GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל כץ: הסיכום היה "בהסכמה".
גילה גמליאל: אתם חושבים שזה צריך את אישור ועדת הכלכלה?
<עוזי יצחקי: בשביל מה?
<עוזי יצחקי: אין לך מספיק עבודה?
<איתי עצמון: אדוני, ברגע שמאריכים הוראה שקובעים בחקיקה ראשית זה תמיד מגיע לאישור ועדה.
<איתי עצמון: זה מה שמקובל.
ישראל כץ: אבל כאן זה בכוונת מכוון.
ישראל כץ: היתה כאן פשרה עם האוצר.
אבישי ברוורמן: סביר שלא אהיה פה כשהחוק ייושם, ומה שחשוב לי זה מה שטוב לאזרחי מדינת ישראל ולתפקוד טוב.
אבישי ברוורמן: איתי עצמון בשבילי זה כמו עורכת הדין אתי בנדלר, רק צעיר יותר.
ישראל כץ: זה נגד סרבול.
ראובן ריבלין: זה מעמדה של הכנסת, הפיקוח של הכנסת על הממשלה.
ראובן ריבלין: לי אין כל ספק שכל מה שהשר יבקש אנחנו נאשר, אבל יכול להיות שייבוא מישהו אחר במקומו, שלא נאשר.
ישראל כץ: כאן היתה פשרה עם משרד האוצר, שהיא בכלל על רקע זה שרשות המסים חוששת שהרכבים יימכרו בזול מדי ויהיו לה פחות הכנסות.
ישראל כץ: זו הסיבה.
ישראל כץ: זה גם דבר מוזר, לא נדון בו כרגע.
ישראל כץ: אבל אנחנו, שרוצים תחרות, קבעו כאן הוראת ביניים.
ישראל כץ: למה היה צריך להגביל, אגב?
ישראל כץ: אתה עושה חוק, אתה עושה אותו לתמיד.
ישראל כץ: הסכמנו להגביל, ועכשיו מדקדקים ב-24 חודש – אני מכבד את ההסכמות, אבל אם שר האוצר, כשבוחנים אתו את המציאות, משתכנע שאין בעיה והוא מסכים, ממשיכים פשוט את מה שוועדת הכלכלה כבר אישרה עכשיו, את החוק.
ישראל כץ: זו הכוונה.
<איתי עצמון: יש עוד שיקולים.
<לאה ורון: זו הארכת תוקפה של תקופת ההגבלה.
אבישי ברוורמן: זו חקיקה ראשית, אי אפשר.
ישראל כץ: לא, הוא יכול לבטל על ההתחלה.
<לאה ורון: רשאי בצו להאריך את תוקפה של הוראת השעה.
<לאה ורון: זה מה שאומר הסעיף.
אבישי ברוורמן: ישראל, על זה מדברים.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני מאוד מכבד את השר כץ, אני שונא עודף ביורוקרטיה.
ישראל כץ: אגב, זה לא היה הסיכום.
ישראל כץ: אולי ניסחו אותו ככה.
ישראל כץ: הסיכום היה שאם שר האוצר מסכים אז זה ממשיך.
אבישי ברוורמן: יושב פה חבר הכנסת ריבלין, שהוא האדם שמגן על כבודה של הכנסת.
אבישי ברוורמן: ישראל, אנחנו נעביר את זה ככה.
<לאה ורון: הוא מקבל.
ראובן ריבלין: אין לך שום בעיה לקבל.
אבישי ברוורמן: השר מקבל.
<אורי זיסקינד: רשות המסים מאוד תומכת בהוזלה של רכבים.
ישראל כץ: הוראת השעה לא היתה צו.
ישראל כץ: אם זה היה צו, זה באמת מגיע לוועדה.
אבישי ברוורמן: ניסוח אחרון, כי אני רוצה להתקדם.
אבישי ברוורמן: ב-13:00 אני סוגר את הישיבה, אני רוצה להצביע על הנושא הזה.
<איתי עצמון: אני רוצה להציע: השר, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, רשאי להאריך את תוקפה של הוראת השעה לתקופה נוספת שלא תעלה על – איזו תקופה?
<איתי עצמון: אני לא חושב שראוי בחקיקת משנה להאריך את תוקפה של חקיקה ראשית ללא הגבלה.
<יערה למברגר: זה לא להאריך את התוקף.
<יערה למברגר: יש פה בלבול מסוים.
<יערה למברגר: זה לא כמו החוקים, כמו שהיה לנו בהיטל בצורת, שמאריכים את תוקפו של חוק.
<יערה למברגר: יש פה הרחבה מסוימת, זה לא כמו חוקים שבהם אנחנו - - -
ראובן ריבלין: אנחנו קובעים תקופה בחוק ונותנים סמכות לשר, באישורנו, להאריך את התקופה.
<יערה למברגר: זו הקלה, זה להאריך את ההקלה.
אבישי ברוורמן: רבותי, הקראה והצבעה.
<שרית זוכוביצקי: "השר, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, רשאי בצו להאריך את תוקפה של הוראת השעה שבסעיף קטן (א) לתקופה נוספת".
<איתי עצמון: "אישור" אומר שאני לא מכיר דגם כזה, שמאריכים ללא תקרה.
ישראל כץ: אני לא מכיר חוק שמגבילים בו באופן מלאכותי, משיקולים שהם לא שיקולים של - - -
<יערה למברגר: זו הקלה.
ראובן ריבלין: נשקול את זה - - -
אבישי ברוורמן: רבותי, יהיה בג"ץ – נדון בו.
ראובן ריבלין: לא יהיה שום בג"ץ.
אבישי ברוורמן: אני צוחק, אבל הפרוטוקול לא יודע שאנחנו מדברים בצחוק.
<לאה ורון: חבר הכנסת ראובן ריבלין מצביע במקום חבר הכנסת צחי הנגבי.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, נתקבל פה אחד.
אבישי ברוורמן: אני נותן לכם עשר דקות לסעיף הבא.
<עוזי יצחקי: אנחנו עוברים לסעיף 39, לתחרותיות.
<יורם בונן: אדוני, הנושא של התיקון לנוסח של סעיף 39, שמתייחס גם לסעיף הריכוזיות, שהוא נושא כבד, הנוסח הזה הופץ אתמול בערב.
<יורם בונן: אנחנו מבקשים, אם זה אפשרי, לאפשר להתארגן לעניין הזה, לטעון בצורה מסודרת.
<יורם בונן: זה לא נראה לי רציני, בכל הכבוד.
אבישי ברוורמן: אז ניקח סעיף אחר, שלא יאשימו בגניבת הדעת.
<יערה למברגר: נעבור לסעיף 13(א)(7), זו השלמה.
<יערה למברגר: הצבענו על כל סעיף 13, חוץ מסעיף (7) שדיבר על פגיעה בתחרות.
<יערה למברגר: הוועדה העירה, בצדק, שדיברנו באופן כללי על פגיעה בתחרות ולא על נושאים קונקרטיים.
<יערה למברגר: אז עשינו עבודה, בעזרה רבה של הרשות להגבלים עסקיים.
<יערה למברגר: הממונה על ההגבלים העסקיים קבע לפי סעיף 43 לחוק ההגבלים העסקיים, התשמ"ח-1988 כי הוא צד להסדר כובל או כי הוא בעל מונופולין שניצל לרעה את מעמדו בשוק לפי סעיף 29א רבא לאותו חוק, או הטיל עליו עיצום כספי בהתאם לסמכותו לפי סעיף 50ד(א)(1), (3), (4) - ואנחנו רוצים להוסיף גם (5) ו-(6) לחוק האמור.
<איתי עצמון: אני חושב שמבחינת ההפנייה צריך לכתוב 43א(1) ו-(5).
<איתי עצמון: אתם מדברים על קביעות הממונה על הגבלים עסקיים לפי הפסקאות האלה.
אבישי ברוורמן: אוקיי, תתקנו.
<יערה למברגר: ובסיפה 50ד(א)(1), (3) או (4) ואנחנו רוצים להוסיף (5) ו-(6) בנוסף למה שכתוב פה.
<איתי עצמון: זו עילה לביטול התלייה או הגבלה של רישיון.
<יערה למברגר: ואת (2) לעניין הפרת תנאים.
<עידית פרוים: נשמטו סעיפים קטנים (5) ו-(6).
אבישי ברוורמן: שמשמעותם?
<עידית פרוים: הפרת הוראה שנתן הממונה לגבי קבוצת ריכוז והוראת צו מוסכם.
<עידית פרוים: כמו כן, צריך להוסיף את הסיפה של סעיף (2) שמדברת על הפרת תנאי שקבע בית הדין או הממונה ביחס למיזוג.
<יורם בונן: באחת הישיבות הקודמות הגרסה הקודמת של סעיף 13א(7) נמשכה על-ידי הממשלה, בהמלצת היושב-ראש.
<יורם בונן: מה שמביאים לנו כאן זו הגברת בשינוי אדרת.
<יורם בונן: אני רוצה לחדד נקודה אחת, ויושבים כאן כבוד השר והממונה על ההגבלים העסקיים – השאלה בפני הוועדה איננה האם התנהגות שהממונה קבע שהיא הסדר כובל היא בסדר או לא בסדר.
<יורם בונן: אין שאלה בכלל.
<יורם בונן: דרך אגב, הממונה קבע בקביעה אזרחית, אין פה אפילו דרישה להרשעה פלילית, והשאלה היא האם זה מצדיק את שלילת הרישיון שלו.
<יורם בונן: בישיבה הקודמת אמרתי שכל חברות הביטוח, או לפחות הגדולות שבהן, הורשעו בבית דין על קרטל, לפי חוק ההגבלים העסקיים.
<יורם בונן: מישהו העלה על דעתו לקחת להן את רישיון המבטח?
<יורם בונן: אם ייקבע מחר שיש תיאום ריביות בין הבנקים, חלילה, מישהו מעלה על דעתו שייקחו להם את הרישיון לפי חוק הבנקאות?
<יורם בונן: הממונה מטפל כרגע באפשרות לקביעה שבעלי רישיונות לפי חוק הנפט הם צד להסדר כובל.
<יורם בונן: הממונה מעלה על דעתו שאם הוא יקבע את הדבר הזה הוא ייקח להם את רישיונות החיפוש?
<יורם בונן: האם הממונה מכיר עוד דוגמה אחת בחקיקה של מדינת ישראל שהוא קבע בקביעה אזרחית שיש הסדר כובל, שלוקחים את הרישיון לבעל עסק?
<יורם בונן: מי סוגר עסק על דבר כזה?
<יורם בונן: יש בית דין להגבלים עסקיים, יש סמכויות לממונה.
אבישי ברוורמן: עורך דין בונן הטענה שלך היתה מנוסחת נפלא, נתת את כל הדוגמאות, ורצה הגורל שלימינו של עורך דין עצמון יושב פרופ' גילה, הממונה על ההגבלים.
אבישי ברוורמן: מה תשובתך, דיויד?
<דיויד גילה: אני חושב שמכיוון שהמטרה של החוק הזה היא בעיקר עידוד התחרות ומניעת פגיעה בתחרות והרתעה של בעלי רישיונות, ומדובר רק בשיקול דעת של משרד התחבורה – זאת אומרת, זה לא שהרישיון יבוטל אוטומטית, אלא אחד מהשיקולים שיש למשרד התחבורה כדי לבטל רישיון, להתלות רישיון או לחדש רישיון זה גם השיקולים התחרותיים האלה – זה מתמצה אך ורק במצבים של פגיעה בתחרות.
<דיויד גילה: כלומר, איזושהי הפרה טכנית של החוק לא מופיעה שם, אלא רק מצבים שבהם הקביעה של הממונה מעידה על איזושהי פגיעה בתחרות.
<דיויד גילה: נראה לי לגיטימי שהמחוקק יוסיף את זה כעילה, שנמצאת בשיקול דעתו של משרד התחבורה.
אבישי ברוורמן: פרופ' גילה, תודה.
אבישי ברוורמן: והנקודה השניה שלך, בקצרה.
<יורם בונן: אני רוצה להשלים את הטיעון, אדוני.
<יורם בונן: אני מניח, למשל, שהתחרות בתחום הסלולר לא פחות חשובה, ועדיין אין בחוק התקשורת סעיף שמסמיך את שר התקשורת.
<יורם בונן: במה מתייחד ענף הרכב?
אבישי ברוורמן: הנימוקים שלך נהדרים.
אבישי ברוורמן: השאלה שלך היא למה עושים ברכבים מה שלא קורה במקומות אחרים.
<יורם בונן: נכון.
אבישי ברוורמן: נתתי לפרופ' גילה את הזכות להגיב.
אבישי ברוורמן: הוא אמר שהוא, בשיקול דעתו, חושב שזה ככה.
אבישי ברוורמן: עורך דין עצמון, רצית להוסיף?
<איתי עצמון: רציתי להזכיר לוועדה שבגרסה הקודמת של הסעיף, כפי שהוצע על-ידי הממשלה, נאמר כי הממונה על ההגבלים העסקיים קבע כי בעל הרישיון פגע בתחרות.
<איתי עצמון: הסוגיה שעלתה בדיון היתה מה המשמעות של התיבה "פגיעה בתחרות".
<איתי עצמון: הצעת הממשלה כרגע, בעיניי, נותנת מענה לקושי הזה מכיוון שהיא מפרטת מה היא פגיעה בתחרות וקושרת את המונח הזה לעילות שקבועות בחוק ההגבלים העסקיים, ועילות מפורטות כפי שהקריאה עורכת הדין זוכוביצקי.
אבישי ברוורמן: אתה מחזק את מה שאמר פרופ' גילה.
<איתי עצמון: ברמה המשפטית, כרגע אני מבין את ההצעה.
<איתי עצמון: השאלה אם לקבוע עילה כזאת זו גם שאלה של מדיניות, כמובן.
<איתי עצמון: אבל ברמה המשפטית, עכשיו ההצעה הרבה יותר ברורה.
<יורם בונן: ברשות אדוני, אעבור לנקודה הבאה.
<יורם בונן: אני מבקש גם שהוועדה תשקול שלהבדיל מהדוגמאות שנתתי, לא מדובר כאן ברישיון להשתמש במשאב מדינה.
<יורם בונן: רוב הרישיונות הקלאסיים, יש גם הצדקה מהטעם הזה שהמדינה היא זו שנותנת לגוף פרטי להשתמש במשאב מדינה.
<יורם בונן: כאן לא מדובר על זה, וזה בוודאי שיקול, אם כבר הבחנה, להבחנה בכיוון ההפוך.
<יורם בונן: דיבר הממונה על זה שזה לא דבר פעוט ערך.
<יורם בונן: להבנתנו, הדבר הזה לא בא לידי ביטוי בנוסח של הצעת החוק.
<יורם בונן: אני בוודאי לא אסביר לממונה, אבל קביעה לגבי הסדר כובל, קביעה אזרחית, יכולה להיות גם בדברים שגם הממונה לא חושב שהם יורדים לשורשו של עניין.
<יורם בונן: אין פה שום רף של מהותיות, אין פה שום דרישה.
<יורם בונן: דוגמאות יכול בוודאי לתת הממונה לגבי דברים שהוא קבע לגביהם שהם הסדר כובל.
<יורם בונן: אני חושב שגם שר התחבורה לא חושב ברגע הזה שעל דבר כזה הוא היה מעלה על דעתו לשלול רישיון.
<יורם בונן: אז איפה החיבור הזה של רף המהותיות?
אבישי ברוורמן: אני שואל פעם אחרונה את פרופ' גילה: מה שאומר כאן עורך דין בונן בצורה ברורה הוא שיש הרבה מאוד נושאים שהם גם בתחום שיפוטך, יש אפילו משאבי טבע גדולים, שיכול להיות שהמשמעות שלהם היא רבה.
אבישי ברוורמן: במקרים האחרים אין את אותה שלילת רישיון וכאן יש.
אבישי ברוורמן: מה מייחד את נושא הרכב והתחבורה, שבנושא הזה אתה יותר חמור מאשר במקרים האחרים?
<דיויד גילה: קודם כול, אם היה את זה במקרים האחרים הייתי תומך גם במקרים האחרים.
<עוזי יצחקי: זאת ההערה הכי חשובה.
אבישי ברוורמן: מה שנאמר פה על-ידי פרופ' גילה זה דבר מאוד מאוד חשוב.
אבישי ברוורמן: עורך דין בונן שאל למה כאן שוללים רישיון ובכל הדברים האחרים לא.
אבישי ברוורמן: אומר פרופ' גילה שהוא חושב שגם במקרים האחרים צריך לשלול רישיון והוא מפנה את האצבע אליך, אדוני השר, כדי שתעביר את המסר לראש הממשלה והשרים.
אבישי ברוורמן: זאת התשובה, נכון?
<דיויד גילה: פחות או יותר, כן.
<דיויד גילה: אני רק אומר שאם היה עולה דבר כזה בשווקים אחרים – ריכוזיים או שווקים שיש להם בעיות תחרותיות – הייתי תומך בזה.
אבישי ברוורמן: הערה מאוד מאוד חשובה.
אבישי ברוורמן: רבותי, לכן אני מגיע להקראה.
אבישי ברוורמן: יש עוד מישהו?
<ניל סמולט: אני עורך דין ניל סמולט מטעם "איילון מוטורס".
<ניל סמולט: אני חייב לחדד דבר אחד.
<ניל סמולט: נאמר כאן מספר פעמים שהסעיף הזה, כביכול, הוא סעיף ששולל רישיון.
<ניל סמולט: זה לא נכון.
<ניל סמולט: הסעיף נותן אפשרות, במקרים מסוימים, לשקול אם המקרה הזה מוצדק או לא מוצדק.
<ניל סמולט: חברים, האם יעלה על הדעת שישללו רישיון?
<ניל סמולט: יש מקרים שיעלה על הדעת, יש מקרים שלא יעלה על הדעת.
<ניל סמולט: אני לא רוצה לפרט את המקרים, אפשר לחשוב על המקרים והם שונים מכל הדוגמאות שהוא נתן, שמנסים לחסל את התחרות, למנוע כניסה של גורמים נוספים לתחרות.
אבישי ברוורמן: אנחנו מכירים הרבה מאוד מקרים שחזקים לא נותנים לחדשים להיכנס.
<ניל סמולט: חלילה, יהיו מקרי קיצון – יכול להיות שיצדיקו.
אבישי ברוורמן: עורך דין בונן, משפט אחרון.
<יורם בונן: הבקשה שלי אדוני, ואני רוצה לקחת את המשפט האחרון של הממונה – אם הממשלה באמת חושבת שצריך לשנות את הכללים, אז שהיא תעשה בצורה מסודרת על כלל הענפים.
אבישי ברוורמן: כשהמשיח יגיע הממשלה תעשה את כל הדברים הטובים.
<יורם בונן: שזה יחול גם על הענפים האחרים.
אבישי ברוורמן: מילה אחרונה לעורך דין שניידר.
<אודי שניידר: כשאנחנו מדברים על הסדר כובל, למשל, שמזכיר הסעיף הזה, הסדר כובל יכול להיות גם לא במקרה של פגיעה בתחרות אלא בגלל שהממונה על ההגבלים העסקיים הגיע למסקנה שזה עלול היה לפגוע בתחרות.
<אודי שניידר: לא צריך להוכיח שהיתה ממש פגיעה בתחרות.
<דיויד גילה: סליחה, זה תמיד היה המקרה.
<דיויד גילה: כל הסמכויות לפי חוק ההגבלים העסקיים זה פגיעה מסתברת בתחרות.
<דיויד גילה: בלתי אפשרי להראות פגיעה בתחרות.
אבישי ברוורמן: אין דטרמיניזם, הכל זה פרובביליטי, הכול זה בהסתברות.
<דיויד גילה: בהגדרה, כל המקרים האלה שהוזכרו הם מקרים בוטים.
<דיויד גילה: הממונה לא יוציא קביעה על משהו זניח או איזוטרי.
<דיויד גילה: אם הם הוציא קביעה סימן שההסדר עלול לפגוע בתחרות או שבעל מונופולין ניצל מעמדו לרעה בצורה שעלולה לפגוע בתחרות או בציבור.
<דיויד גילה: כל המקרים האלה, בהגדרה, הם מקרים בוטים של פגיעה בתחרות.
אבישי ברוורמן: קראת את הסעיף, אז אני מעלה אותו להצבעה.
אבישי ברוורמן: את רוצה להעלות את סעיף 13(ה)?
<שרית זוכוביצקי: "אדם שהמנהל ביטל את רישיונו למקצוע לפי סעיף זה לא יגיש בקשה לקבלת רישיון חדש אלא לאחר שחלפו שלוש שנים ממועד הביטול".
<שרית זוכוביצקי: אסביר מה כוונת הסעיף.
<שרית זוכוביצקי: כשאנחנו מבטלים רישיון בעילות לפי סעיף 13 אנחנו רוצים שיהיו תוקף ומשמעות לביטול, שאדם לא יוכל מיד למחרת לחדש את הרישיון.
<יערה למברגר: זה לגבי המקצועות.
<איתי עצמון: אולי תוכלי להזכיר מה הם המקצועות.
<שרית זוכוביצקי: יש לנו שלושה מקצועות: שמאי רכב, מתווכים בייבוא רכב ומנהל מקצועי של מוסך.
<איתי עצמון: האם התקופה של שלוש שנים רלוונטית לכל אחד מהמקצועות האלה?
<איתי עצמון: מה הרציונל בקביעת התקופה?
אבישי ברוורמן: רק להודיע לכם, היתה בשורה בישראל היום – העברנו את כל החוק לגבי חברות דירוג של אשראי, והוויכוח היה תמיד מתי קובעים שלוש, ארבע או שבע שנים.
אבישי ברוורמן: למה שלוש?
<יערה למברגר: סקרנו את החקיקה, יש הוראות דומות בחוקים רבים של תקופות צינון כאלה.
<יערה למברגר: מצאנו את המספרים אחת, שלוש, חמש ושבע.
אבישי ברוורמן: עשיתי פשרה היום – במקום שבע ארבע, בחברות הדירוג.
<יערה למברגר: לכן לקחנו את המספר שלוש, שראינו אותו בחקיקה דומה.
<איתי עצמון: השאלה היא אם אין צורך לסווג כאן בין המקצועות השונים.
<יערה למברגר: אנחנו לא יודעים.
<יערה למברגר: גם לא ראינו בחקיקה קווים - - -
אבישי ברוורמן: יש איזו בעיה?
<איתי עצמון: ההוראה היא כללית.
<איתי עצמון: יכול להיות שצריך לקבוע תקופות שונות לגבי כל אחד מהמקצועות.
<איתי עצמון: שמאי רכב הוא לא כמו מנהל מקצועי של מוסך והוא לא כמו מתווך לגבי ייבוא אישי.
אבישי ברוורמן: אני, מבחינה מקצועית, לא מסוגל לקבוע.
אבישי ברוורמן: נקבע שלוש.
אבישי ברוורמן: אבנר, יש לך תיקון?
אבישי ברוורמן: לא. יש הערות?
אבישי ברוורמן: אנחנו מצביעים על הסעיף.
אבישי ברוורמן: רבותיי, כבוד שר הכלכלה, נפתלי בנט, עמיתי, חבר הכנסת נחמן שי, יוזם היום היפה הזה, שר התעשייה והמסחר – אז היית רק תעשייה ומסחר, בלי תעסוקה.
אבישי ברוורמן: עדיין הוא לא היה כלכלה – ידידנו רן כהן, כל מכובדיי התעשיינים, העובדים, וכל מי שהצטרף אלינו היום.
אבישי ברוורמן: אנחנו היום מצדיעים בכנסת, יום שהוא כחול לבן, ואנחנו מצדיעים לתעשייה הישראלית, ולייצור הישראלי, ולעובדים הישראלים.
אבישי ברוורמן: יחד עם זה, זה גם ימים של אתגר.
אבישי ברוורמן: לצערי, כשאני מסתכל קדימה, צופה פני עתיד, והשר כאן, אנחנו רואים שלמרות שישראל מוגדרת על ידי רבים וטובים ככלכלה מהטובות בעולם: הצמיחה שלה גבוהה מרוב ארצות אירופה, האינפלציה לא קיימת, האבטלה נמוכה, הסטרטאפים, ויושב על ידי גם כן איזה מיסטר סטרטאפ, מובילים בעולם, יחס חוב-תוצר – לא נורא, גירעון – לא מדאיג במיוחד.
אבישי ברוורמן: אבל במקביל, התעשייה הישראלית, שהיא המנוע האמיתי, בקשיים, כי בחלק השני של הווקטור ישראל היא המדינה הענייה ביותר בעולם המפותח; מהאי שוויוניות ביותר; והדבר המאתגר ביותר ש-50% מהעובדים הישראלים, חציון, 50%, שכרם פחות מ-6,000 ומשהו שקל.
אבישי ברוורמן: וזה אומר לנו שלמרות שאם נצליח בכל הסטרטאפים, וחבורה מדהימה תוציא תוכנות, ויעשו "מכות" של מאות מיליונים, רוב אזרחי מדינת ישראל, השכר הנומינלי שלהם נמוך, יוקר המחייה שלהם דומה לשווייץ בחלק מהדברים, ולכן גם כוח הקנייה שלהם הוא די נמוך; ולצערי גם בריאות, חינוך ורווחה הם כבר לא כמו שאנחנו גדלנו, אלא הם מקבלים פחות.
אבישי ברוורמן: ולכן השאלה מה המנוע שבאמת יכול להוציא את ישראל למקום אחר כדי שהילדים שלנו יהיה בהם עתיד, כי חלק גדול מהילדים שהם לא ילדים של הורים עשירים שואלים את השאלה: איך נקבל שכר הוגן?
אבישי ברוורמן: איך נקנה דירה?
אבישי ברוורמן: איך נבנה בית?
אבישי ברוורמן: ופה אני חושב, המנוע העיקרי, ובשביל זה אנחנו מצדיעים, זה התעשייה הישראלית, זה כחול לבן, ובשביל זה צריך תמיכה מאסיבית בטכנולוגיה; השקעות טכנולוגיות; מחקר ופיתוח; חינוך טכנולוגי, כמו שגדלנו, בצורה המאסיבית; והכסף, כבר אמרתי: מהפכה במערכת המיסוי על החזקים ביותר והרמאים, אבל בסופו של דבר יש פה שני אספקטים.
אבישי ברוורמן: השר נפתלי בנט, ביחד איתנו, פה, אנחנו עובדים על ועדת – עם רבים – יוקר המחייה, בראשותי, ואנחנו רוצים להביא פה לתחרותיות כדי שלא - - - פה ריכוזיות גבוהה מדי, שקבוצה קטנה לוקחת הכול.
אבישי ברוורמן: אבל מצד שני, אם רק נסתכל על יוקר המחיה, ולמשל, בואו נוריד את כל המכסים, ונבוא למצב שבו ייתכן שהתוצאה תהיה שייתכן שנביא יבוא זול, חלק מהמדינות שעושות dumping, שהיום במשבר האבטלה שלהן מנצלים את זה כדי להעלות את התעסוקה, התוצאה יכולה להיות שחלק גדול מהחברה הישראלית, שהתעשייה עוד תיחלש, ורוב העובדים, שהם לא במשחק, ייפגעו.
אבישי ברוורמן: ולכן האתגר שעומד לפנינו – ואין פה קואליציה או אופוזיציה.
אבישי ברוורמן: ויש לי שיחות עם השר נפתלי בנט.
אבישי ברוורמן: גם אנחנו מחליפים לפעמים ספרים על מנהיגות ועל דרך – איך אנחנו מובילים צמיחה בת קיימא שרוב העובדים נהנים ממנה, והמנוע הוא אך ורק התעשייה הישראלית שהיום נמצאת במצוקה.
אבישי ברוורמן: ולכן אני פותח פה את הדיון.
אבישי ברוורמן: קודם כל, זה דיון של הצדעה.
אבישי ברוורמן: כי בסופו של דבר בנינו פה תעשייה מפוארת.
אבישי ברוורמן: היא מצטמצמת.
אבישי ברוורמן: יש לה המון קשיים.
אבישי ברוורמן: אבל בלי תעשייה ישראלית עם עובדים בשכר הוגן שהפריון, הפריון, התפוקה לעובד, יהיה גבוה, והפריון, התפוקה לעובד היום, הוא נמוך מאוד בקנה מידה של עולם מפותח, אנחנו נתעורר פה בעוד עשר שנים לחברה דואלית כמו ברזיל וכמו ארגנטינה, שכבר היום יש לנו חלק מהבעייתיות - - -.
אבישי ברוורמן: ולכן הדיון הזה הוא דיון של הצדעה אבל גם דיון של התרעה והתוויית דרך, שאני כיושב ראש ועדת הכלכלה אפעל מה שאני יכול עם השר ועם שרים אחרים.
אבישי ברוורמן: ואני מודה לך, אדוני.
נפתלי בנט: תודה ליושב ראש ועדת הכלכלה, אבישי ברוורמן, שמנצח פה על המלאכה ביד רמה.
נפתלי בנט: אני רוצה לברך את חבר הכנסת נחמן שי שיזם את היום הזה; את השר לשעבר, שר התעשייה והמסחר לשעבר, רן כהן; את מנכ"ל התאחדות התעשיינים, ידידי, אמיר חייק; את מר ינון אלרואי, המשנה אצלי במשרד, שהוא ממש האנרג'ייזר שדוחף כל ימות השנה את כחול לבן.
נפתלי בנט: הוא עומד בראש מטה כחול לבן.
נפתלי בנט: אני רוצה לומר לכם על מר ינון אלרואי שהוא שחקן נשמה ופועל מכל הלב ובמקצועיות.
אבישי ברוורמן: מר ינון אלרואי, אתה יודע, עם מחמאות כאלה כבר, איך אומרים, יש לך הרבה מאוד משימות.
נפתלי בנט: נכון, יש, והוא עומד בזה יפה.
רן כהן: ואני מעיד שהוא עושה את זה לפחות 15 שנה, אדוני.
נפתלי בנט: אתם יודעים, יומיום במשרד, אתה מגלה עוד מישהו ועוד מישהו.
נפתלי בנט: פשוט שחקני נשמה שאכפת להם מאוד-מאוד מהתעשייה הישראלית, מהתעסוקה בישראל, וזה כיף גדול לעבוד במשרד כזה.
נפתלי בנט: אני רוצה לספר סיפור שישקף את התקופה שאנחנו נמצאים, את האתגרים, אבל גם מה צריך לעשות בתעשייה.
נפתלי בנט: כל היום מדברים על חדשנות ועל סטרטאפים, אבל חדשנות היא לא נחלתם של סטרטאפים בטכנולוגיה אלא בכלל של כל חברה.
נפתלי בנט: חברת "עלית" – כולנו גדלנו על מסטיק "עלמה", זוכרים?
נפתלי בנט: מסטיק "עלמה", אני אפילו מצליח לזכור את הטעם בפה.
נפתלי בנט: יום בהיר אחד הגיעה לישראל חברת "ריגלי" עם מסטיק "אורביט" ודרסה פה את מסטיק "עלמה" מהשוק, כי הם באו עם מוצר, מותג, מיתגו את זה בתור מוצר חצי בריאותי, ופה, ו-p.h., ולא יודע מה, והיו שני אפיקי פעולה אפשריים להתמודד עם זה: היה אפשר להגיד: לא.
נפתלי בנט: ועכשיו בואו נטיל מכס של 400% על מסטיקים מחוץ לארץ, ונגן על המסטיקים המקומיים.
נפתלי בנט: אבל מה ש"עלית" עשו, הם עשו דבר אחר: הם פשוט חידשו.
נפתלי בנט: הם חידשו, הם יזמו, והם יצאו עם מסטיק must שמיוצר בנצרת עילית - - -
<יוסף לוי: הם הגישו תביעת dumping - - -
נפתלי בנט: בסדר - - -
<יוסף לוי: לא הכנסת את זה לתוך - - -
נפתלי בנט: ובסופו של דבר לא - - -
<יוסף לוי: זה לא - - - שעזר להם, על ההתחלה.
<יוסף לוי: אבל לא נורא, זה בסדר לתיאוריה, זה לא - - -
נפתלי בנט: אנחנו דיברנו, שיחה עם מנכ"ל "עלית".
נפתלי בנט: ומי שחושב שרק על ידי יצירת חומות זה הפתרון לעתיד התעשייה, זו כמובן לא הדרך - - -
<יוסף לוי: בתנאי שפותחים את החומות במקום אחר - - -
נפתלי בנט: והיום בנצרת עילית יש 800 עובדים שפועלים שם.
נפתלי בנט: ושוב, לא על ידי חומות, אלא על ידי יצירתיות, מיתוג חדש, מוצר שונה.
נפתלי בנט: כי אנחנו מסתכלים על התעשייה הישראלית, אני מסתכל עליכם ואני רוצה שהדור הבא ייקח דוגמה מכם.
נפתלי בנט: מטרת יום כחול לבן זה בעיקר לנוער, לצעירים, להבהיר שעתיד מדינת ישראל תלוי בזה שיותר צעירים יבחרו בדרך של יזמות.
נפתלי בנט: יזמות כלשהי, אגב.
נפתלי בנט: יזמות גם בשירותים, יזמות בתעשייה, - -
אבישי ברוורמן: בחקלאות.
נפתלי בנט: - - יזמות בחקלאות, בכל.
נפתלי בנט: יזמות חברתית.
נפתלי בנט: אבל אנחנו צריכים לדעת שהעולם השתנה, ואם לפני 50 שנה צעיר או צעירה בני 22 יכלו להיכנס לאיזו חברת ענק ולדעת שאם הם יעשו את הכול נכון הם יגיעו לגיל פנסיה, גיל 67 או 63, והכול יהיה בסדר, זה כבר לא תקף.
נפתלי בנט: נרצה או לא נרצה, בכל העולם המודל הזה כבר לא תקף, ועתיד מדינת ישראל תלוי בזה שיותר צעירים וצעירות יבחרו בדרך של יזמות ולא רק בדרך של השתכרות.
נפתלי בנט: זה קריטי.
נפתלי בנט: לכן, אנחנו, הקו הכללי שלנו הוא לפעול לצמצום הדברים שמכים בכם, התעשיינים, בתחום הרגולציה.
נפתלי בנט: אני מחזיק קלסר, שלצערי כל יום מתווסף, אבל זה קלסר של רגולציה - - -
נחמן שי: זה הקלסר שהבאת - - -
נפתלי בנט: זה הקלסר שהבאתי למליאה.
נחמן שי: חשבתי שהוא ריק.
נפתלי בנט: מה?
נחמן שי: אמרו לי שהוא ריק.
נפתלי בנט: איזה ריק, הוא מלא מאוד וכבד מאוד.
נפתלי בנט: יש לכם פה?
נפתלי בנט: תביאו, תביאו, נראה את זה.
נפתלי בנט: יש לנו קלסר של כל הרגולציה שחברי כנסת נמרצים וטובי לב מביאים כדי להשית עליכם, התעשיינים, ואנחנו מיירטים את זה.
נפתלי בנט: למרות שכל דבר לגופו נראה טוב, וזה איכות סביבה, וזה כשרות, וזה בריאות, וזה פה, וזה שם, כי בסוף - - -
אבישי ברוורמן: רגע, רגע, כשרות?
נפתלי בנט: כשרות זה חשוב, ובכל זאת כשבאים.
נפתלי בנט: הנה, אני אתן לכם דוגמה, דוגמה אמיתית: הרבנות מסיבה טובה הגדירה שבורקס מבשרים יהיו בצורה אחרת מלא בשרים, כדי לא להטעות את הציבור - - -
<אמיר חייק: החלבי משולש - - -
נפתלי בנט: זה ראוי מאוד.
נפתלי בנט: אני שר הדתות, אני חושב שזה ראוי מאוד, אבל התעשיינים התקשרו והסבירו שהדבר הזה כרוך בהרבה עלויות, ויירטנו את הדבר הזה, וזו דוגמה אחת מיני, להערכתי מעל 100 רגולציות.
נפתלי בנט: ואני אמשיך להיות לעזרכם, לא רק ליירט רגולציה עתידית, אלא גם לסרוק, ואנחנו סורקים.
נפתלי בנט: וביקשתי מצביקה וממר אמיר חייק - - -
אבישי ברוורמן: יש לי הצעת חוק שנעביר ביחד: להוריד את עודף החקיקה בכנסת.
אבישי ברוורמן: מדינת ישראל, יש לה הכי הרבה חוקים לחבר כנסת כבר, אני חושב, בעולם.
אבישי ברוורמן: בבריטניה מגישים ארבעה חוקים.
אבישי ברוורמן: ככל שיהיו פחות חוקים, אבל חוקים אפקטיביים.
אבישי ברוורמן: טקיטוס, הפילוסוף וההיסטוריון הרומי אומר: ככל שיש יותר חוקים, המדינה יותר מושחתת.
אבישי ברוורמן: צריך חוקים ברורים, עם אכיפה.
אבישי ברוורמן: בוא נגיש את הצעת החוק הזו.
אבישי ברוורמן: אם אתה משתלט על הסיעה שלך ואנחנו על שלנו, יבוא לציון גואל.
נפתלי בנט: אני בפנים, אבל אני גם מאתגר אתכם, ידידיי, ומבקש מכם, ואמרתי: הדלת תמיד פתוחה - - -
נחמן שי: אני לא מציע להתחייב - - -
אבישי ברוורמן: - - - חוקים.
אבישי ברוורמן: אני לא יכול להשתלט - - -
נחמן שי: אני לא הייתי לוקח - - - ואני בטח אתנגד לזה.
נחמן שי: ואני בטח אתנגד לזה.
נפתלי בנט: נכון, חבר הכנסת נחמן שי, ידידי הטוב, הוא היה לפעמים בצד השני שלי בדברים האלה, וזה בסדר.
נפתלי בנט: מותר לנו גם לא להסכים לעיתים.
נפתלי בנט: בשנה האחרונה אנחנו פועלים באגרסיביות לחיזוק הייצוא דרך פתיחה מזרחה, חיזוק כלים לייצוא בקרן הודו סין.
נפתלי בנט: אנחנו פעלנו הרבה בתחום המכללות הטכנולוגיות, הגדלנו בצורה משמעותית את התקציב כדי לייצר לכם כוח עבודה מתאים של הנדסאים וטכנאים.
נפתלי בנט: הגדלנו את התקציב ב-110 מיליון שקלים על פני חמש השנים הקרובות לבסיס התקציב, אבל תמורת דרישת תפוקות.
נפתלי בנט: פרסנו ברחבי הארץ מרכזי תעסוקה לערבים, לחרדים וגם לציבור הישראלי בכלל.
נפתלי בנט: הרחבנו את מסלולי התעסוקה.
נפתלי בנט: אנחנו מכניסים פנימה, לראשונה, את מרכיב החדשנות כפרמטר משמעותי במרכז ההשקעות.
נפתלי בנט: דבר אחרון שאני רוצה ליידע את כולם זו קרן בערבות מדינה.
נפתלי בנט: יש קרן בערבות מדינה, שהקרן לא הייתה מספיק מוכרת, היא הייתה גם קשה להוציא ממנה הלוואות.
נפתלי בנט: עסק – בעיקר העסקים הקטנים והבינוניים – שחפץ בהלוואה בערבות מדינה, אם זה עסק קיים הוא יכול לקבל מאיתנו ערבות על 75% מגובה ההלוואה.
נפתלי בנט: אם זה עסק חדש – על 85% מגובה הלוואה.
נפתלי בנט: אחוז התשובות החיוביות הוא מאוד גבוה – 50% מהפונים מקבלים תשובה חיובית.
נפתלי בנט: ופה יש רגולציה מיותרת שיירטנו.
נפתלי בנט: חבר הכנסת נחמן שי, - -
נפתלי בנט: - - זו רגולציה אמיתית.
נפתלי בנט: זה דברים אמיתיים.
נפתלי בנט: לצערי, זה הולך ונערם.
נפתלי בנט: אנחנו נמשיך לעמוד על המשמר.
<אמיר חייק: אדוני השר, אצלנו יש חדר מלא כזה.
נפתלי בנט: בדיוק.
נפתלי בנט: אז אני רוצה לומר משפט אחרון: נכון, יש לנו מחלוקות מעת לעת.
נפתלי בנט: בסופו של דבר, דבר אחד אני יכול להגיד בוודאות עליכם, ואני חושב שגם עלינו: אנחנו פועלים למען מדינת ישראל, נטולי מניעים זרים, אנחנו מנסים לשקלל את הכול, אבל כשיש ביקורת נקבל את הביקורת באהבה גדולה.
אבישי ברוורמן: מילות פתיחה קצרות של חבר הכנסת נחמן שי, ולאחר מכן, יש לי רשימה כבר, עד עכשיו של 12 דוברים.
אבישי ברוורמן: אני אבקש שכל אחד ידבר לא יותר משתיים-שלוש דקות, יתחשב באחרים, כדי שתהיה פה שיחה.
אבישי ברוורמן: הלוא כולם כבר פה בקיאים בדברים, נקודות ברורות, שאלות, ביקורות, אתגרים.
אבישי ברוורמן: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי.
נחמן שי: שלום לשר הכלכלה.
נחמן שי: אני מאוד שמח על המפגש הזה, אני מקווה שחברי כנסת יצטרפו אלינו.
נחמן שי: גם הם צריכים לשמוע אתכם, לא רק אנחנו.
נחמן שי: והישיבה הזאת נועדה, קודם כל, באמת לתת לכם במה.
נחמן שי: אני שמח על היום הזה כולו שממקד שימת לב ציבורית ופרלמנטרית בכחול לבן ובייצור המקומי.
נחמן שי: דבר אחד אני רוצה לומר לך, השר, ואני אומר לך את זה גם בהזדמנויות נוספות היום: אנחנו נריב או נתווכח בינינו על חוקים, אבל יש חוקים שאני חושב שאתה תהיה חייב להסכים עליהם, וזה לעודד את הרכש הממשלתי הציבורי מהתעשייה המקומית.