ"משקי עמק הירדן", מ"צמח".
<גדעון פישר: יש פה גם נציגים שלהם, אנשי כספים שלהם וכו' נמצאים אתנו פה.
אבישי ברוורמן: שלומי קדם נמצא פה?
אבישי ברוורמן: שלום.
<גדעון פישר: אנחנו קיבלנו בשבועות האחרונים מסרים של דאגה רבה בקרב הקיבוצים האלה, אותם 60 קיבוצים, והישיבה כאן אצלך, פרופ' ברוורמן, לא מפיסה את דאגתנו אלא ההפך.
<גדעון פישר: כשאנחנו שומעים את ראש המוסד לשעבר, מר אפרים הלוי, מדבר על הטרנד העולמי של food security ואת עמדת הסינים בעניין, זה לא ממש מחזק או מפיס את הדאגה.
<גדעון פישר: אבל יותר מזה, עשינו בדק בית ברמה הבינלאומית, וחשוב פה לחדד שאין חלילה טענות כנגד דווקא הסינים.
<גדעון פישר: למרות שאמר כבוד היושב-ראש שהסינים זה אותו דבר כמו מישהו אחר – אז זהו שלא, כיוון שלסינים יש גישה מאוד ייחודית לזכויות אדם, לזכויות עובדים, לחופש הדיבור.
<גדעון פישר: אני לא משוכנע שכל מי שיושב כאן היה רוצה לאמץ את הגישה המאוד ייחודית שלהם לזכויות אדם וחופש דיבור אלינו, קל וחומר כשהולכת להגיע לפה חברה ממשלתית בבעלות 100% מפלגת שלטון קומוניסטית שאנחנו מבינים שאנחנו קצת שונים מהגישה שלהם ולכן זה מאוד מאוד מדאיג אותנו.
<גדעון פישר: אבל יתרה מכך, בואו נשים רגע את הסינים בצד.
<גדעון פישר: לפעמים זו לא בושה ללמוד מאנשים שהם קצת יותר מבינים מאתנו.
<גדעון פישר: האיחוד האירופי נוסד ב-1957, יש שם 28 מדינות.
<גדעון פישר: הן ביניהן חברות נפש אבל אוי ואבוי אם תנסה לשכנע את אחת המדינות, צרפת, ספרד, איטליה, בריטניה, לגעת במשק החלב על ידי מדינה שכנה, נושקת לה, אירופאית, לא ערבית, לא סינית, סתם בתוך האיחוד האירופי – אין סיכוי.
<גדעון פישר: יש תקנות, יש רגולציה.
<גדעון פישר: למדנו את הנושא הזה למוד היטב, זה נכון גם בארצות הברית, זה נכון גם בניו-זילנד.
אבישי ברוורמן: אני רק אזכיר עוד פעם כי יש פה צופים.
אבישי ברוורמן: בניו-זילנד, אמר את זה אפרים, ניסו הסינים במקרה להשתלט על הניו-זילנדים, על חברת החלב, הניו-זילנדים אמרו "נייט", עצרו את הכול, העבירו את זה וניו-זילנד נשארה בשליטה של החלב שלה.
<גדעון פישר: נכון, כבוד היושב-ראש.
<גדעון פישר: ופה הנקודה היא שזה לאו דווקא חלילה כן סינים, לא סינים.
<גדעון פישר: עצם העניין למכור את השליטה במוצרי הבסיס, במוצרי הבר קיימה שעם ישראל אוכל אותם ביומיום, נהנה מהם ביומיום.
<גדעון פישר: דרך אגב, מדברים פה חלב חלב חלב – זה לא רק חלב, זה ביצים, זה עופות, זה בשר, זה פירות וזה ירקות.
<גדעון פישר: אין בית במדינת ישראל – חרדי, ערבי, יהודי, חילוני – אין בית שאין בו את "תנובה".
<גדעון פישר: ופה הבקשה שלנו היא לתקן את הטעות.
<גדעון פישר: רק חמור לא משנה מעמדתו.
<גדעון פישר: היתה פה טעות שהם מכרו את זה ל"אייפקס".
<גדעון פישר: כולם חושבים ש"אייפקס" עשתה מאוד טוב – אם היא עשתה כל כך טוב למה זהבית כהן נאלצה לסגת מ"תנובה", הלכה אחורה והלכה חזרה ל"אייפקס", אם זה היה כל כך טוב?
<גדעון פישר: אז גם "אייפקס" עשתה טוב, אבל למי היא עשתה טוב?
<גדעון פישר: לעצמה.
<גדעון פישר: וזה בסדר, זה לגיטימי.
אבישי ברוורמן: לחבר'ה הטובים.
<גדעון פישר: זה לגיטימי אבל צריך לעשות פה הבחנה, ובזה אני מסיים, כבוד היושב-ראש, צריך לעשות הבחנה בעולם הכלכלי.
<גדעון פישר: בעולם הכלכלי יש מה שטוב לחברה, שזו "תנובה", יש מה שטוב לבעלים, שזה כרגע "אייפקס" או הסינים או כל מי שלא יהיה, ויש מה שטוב לעוד גורמים, ועשרות הקיבוצים שאנחנו מייצגים אומרים: זה לא טוב.
<גדעון פישר: להשיב עטרה ליושנה, להשיב לידיים הישראליות.
<גדעון פישר: תודה.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך, עו"ד פישר.
יצחק וקנין: אני מסכים עם המשפט האחרון שלך, להשיב עטרה ליושנה.
אבישי ברוורמן: כן, להשיב עטרה ליושנה.
אבישי ברוורמן: אנשים בנו לטווח הארוך, עשו לטווח הארוך, לא רק לקחת את הכסף לטווח הקצר.
<גדעון פישר: וברשותך עוד משפט לגבי מה שפרופ' הירש אמר, אני חושב, אם כבוד היושב-ראש יאמץ את ההצעה של פרופ' הירש, שצריך להוסיף עוד אלמנט אחד שרשמתי לעצמי.
<גדעון פישר: אחד התנאים שצריכים להיות הוא שהחברה עוסקת באינטנסיביות במוצרי בר קיימה שהינם מוצרי בסיס לתושבי המדינה – כיוון שהוא דיבר על הגדלים אבל לא על עצם המוצר.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת רוזנטל.
מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, תבורך על עצם הדיון, הוא דיון חשוב.
מיקי רוזנטל: אני מקווה שהוא גם יהווה באמת את הסטרטר לתחילתה של מחאה ציבורית שבסופה תמנע את המכירה של "תנובה" לסינים.
מיקי רוזנטל: אפרים הלוי אמר את הדברים באופן המאוד מנומס והשכלתני שלו וצריך לומר - - -
אבישי ברוורמן: התרבות הבריטית – עדיין יש לה השפעה.
מיקי רוזנטל: ואני כמובן - - -
איציק שמולי: אתה לא בריטי.
מיקי רוזנטל: כן, אני לא בריטי ואני גם ידוע בפופוליזם שלי, אז אני אומר לכם את הדברים כך: תראו, מלחמות העתיד לא יהיו יותר עם טנקים, הם באמצעות מזון וכלכלה.
מיקי רוזנטל: ראו את המקרה של "גזפרום" ואיך רוסיה מנסה להשתלט ולהשפיע על מערב אירופה באמצעות מכירות גז ואספקת הגז.
מיקי רוזנטל: ברור שהסינים לקחו את זה כאסטרטגיה עולמית לשלוט בשווקים ולשלוט במקומות באמצעות קניית חברות מזון אסטרטגיות לאותה מדינה.
מיקי רוזנטל: אם ראש הממשלה אמר: אנחנו לא נאפשר להפקיר את הביטחון שלנו ולא נאפשר להעביר את הביטחון שלנו לכוח רב-לאומי שיגן עלינו, למשל על רצועת הביטחון בירדן, כי זה הביטחון הלאומי שלנו, אז אנחנו לא יכולים להפקיר את הביטחון התזונתי שלנו בידיים זרות.
מיקי רוזנטל: זה מאוד פשוט, המשוואה פשוטה, הנתונים ברורים ורק ממשלה לא אחראית מאשרת את הדבר הזה.
מיקי רוזנטל: אני כן אופטימי במובן זה שבמאבק הקודם ניצחנו.
מיקי רוזנטל: זאת אומרת, ראש הממשלה תמך גם במכירה – הוזכר פה הניסיון למכור את כי"ל ל"פוטאש" – הלחץ הציבורי השפיע ואין שום הבדל מהותי.
מיקי רוזנטל: אמנם המחצבים או המשאב העיקרי של כי"ל נטוע בים המלח אבל המשאב העיקרי של "תנובה" נטוע בקרקעות מדינת ישראל.
מיקי רוזנטל: אני לא רוצה להכביר מילים אבל צריך גם לדאוג כמובן לעובדים.
מיקי רוזנטל: הביטחון התעסוקתי שהוא אלמנט מאוד מאוד חשוב שאנחנו מאבדים אותו, נמצא ב"תנובה" והסינים לא ידועים באהדתם לזכויות עובדים וזה לא דבר שאפשר חלילה לזלזל בו.
מיקי רוזנטל: להפך, הוא דבר חשוב ביותר ואנחנו מחויבים לו ומחויבים להיאבק עבורו.
מיקי רוזנטל: הדבר האחרון שאני רוצה להזכיר זה כמובן הידע.
מיקי רוזנטל: זה שידע הוא כוח זה טריוויאלי לומר.
מיקי רוזנטל: זה שממשלת ישראל לא יודעת לנהל את הידע שלה, שלנו כחברה – והידע הזה אכן נוצר בחברות פרטיות אבל הוא נוצר בעזרת משאבים לאומיים ונלקח הרבה פעמים כתוצאה מהשקעות ציבוריות ואנחנו מוכרים אותו כאילו היה לא כלום.
מיקי רוזנטל: ובעיקר, נאמר פה כבר, הסינים רוצים את "תנובה" בעיקר בגלל הידע, ורק תחשבו על מצב שבו יש חלילה משבר עולמי והסינים לא בצד שלנו, אני לא רוצה להגיד לכם מה תאכלו אז אבל אתם יכולים לתאר לעצמכם.
אבישי ברוורמן: איך אומרים – אם אין לחם תאכלו עוגות.
שלי יחימוביץ': גבינות מסריחות.
אבישי ברוורמן: יצחק בדר, אתה יושב-ראש "גרנות", אני מכיר אותך שנים, אתה מאושיות התנועה הקיבוצית ואתה תומך במכירה – מדוע?
אבישי ברוורמן: איציק בדר, יושב-ראש "גרנות" מהקיבוצים תומך במכירת "תנובה", מדוע?
<יצחק בדר: קודם כל, בוקר טוב.
<יצחק בדר: אהבתי מאוד את דברי הפתיחה שלך כי אני מאוד מזדהה אתם אבל המציאות היא כזאת שהתנועה ההתיישבותית החליטה על מכירת "תנובה".
<יצחק בדר: אנחנו, קבוצת קיבוצים, החלטנו להילחם כנגד זה, ולצערי הצלחנו לצבור כ-23% בלבד, וה-23% האלו ליוו את "תנובה" ב-6 השנים האחרונות והשפיעו השפעה חשובה מאוד על הקשר בין "תנובה" לבין החקלאים, על היותה של "תנובה" חברה שמשרתת את החקלאות הישראלית.
<יצחק בדר: הדיון הזה הוא דיון שנסוב לכל מיני סניפים.
<יצחק בדר: אני למשל מאוד לא מסכים עם הניתוח של אפרים הלוי מפני שאני חושב שהוא איננו נוגע בהתפתחות ובמציאות הגלובלית שבה אנחנו נמצאים ואני חושב שיש בו אפילו משהו שיש בו סכנה, כי סין היא מעצמה עולמית והעולה מהדיון כאן, שכאילו אנחנו יכולים לשים את סין בצד ולהתעלם ממנה ולא להתייחס אליה, בעיני זו גישה ארכאית לא נכונה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להפסיק אותך כאן כי אתה אומר דברים מעוותים.
אבישי ברוורמן: תקשיב רק רגע, אני אתקן אותך ואתה תמשיך.
אבישי ברוורמן: כל מי שדיבר כאן אמר שסין היא מעצמה עולמית, שחשוב מאוד שלישראל יהיו יחסי סחר עם סין, אני פתחתי בכך, גם אפרים אמר את זה.
אבישי ברוורמן: חשוב מאוד שהחדשנות הישראלית תתחבר עם השווקים והחברות אבל השאלה מה כן ומה לא והוסבר פה מה לא – לא שליטה ב"תנובה".
אבישי ברוורמן: ולכן, אתה אומר ששליטה ב"תנובה" של סין לא פוגעת באינטרסים הישראליים.
<יצחק בדר: מכאן אני אמשיך.
<יצחק בדר: לפעמים איך דיון הופך לדיון ציני – יושב מימיני עו"ד פישר, הוא אומר שהוא מייצג 60 קיבוצים, הוא מייצג 60 קיבוצים שבאים אלי בדיונים היום על מה שיהיה עם "תנובה" בעתיד והם אומרים: בשבילנו "תנובה" זו השקעה פיננסית ואנחנו רוצים לממש את השקעתנו וללכת הביתה.
<יצחק בדר: בשבילי "תנובה" זו השקעה אסטרטגית, בשבילי ובשביל רוב הקיבוצים ששותפים - - -
<גדעון פישר: בשבילך "תנובה" זו פוטנציאל להיות יושב-ראש אם הסינים יתנו לך, זה לפחות לפי הפרסומים בתקשורת, אז יש גבול לצינית גם מהצד הזה.
אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, ההערות האישיות האלה לא לעניין.
אבישי ברוורמן: אדוני, אתה טוען שאתה אסטרטג עם הסינים למען ביטחון מדינת ישראל ועתיד המדינה הזאת.
<יצחק בדר: תן לי, אני מפתח את הדיון.
<יצחק בדר: אני מתייחס אל "תנובה" כאל השקעה אסטרטגית, כאל מקום שבו יש חשיבות עצומה למעורבות של החקלאים היום, אתמול ומחר.
<יצחק בדר: עכשיו אני מסתכל על האופציה של כניסת הסינים – השאלה באיזה תנאים, השאלה מהו האיום, השאלה מהו הסיכוי ומהי ההזדמנות.
<יצחק בדר: יש כאלה שכל בוקר כשהם קמים הם רואים את האיומים מולם, אני משתדל לראות את ההזדמנויות.
<גדעון פישר: האישיות.
<יצחק בדר: יש לנו תנאים, אנחנו לא מסכימים לכניסתם של הסינים ל"תנובה" בכל תנאי.
<יצחק בדר: אנחנו עומדים על כך ש"תנובה" תישאר חברה ישראלית, שהבטחת הייצור במדינת ישראל תהיה מעוגנת בהסכמים, שהסכמים בין החקלאים לבין "תנובה" יהיו שרירים וקיימים, שבניהולה של "תנובה" בארץ יהיה רוב ישראלי.
מיכל רוזין: ומה עם הצרכנים והמחירים?
מיכל רוזין: גם לזה אתם תדאגו בהסכם?
<גדעון פישר: אם הוא יהיה יושב-ראש הכול יהיה בסדר.
מיכל רוזין: רגע, אני שואלת עכשיו.
מיכל רוזין: אתם גם תדאגו בהסכם?
מיכל רוזין: כי אתם בעד לדאוג לחקלאים ובעד לדאוג לעבודה והכול – אתם תדאגו גם לצד השני, למחירים?
מיכל רוזין: כי כשהיא נמכרה ל"אייפקס" לא דאגתם למחירים, המחאה החברתית דאגה למחירים ובפיקוח שהממשלה הכניסה תחתיו את המוצרים היא דאגה למחירים, אז השאלה מה תעשו אתם בעניין הזה?
<יצחק בדר: אני מתנצל על כך שב-23% שהיו לנו ב"תנובה" יכולנו בעור שינינו להשיג זכויות מאוד מזעריות, יכולנו להשפיע מעט.
<גדעון פישר: היא הנותנת, עכשיו יהיה לך עוד פחות, עכשיו עוד פחות תוכל להשפיע.
<יצחק בדר: אני מבקש.
אבישי ברוורמן: מר בדר, שאלה שלי: מדוע אתה מתנגד להנפקה, שהמוסדים שיש שם כסף יקנו את החברה הזאת, שאולי מישהו ב"אייפקס" יפסיד חצי מיליארד וזה יהיה בשליטה ישראלית וימכרו לסינים?
מיקי רוזנטל: לא בטוח שהוא לא ירוויח עוד חצי מיליארד.
אבישי ברוורמן: אפילו ירוויח עוד חצי מיליארד.
אבישי ברוורמן: וימכרו לסין ויעבדו עם סין?
אבישי ברוורמן: למה לא ישראליים?
מיקי רוזנטל: אבל אנחנו לא צריכים להיות מוטרדים מ"אייפקס", מה אכפת לנו מ"אייפקס"?
מיקי רוזנטל: אנחנו דואגים לצרכן הישראלי.
<יצחק בדר: תאמין לי שאם "אייפקס" תרוויח או לא תרוויח – זה הדבר האחרון שמעניין אותי.
אבישי ברוורמן: אז מה מעניין אותך?
<יצחק בדר: אני אסביר לך.
אבישי ברוורמן: מדוע אתה לא רוצה שהישראלים יקנו את זה?
<יצחק בדר: אני אגיד לך, כי אני חושב ש"תנובה" לא מתאימה להיות חברה ציבורית.
<יצחק בדר: אני חושב שזה לא טוב לחקלאים.
<גדעון פישר: שיהיה שקוף מדי.
<יצחק בדר: אני חושב שזה לא נכון לשיתוף הפעולה עם החקלאים, ניגודי העניינים שקיימים בחברה ציבורית הם לרעת החקלאות והחקלאים.
יצחק וקנין: זה היה טוב 40 שנה, 50 שנה, זה היה טוב לפני המכירה.
יצחק וקנין: תראה, אני רוצה להגיד לך, הקיבוצים מדברים הלוא - - -
<יצחק בדר: אדוני, תפרידו, תפרידו בין חברה - - -
מיכל בירן: זה פשוט אמירות מקוממות.
אבישי ברוורמן: מר בדר – וזה לא חבר הכנסת המנוח, זה איציק בדר – אני רק רוצה - - -
<יצחק בדר: שניה, תן לי.
אבישי ברוורמן: תסיים, בבקשה.
<יצחק בדר: תפרידו בין חברה ציבורית ובין חברה ציבורית מונפקת ברגולציה הישראלית.
<יצחק בדר: אי אפשר יהיה לקיים את הקשר הנכון בין החקלאים לבין "תנובה" כחברה ציבורית.
<יצחק בדר: הלוואי והייתי יכול להחזיר היום את הבעלות על "תנובה" ל-600 החברים שהיו חברים בה ערב מכירתה ל"אייפקס".
<יצחק בדר: עכשיו אנחנו צריכים לעשות את מה שנכון להיום.
<יצחק בדר: אם – ויש לי יסוד סביר להניח – אנחנו נוכל להשיג את התנאים האלה שדיברתי עליהם שהם תנאי, אז אני חושב ששיתוף פעולה עם סין במקרה הזה יכול להיות בהחלט מנוף לחקלאות הישראלית, לתעשייה הישראלית, ואני חושב שצריך להסתכל על זה ברמה של הזדמנות.
<יצחק בדר: כמובן אם אנחנו נשיג את היעדים האלו, ויש לי יסוד מאוד מאוד סביר להניח שאכן נשיג אותם.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, מר בדר, אני רק רוצה לחדד את מה שאתה אמרת.
אבישי ברוורמן: אתה בעצם אמרת: את החברה הזאת אסור להפוך לחברה ציבורית ישראלית, הקשר שלה כבר עם החקלאים והמגדלים ממילא נותק ולכן עדיף שתהיה חברה פרטית.
אבישי ברוורמן: חברה פרטית היא מילא – עדיף שתהיה חברה סינית מכיוון שהסינים יפתחו את השווקים בעולם.
אבישי ברוורמן: ולכן, אני רק מצטט - - -
<יצחק בדר: לא, אתה לא מדייק בדברים שאותם אני אמרתי.
<יצחק בדר: אני אמרתי שהלוואי והחברה הזאת תחזור להיות חברה ציבורית בבעלות 600 הקיבוצים והמושבים.
אבישי ברוורמן: אבל זה לא יקרה.
יצחק וקנין: אתה יודע שזה לא יקרה.
<יצחק בדר: זה לא רלוונטי.
<יצחק בדר: אם הבחירה היא בין חברה מונפקת בבורסה הישראלית, או בבורסה אחרת – וצריך לדעת שבבורסה הישראלית יכולים להיות גם משקיעים סינים, אמריקנים וכן הלאה – הקשר של חברה ציבורית ברגולציה הישראלית עם החקלאות הישראלית הוא לא טוב.
<גדעון פישר: צריכים לחייב אותו לשקיפות שיגיד מה הציעו לו הסינים אם וכאשר הם יקנו, לו ולזהבית.
<יצחק בדר: הרעיון הזה בעיני הוא חוצפה, הוא חוצפה.
<גדעון פישר: זה לא משנה, זאת אמירה מפורשת בתקשורת שאומרת שאתה מתעקש לקבל את התפקיד של היושב-ראש יחד עם מאיר שמיר והשותפות שלכם ב"תנובה" ועופות.
<גדעון פישר: זה אינטרסים אישיים.
<יצחק בדר: אני חושב שזה לא ראוי, אני חושב שזה לא ראוי שבשולחן הזה תאמרנה מילים כאלה.
<גדעון פישר: במקום לטפל בחקלאים אתה מטפל באינטרסים האישיים.
<גדעון פישר: יש טובת הציבור ויש טובת הפרט.
אבישי ברוורמן: עו"ד פישר, אני השופט פה אז אני מבקש ממך.
אבישי ברוורמן: זה ידוע.
אבישי ברוורמן: איציק בדק אמר את שלו.
אבישי ברוורמן: ידוע גם שהוא הבן דוד של מאיר שמיר, גם זה ידוע.
אבישי ברוורמן: זאת לא הנקודה כאן, לא על זה מדברים.
אבישי ברוורמן: הוא לקח עמדה, הוא אמר אותה בנחישות, אני חולק עליו אבל זו דמוקרטיה וזכותו להביע, ואני מקווה שהעמדה שלנו תנצח ולא שלו אבל אני מכבד אותו בכל הכבוד.
יצחק וקנין: ראשית, אני רוצה להגיד פה משהו לאור המשפטים האחרונים שאתה אמרת.
יצחק וקנין: תראה, אני מושבניק - - -
אבישי ברוורמן: הוא קיבוצניק.
יצחק וקנין: ואתה קיבוצניק, אני אגיד לך מה אני קיבלתי ממכירת המניות של "תנובה", לצערי הרב, 30,000 שקל.
<יצחק בדר: לא, כי מראש הייתם צריכים לא למכור את "תנובה".
יצחק וקנין: אל תפריע לי, אל תפריע לי, טוב?
אבישי ברוורמן: אתה לא בזכות דיבור יותר.
יצחק וקנין: אל תפריע לי.
יצחק וקנין: המושבים לא רצו למכור, לצערי הרב פה מישהו עשה איזו עסקה.
יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לך, אני חוזר אחורה, אני חוזר אחורה עם משאבים - - -
<יצחק בדר: תן לי הערת ביניים קצרה.
אבישי ברוורמן: לא, אתה תדבר ברשות דיבור רק.
יצחק וקנין: תגיד לי, אתה לא מבין שאתה לא יכול להפריע לי?
<יצחק בדר: אני מבין.
אבישי ברוורמן: אז בבקשה, תתאפק ואם תרצה ניתן לך תגובה.
יצחק וקנין: אני אגיד דברים קשים.
יצחק וקנין: רבותי, אני זוכר את העסקה בשנת 96' שמכרו את מפעלי ים המלח - - -
אבישי ברוורמן: איציק, רק דקה, סליחה.
אבישי ברוורמן: מר בדר, מדברים אליך, אני מכבד אותך, אני מכיר אותך לא מהיום, מה שאני מבקש ממך: אתה בעמדת כוח מאוד גדולה עכשיו כי אתה מוביל את המהלך הזה ביחד עם "אייפקס" למכירה, יש התנגדות גדולה - - -
<יצחק בדר: בלי "אייפקס", בלי "אייפקס".
אבישי ברוורמן: בלי "אייפקס".
<יצחק בדר: בניגוד ל"אייפקס".
אבישי ברוורמן: סליחה, יש כבוד אליך, היית לך עוצמה אדירה ועדיין יש לך עוצמה אדירה, גם בתנועה הקיבוצית, גם במפלגת העבודה, גם במקומות אחרים.
אבישי ברוורמן: אני מכבד אותך, אני לא מסכים אתך אבל אני רוצה שתקשיב לאיציק וקנין.
<יצחק בדר: ואחר כך אני אעיר הערה, בסדר?
יצחק וקנין: תקשיב טוב, כל המכירות של המשאבים במדינת ישראל, כולל "תנובה", שמבחינתי זה היה משאב – מה קרה במשך 40 שנה?
יצחק וקנין: "תנובה" הפסידה?
יצחק וקנין: לא התנהלה נכון?
יצחק וקנין: זו אולי אחת החברות הטובות ביותר שהיו במשק הישראלי.
יצחק וקנין: מה קרה לנו?
יצחק וקנין: למה זה נמכר?
יצחק וקנין: למה מכרו את מפעלי ים המלח?
יצחק וקנין: מכרו את זה לישראלי שבסופו של דבר, כמו עם "מכתשים אגן", מוכרים את זה למישהו שאתה לא יודע מיהו בכלל, מוכרים את המניות.
יצחק וקנין: איך עושים את הדברים האלה?
יצחק וקנין: אני אגיד לך, אלה שמנהלים את המערכות האלה עושים את הקופון הגדול שלהם, לוקחים את הכסף והולכים הביתה ומספרים לנו סיפורים שזאת עסקה טובה.
יצחק וקנין: ואני אומר לך ש"תנובה" נמכרה בהפסד גדול לחקלאים.
יצחק וקנין: בהפסד גדול.
יצחק וקנין: איך עושים דבר כזה?
יצחק וקנין: מישהו פה עשה קופון, אין לי ספק.
יצחק וקנין: אני זוכר את המכירה של מפעלי ים המלח ואז אמרתי: רבותי, מה אתם עושים?
יצחק וקנין: היינו שני חברי כנסת, אני ויצחק כהן – תבדקו את הפרוטוקולים – היינו היחידים שהתנגדנו לעסקה הזאת.
יצחק וקנין: אמרנו: איך מוכרים משאבים של המדינה?
יצחק וקנין: מדינה לא יכולה למכור משאבים, רבותי.
יצחק וקנין: מדינה שמוכרת את המשאבים שלה מאבדת את הכול.
יצחק וקנין: ועל מה הסתכלו?
יצחק וקנין: יש שר האוצר לשעבר שיושב ומוביל את העסק, אני לא אנקוב בשמות, ישבו בתוך הוועדה, הובילו את הדברים האלה לצערי הרב והכול נמכר.
יצחק וקנין: ואיך זה נעשה?
יצחק וקנין: עם דלת מסתובבת, כי לאותו אחד אין כסף, הוא לוקח את הכסף מהבנקים, ממנף את עצמו, קונה ואחר כך מוכר.
יצחק וקנין: אני אומר לכם, ככה העסקאות נעשו פה.
יצחק וקנין: וזאת השערורייה הגדולה ביותר של מדינת ישראל.
יצחק וקנין: ואני אומר לכם, גם ב"תנובה" זאת שערורייה כי אם אני כחקלאי במשך 50 שנה, 40 שנה, מגדל ומשווק ל"תנובה" ואני חבר שם במניות, מקבל 30,000 אלף שקל – רבותי, זה טירוף הדעת.
יצחק וקנין: זה טירוף הדעת.
יצחק וקנין: ולכן אני אומר, זה לא משנה אם זה הסינים, או היפנים או אני לא יודע מי, מדינה לא יכולה למכור משאבים שלה ו"תנובה" זה משאב.
יצחק וקנין: זה עובדים, זה משק החלב, זה כל מה שיש.
יצחק וקנין: אני אומר לך את זה במלוא הרצינות, אפשר לייבא היום את הכול.
יצחק וקנין: בשביל סינים מדינת ישראל זה משהו קטן, זה אפילו לא בורג.
יצחק וקנין: תסלח לי, אבל תנסה אתה להיכנס לסין לעשות משהו, נראה אם אתה תצליח.
יצחק וקנין: ופה, במדינה הקטנה הזאת, כולם ישנים, מדברים שהעולם הפך להיות איזה עולם גלובלי – ותאמין לי, אני שמעתי את מה שהוא אמר ואני מקשיב טוב טוב, אוי לנו אם זה המסלול שאנחנו נמצאים בו.
יצחק וקנין: תפרקו את המדינה הזאת.
יצחק וקנין: לא יישאר פה כלום.
אבישי ברוורמן: קבוצה קטנה תתעשר, זה בטוח.
יצחק וקנין: רבותי, מדינה שאין לה עבר – אין לה הווה ואין לה גם עתיד, ואם היא תשכח את העבר שלה היא לא תמצא כלום אחר כך.
יצחק וקנין: רבותי, יש פה משאבים – דווקא במשק החלב, שזה אחד המשקים המתפתחים בשנים האחרונות – כמי שמכיר אותו טוב, אין עוד מדינה שפיתחה כך ואנחנו מוכרים את הדבר הזה ככה בזול, בלי לחשוב רגע אחד קדימה.
יצחק וקנין: רבותי, בואו נעצור את עצמנו קצת, נהיה עם שפיות הדעת.
יצחק וקנין: לא כל דבר זה כסף בעולם, יש ערכים ואם לא יהיו ערכים לא יהיה כלום.
<יצחק בדר: אני מוכרח הערה, ברשותך.
אבישי ברוורמן: כן, בבקשה, אדוני.
<יצחק בדר: אני מסכים עם יצחק וקנין.
<יצחק בדר: בזמנו באתי אל מזכיר תנועת המושבים איתן בן דוד, אמרתי לו: איתן, בחייך, בוא נעצור את המכירה, בוא נשמור על השליטה.
יצחק וקנין: תבדוק מה קיבלו בקופון.
<יצחק בדר: הוא אמר לי: תשמע, עשינו עבודה אסטרטגית בתנועת המושבים, אין לנו עניין להיות ב"תנובה".
<יצחק בדר: אני אומר את זה בדיוק כמו שכיום יש לי ויכוח עם חברי הקיבוצניקים שמייצג אותם גדעון פישר.
<יצחק בדר: אני אומר להם: חבר'ה, בואו נישאר ב"תנובה", זה ערך אסטרטגי.
<יצחק בדר: הם אומרים: בשבילנו זו השקעה פיננסית, אנחנו רוצים לממש אותה.
<גדעון פישר: אתה חוזר ואומר את זה שוב ושוב, אני לא יודע מאיפה הבאת את המשפט הזה.
אבישי ברוורמן: אדוני, מספיק.
אבישי ברוורמן: איציק, שמעתי.
אבישי ברוורמן: מה שאנחנו אומרים כאן זה משפט מאוד יפה, מה המשפט הזה אומר?
אבישי ברוורמן: בכל מקום היו חבר'ה עם כוח, חבר'ה עם כוח שמחוברים לכוח ומחוברים לכסף עשו מכה.
אבישי ברוורמן: כל פעם עושים פה מכות, אתה קורא בכותרות, חלק מסטארט-אפים, חלק ממכירת חברות.
אבישי ברוורמן: הבעיה שרוב הדברים האלה לא רק שלא מחלחלים למטה לרוב התושבים, שמקבלים שכר נמוך, אלא שגם לא בונים עתיד וזאת הבעיה.
שלי יחימוביץ': וגוזלים מהם את מה שיש להם.
אבישי ברוורמן: אני מבקש עכשיו מרזי יהל, אגף הכלכלה החקלאית בתנועה הקיבוצית, ואחריו חבר הכנסת שמולי.
<רזי יהל: תודה.
<רזי יהל: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, "תנובה" משלבת אינטרסים התיישבותיים ואינטרסים לאומיים כאחד.
<רזי יהל: אנחנו הקיבוצים, 221 בעלי מכסה, מייצרים סדר גודל של 1.2 מיליארד ליטר, כ-60% מכלל הכמות שמשווקת – לא רק ל"תנובה" דרך אגב, גם ל"שטראוס", ל"טרה" ולמחלבות נוספות.
<רזי יהל: השאלה שהעסיקה אותנו ביום ראשון בדיון מעמיק ורציני במזכירות התנועה הקיבוצית היתה לא רק אם למכור אלא גם אם אמנם, אז איך למכור.
<גדעון פישר: ולמי.