GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דוד קשני: הוא בא עכשיו להגיש בקשה, להגיד: לא עברו 12 חודשים.
<דוד קשני: אני רוצה לקנות דירה.
<דוד קשני: אמרו לו: נגמר המבצע, מכרנו 15 אלף דירות.
<דוד קשני: צריך למחוק את זה – גם את ה-15 אלף למחוק וגם את ה-12 חודשים.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך, מר קשני.
אבישי ברוורמן: ההערות שלך מאוד נבונות.
<אתי בנדלר: זה בהצעת החוק.
אבישי ברוורמן: מר קשני, לכן אני מחכה כבר לחוק הזה, ויש פה אנשים שבקיאים בנושא כמו חברי הכנסת שמולי, וקנין, אשר.
אבישי ברוורמן: אנחנו מחכים, כדי שנוכל להתקדם.
יצחק וקנין: מצפים לישועה.
אבישי ברוורמן: הציבור מצפה.
<בקי כהן קשת: אני עו"ד בקי כהן קשת, הנחנו נייר מהפורום לדיור ציבורי.
<בקי כהן קשת: אני רוצה לציין, שכשאדם בא לקנות את הדירה, יש בגדול שני רכיבים: השמאות והחישוב.
<בקי כהן קשת: אני קוראת בכוונה לכל הסעיפים המורכבים האלה: החישוב.
<בקי כהן קשת: החישוב הזה מתבסס על נתונים שכולם לפני השמאות כבר בידי החברה המשכנת:
<בקי כהן קשת: כמה שנים הוא היה בדירה, האם זה כן נחשב אזור עדיפות, איפה שהוא גר, או לא אזור עדיפות.
<בקי כהן קשת: הדייר עצמו, לא בטוח, וכמעט בטוח שלא יודע או לא מבין את הנתונים ואת החישוב הזה.
<בקי כהן קשת: את זה אני מכירה גם מהשטח, מהמבצעים הקודמים.
<בקי כהן קשת: אם אני באזור שהחישוב יוביל לזה שאני זכאית, שורה תחתונה 30 אחוז, או 5 אחוז או 80 אחוז, זה הגורם הכי משמעותי, כיוון שגם לפני השמאות יש לי בראש אומדן מאוד כללי.
<בקי כהן קשת: אפשר לחסוך את ההוצאות על שתי השמאויות ואת החזרה של אנשים מכאן ומכאן בצורה מאוד פשוטה – אם השלב הראשון לפני השמאות יהיה בכך שהחברה שיש לה הנתונים, לבקשת הדייר – הדייר יפנה: אני מעוניין לרכוש.
<בקי כהן קשת: אם ארכוש, איזה אחוז יגיע לי?
<בקי כהן קשת: הם יגידו: אתה הדייר לפי כל החישוב המסובך הזה זכאי לכך וכך אחוז.
<בקי כהן קשת: אני הדייר, בא כוח הדייר, ואגיד: אם אני זכאית ל-5 אחוז, זה כבר לא משנה אם הדירה שווה מיליון או 1.1 מיליון – זה לא בא בחשבון, ולא ניכנס להוצאות המיותרות של שמאים וכו'.
<בקי כהן קשת: לכן השלב הראשון שצריך להיות בסעיף הזה- - -
אבישי ברוורמן: עו"ד כהן-קשת, יוצא מן הכלל.
אבישי ברוורמן: כל כך נכון.
אבישי ברוורמן: תכף תתייחס לזה, עם כל ההערות יחד.
<שלומי נבון: שלומי נבון, אני מנהל האגף האחראי על המכר בחברת עמידר, בין השאר.
<שלומי נבון: אני רוצה לומר כמה דברים חשובים.
<שלומי נבון: קודם כל, אני מסכים עם העמדה שלך, שצריך לראות את התמונה בכללותה.
<שלומי נבון: מה שהציעה הגברת, קיים.
<שלומי נבון: כל אחד יכול להגיע היום לעמידר, ואנחנו נאמר לו בדיוק מה אחוזי ההנחה.
קריאה: אתם לוקחים לאנשים את הדירות בקומבינות, ויש לי הוכחות.
<בקי כהן קשת: אם אתם עושים זאת, ודאי לא יהיה אכפת לך שזה יהיה מעוגן, שזו זכות לקבל.
אבישי ברוורמן: אתה תומך בעיגון בחוק בנושא הזה?
<שלומי נבון: חברת עמידר מכרה כבר למעלה מ-300 אלף דירות, למעלה מ-22 אלף דירות רק בעשר השנים האחרונות.
<שלומי נבון: זה נמצא בתוך התהליך.
<שלומי נבון: אין צורך לעגן כל דבר בחוק.
<שלומי נבון: זה מיותר.
<אלעזר במברגר: אנחנו לא מתנגדים.
<אלעזר במברגר: כפי שאמר שלומי, זה נכון.
<אלעזר במברגר: כל אדם שיגיע לחברות המאכלסות, יקבל תמונה מאוד ברורה.
<אלעזר במברגר: אנשים מקצועיים יגידו לו בצורה מאוד ברורה את זכויותיו לפי החוק.
<אלעזר במברגר: אגב, אנחנו גם תומכים בזה במהלך של פרסום הכללים, כמה שאפשר הנגשה שלהם, הפשטה שלהם, הצגה ברורה לציבור.
<אלעזר במברגר: הדברים האלה, אדם יכול ללמוד אותם לבדו, אבל לפעמים מתקשה.
אבישי ברוורמן: עמדתך והעמדה של מר שלומי ברורה.
אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר, מה דעתך?
<אתי בנדלר: גם את הנושא הזה העלינו במהלך הדיונים המוקדמים שלנו.
אבישי ברוורמן: מבחינת האזרח.
אבישי ברוורמן: פחות מבחינת השלטון.
<אתי בנדלר: דעתי היתה שבשלב הראשון אני חושבת שראוי שהדייר יידע לאיזה אחוזי הנחה הוא זכאי, כדי שיוכל לכלכל את מעשיו, ממש בשלב הראשון של עם תעודת הזכאות הוא ניגש.
<אלעזר במברגר: אענה.
אבישי ברוורמן: עו"ד במברגר, תלמדו גם להקשיב.
אבישי ברוורמן: אתם כל כך יודעים מה שאתם יודעים, ועוד לפני שמישהו מסיים את המשפט, יש לכם את התשובה.
אבישי ברוורמן: זה מראה לי שאתם לא מקשיבים.
אבישי ברוורמן: אולי בכל זאת יש חוכמה בצד השני, ויש פתרון שיעגן את הדברים, שיעשה לכולם יותר טוב.
<אלעזר במברגר: אני לא מקבל את המשפט, שהתקנות כתובות בראייה של הממשלה ולא של הזכאי.
<אלעזר במברגר: התקנות הללו נכתבו אחרי עבודה מאומצת, והן חד-משמעית בראייה מאוד-מאוד מוקפדת של הזכאי – איך להקל עליו, איך לפשט, איך ליצור מנגנון שמאפשר לו בסוף לממש את זכאותו.
<אלעזר במברגר: זה דבר ראשון.
<אלעזר במברגר: דבר שני, אנחנו מקשיבים, ואם הקשבת לי בשים לב היית מבין שאמרנו שההערה היתה הערה נכונה.
<אלעזר במברגר: אנחנו תומכים בה.
<אלעזר במברגר: חושבים שצריך לאמץ אותה.
<אלעזר במברגר: לטעמנו זה נעשה בלאו הכי, בין אם בדרך של פרסומים יזומים ובין אם בדרך של ייעוץ מקצועי- - -
אבישי ברוורמן: בסופו של דבר, הסבירה את זה עו"ד בצורה מאוד פשוטה – ההחלטה הראשונה של הבן אדם, אם הוא עולה למגרש או לא עולה למגרש.
אבישי ברוורמן: אני מציע הצעה של היושב-ראש, שאולי גם תקבל גיבוי של חברי כנסת נוספים – סעיף (ג) הגיש מבקש בקשה לרכישת דירה, תודיע לו החברה מהם אחוזי ההנחה להם יהיה זכאי לקבל, ואז הוא יודע – הוא נכנס למשחק או לא.
<אלעזר במברגר: שום בעיה.
<אבנר עורקבי: אני רכשתי דירה מעמידר.
<אבנר עורקבי: קיבלתי את הנתונים לפני זה.
<אבנר עורקבי: ידעתי: יכול להיכנס לזה או לא יכול להיכנס לזה.
אבישי ברוורמן: אני מציע שנוסיף את זה.
אבישי ברוורמן: חברי הכנסת, מקובל עליכם שנוסיף את זה?
אבישי ברוורמן: אז אני מציע, עו"ד בנדלר, שתנסחי את זה, ונוסיף את זה.
<אתי בנדלר: האם זה רק אם הוא מגיש בקשה, או לפני ההגשה?
אבישי ברוורמן: תנסחו ביחד.
<אתי בנדלר: ברגע שניגש אליכם עם תעודת הזכאות, הוא יהיה זכאי לקבל מחברה לדיור ציבורי מידע בדבר שיעורי ההנחה להם יהיה זכאי ברכישת דירה, על-פי כלל נתוניו ונתוני הדירה – גם האזור שבו היא נמצאת.
<יעקב קארו: תוך כמה זמן?
אבישי ברוורמן: לוח זמנים?
יצחק וקנין: תוך שבועיים מיום הגשת הבקשה.
אבישי ברוורמן: תוך שבועיים מיום הגשת הבקשה.
<אתי בנדלר: זה עוד לפני הגשת הבקשה.
<אתי בנדלר: זה יאריך את כל התהליך.
אבישי ברוורמן: תוך שבועיים מיום פנייתו.
קריאה: סליחה, אפשר רק להוסיף שזה יהיה בכתב?
קריאה: כי יש לנו תופעות שדברים נאמרים בעל-פה.
<ירון לוי: ירון לוי, מנכ"ל ארגון הפעולה של הנכים.
<ירון לוי: לגבי השמאויות, החברה המשכנת מביאה את השמאים, יש באחד הסעיפים התייחסות לערך הדירה, אם יש לה ירידת ערך עקב נזקים או פגמים שנגרמו.
אבישי ברוורמן: מקובל עליך, שכשנגיע לסעיף של ערך הדירה נתייחס אליו?
אבישי ברוורמן: אני שני דברים מציע: התוספת שאמרנו כאן, של שבועיים לפני הפנייה, והמחיקה של 150 שקל כדמי הרשמה, וההשתתפות.
<אתי בנדלר: וביקשתי, מה קורה אם הוא מגיש בקשה, אם הוא לא המשיך לטפל בבקשה בשל בעיות שונות, שנבצר ממנו – מחלה, מצוקה וכל כיוצא באלה.
<אלעזר במברגר: אני מבקש להתייחס לנושא דמי ההרשמה, כי אני מבין שעלתה פה הצעה, לבטל את העניין הזה.
<אלעזר במברגר: מדובר בעניין מאוד שגרתי.
<אלעזר במברגר: אנחנו מנהלים מערך מקיף מאוד של סיוע לזכאים, גם בתחומים של שכר דירה ובתחומים אחרים.
<אלעזר במברגר: זוהי פרוצדורה רגילה מאוד, שבה גם הזכאים, שוודאי שהם אוכלוסייה מוחלשת, משלמים תשלומים סוציאליים- - -
<יעקב קארו: - - -
<יעקב קארו: אני מבקש להשלים.
אבישי ברוורמן: עו"ד במברגר, מה שקרה בכלל בארץ, שהפקידים מנהלים את המדינה ממילא, חברי הכנסת רק מדברים, אז תקשיב.
אבישי ברוורמן: חבר כנסת, מותר לו.
אבישי ברוורמן: הוא אומר לך כך, ואני חוזר לתוכן, כי אתה יכול להוריד את העור של החתול או של הפרה בכל מיני צורות.
אבישי ברוורמן: לכן זה לא משנה, אם זה דמי הרשמה או דמי שמאות; מה שמשנה זה הסכום.
אבישי ברוורמן: אומר לך חבר הכנסת אשר: אתה רוצה את ה-150 – תוריד- - -
<יעקב קארו: לא, אם חשוב לך המושג של הרשמה, כי זה רציני- - -
אבישי ברוורמן: אז בוא נחשוב על דרך כדי להוריד למינימום את מה שהזכאי לדיור הציבורי משלם, ואת היתר להעביר למדינה.
<אלעזר במברגר: אני מסכים שזה פחות העניין הכלכלי.
<אלעזר במברגר: הרי אפשר היה לקחת את זה ממקום אחר, אלא שזה עניין של סוג של מינימום של רצינות, פרוצדורה.
<אלעזר במברגר: אפשר להתווכח על הסכום.
אבישי ברוורמן: זו השאלה היחידה, על זה אנחנו מדברים – מהם דמי הרצינות, כי אנחנו גם רוצים שכל אדם ישים משהו.
קריאה: אדם שרוצה לקנות דירה, הוא לא רציני?
איציק שמולי: יש פה עניין עקרוני; זה לא רק הסכום.
איציק שמולי: גם אם הסכום יהיה פה עשרה שקלים, את הסכום אפשר לשנות.
איציק שמולי: אם הוועדה קובעת שמקובל עליה הפלטפורמה הזאת של דמי רישום, זה נותן פתח.
איציק שמולי: אנחנו צריכים להסתכל גם 5, 16 שנים קדימה, ולחשוב שאת הסכומים האלה אפשר לשנות.
איציק שמולי: לכן הגישה שאתה מוביל, להסתכל על הטוטאל, היא נכונה.
איציק שמולי: מנגד, מה שמנסים לדחוף פה בדלת האחורית עלול לפגוע בגישה הזאת, כי גם אם עכשיו נגיד שהסכום המקסימלי יהיה 650 או 700, לא משנה כמה, בעוד שנה אפשר לשנות את הדבר הזה.
איציק שמולי: אני לא בטוח שזה יצטרך להיות כאן בוועדה.
<אתי בנדלר: זה יצטרך.
<אתי בנדלר: אני רק מזכירה שהוזכר קודם שקבלת תעודת זכאות גם צריך לשלם, וזה לא מעוגן בתקנות.
<אתי בנדלר: איני יודעת איפה זה מעוגן.
<אלעזר במברגר: דווקא במהלכים יותר פשוטים משלמים משהו.
אבישי ברוורמן: אומר: אין לנו בעיה עם דמי הרישום של 150, אבל הוא אומר לך: בוא נוריד.
<יעקב קארו: אני חושב שמה ששכנעת אותנו, שיש היגיון בדמי רישום.
<יעקב קארו: זה עושה רצינות וכו'.
<יעקב קארו: אני מציע, שה-150 האלה יישארו על הדמי רישום, והשמאות, מאחר שגם התברר לכולנו ש- - - יש ניתוק בין הדברים האלה – תקבע את זה ל-500, ובא לציון גואל.
<אלעזר במברגר: ובלבד שיהיה ניתוק.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אנחנו מנסים ביחד לרבע את המעגל, באמצעות כל החוכמה הזאת של חברי הכנסת ושלכם יחד.
אבישי ברוורמן: לכן, עו"ד בנדלר, היו פה שלושה נושאים.
אבישי ברוורמן: דמי הרישום שזקוקים להם, יישארו.
אבישי ברוורמן: מצד שני, נוריד את דמי ההשתתפות הראשוניים ל-500 או פחות, נוסיף את הנושא של אדם שקורה לו אסון וכל הדברים האלה, ודבר שני, של השבועיים, לגבי הפנייה.
אבישי ברוורמן: תנסחי את זה יחד עם במברגר.
<אתי בנדלר: הניסוח הוא החלק הכי קל בעניין הזה.
<אתי בנדלר: הבעיה היא מה ההחלטה – על אילו סכומים מדובר קודם כל.
אבישי ברוורמן: דמי הרישום, אני מוכן להשאיר את זה על 150, אבל להוריד מ-650 ל-500 את ההשתתפות- - -
איציק שמולי: אני מתנגד לזה.
<צחי דוד: רק להבין, שזה בסוף, ההפחתה הזאת שאתה מדבר עליה, היא פחות בקרן הדיור הציבורי.
<צחי דוד: זה מקטין את הקטן, מגדיל את ההוצאות שמנוכות טרם הכנסת הכספים לקרן.
<צחי דוד: להבין את המשמעות הזאת.
איציק שמולי: לא חשדנו שתעזרו לאנשים האלה.
אבישי ברוורמן: אם האוצר לא ידאג שבקרן יהיו סכומים אדירים, תהיה שמאות גרועה, הזכאים ישלמו גם באיכות, ולכן בסופו של דבר נדון בנושא הזה, איך מכניסים כספים לקרן.
אבישי ברוורמן: כרגע אנחנו מתחילים בחלק ההשתתפות של הדייר.
אבישי ברוורמן: אני מקבל את הגישה הכללית של חבר הכנסת שמולי, אבל אני עדיין חושב שנתחיל כאן, ונגיע לקרן לאחר מכן.
אבישי ברוורמן: לכן, חבר הכנסת וקנין, מה דעתך?
יצחק וקנין: אני את דמי הרישום הייתי משאיר בכל מקרה, כי זו הוכחה שאני באתי ועשיתי פעולה כלשהי.
יצחק וקנין: לגבי השמאות, זה לא דבר קריטי, כי ממילא זה רק השתתפות.
אבישי ברוורמן: 500?
יצחק וקנין: לא שזה פער גדול.
יצחק וקנין: בשביל אותן משפחות זה פער גדול.
<רבינוביץ שני: עו"ד שני רבינוביץ, עמותת ידיד.
<רבינוביץ שני: יש דיירים שגם 650 ואפילו 500 שקל, עבורם מאוד קשה לשלם בבת אחת בהתחלת ההליך.
<רבינוביץ שני: לכן אנחנו מציעים שבמקרים שבהם הדייר מבקש את זה, שהכסף הזה, ההשתתפות של הדיירים תמומן על-ידי המדינה, תוך שבעת הרכישה זה יוחזר על-ידי הדייר למדינה, ואם העסקה תבוטל, הדייר יתבקש לשלם את זה תוך תקופה מסוימת – נגיד, 60 יום, אבל שלאנשים שקשה להם לשלם את זה, לא תימנע מהם האפשרות לרכוש את הדירה רק בגלל שאין להם 500 שקל לשלם.
<אלעזר במברגר: התהליך הרבה יותר קשה לדייר מאשר ה-500 שקל הללו.
<אלעזר במברגר: בוא נזכור – מדובר ברכישת דירה.
<רבינוביץ שני: שלשם כך לרוב הם יקבלו הלוואת משכנתא מהבנק.
<רבינוביץ שני: לכן הם יוכלו לשלם את זה בסופו של דבר.
אבישי ברוורמן: עוד הערה מעמידר.
<שלומי נבון: רק עוד נתון אחד, שאולי יעזור לקבל את ההחלטה בצורה נכונה – במבצע האחרון שהיה, והוא היה ברוח החוק, היו מעל 5,500 בקשות שבוטלו.
<שלומי נבון: לכן אני חושב שכן חשוב להגביל את התהליך גם במשך הזמן וגם בנושא דמי רישום.
<שלומי נבון: אני חושב שמגוחך לומר שמי שרוצה לקנות בית, לא יוכל לעמוד בדמי רישום או בעלות של שמאות.
<שלומי נבון: אם הוא לא יכול לעמוד בזה, הוא לא יכול לרכוש את הבית.
לאה ורון: כמה בסך הכול דירות נמכרו על-ידכם?
<שלומי נבון: בכמה שנים את שואלת?
<שלומי נבון: מ-2000 מכרנו 22 אלף יחידות דיור רק על-ידי עמידר.
<דוד קשני: בסך הכול 45 אלף דירות.
<רן מלמד: חשוב לענות לנציג עמידר על האמירה הזאת.
<רן מלמד: יש לזכור שהדיירים שגרים היום בדיור ציבורי נהנים מזכויות שונות על-פי חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי, שמאבדים את כל הזכויות האלה ברגע שהם רוכשים את הדירה, מה שאומר שעלויות שהיו לפני זה על החברה המשכנת עוברות עכשיו אליהם.
<רן מלמד: אלה דיירים שכן יצטרכו לאסוף פרוטה לפרוטה, לכן גם 650 שקלים, גם 200 שקלים – הסכומים האלה, שמצטברים לאט-לאט עם שמאות פה ושמאות פה, הם סכומים משמעותיים.
<רן מלמד: הם יכולים להגיע ל-20 אחוז מההכנסה החודשית שלהם, לפעמים אולי יותר.
אבישי ברוורמן: מר דוד אמר שהדברים האלה יהיו מהקרן.
אבישי ברוורמן: מה שהבנתי, שהקרן כולה ממומשת מכספי מכירת הדירות.
אבישי ברוורמן: היתר זה דברים אחרים.
אבישי ברוורמן: לכן כל כך חשוב לי, ואני חוזר על זה כמו קאטו הזקן לגבי קרתגו, שהנושא בחוק של התיקון לחוק זה בדיוק הנושאים האלה, וזה יהיה פשוט פארסה, שאנחנו נדון בדברים האלה, ו-וועדה אחרת תעסוק בדברים האחרים.
אבישי ברוורמן: אני חוזר על זה שוב לאותם אלה שיש להם קרבה.
<יעקב קארו: הערה נוספת, שאולי החכמתי, אולי לא החכמתי, ממר ידיד, ואני שואל את האוצר: האם אותם כספים שהיום משמשים לתחזוקה והדברים הללו, האם גם הם הולכים לקרן?
<יעקב קארו: הרי ברגע שאתה מוכר את הדירות, ירדה לך עלות תפעולית נוספת.
<יעקב קארו: האם הכספים האלה הולכים לתוך הקרן הזאת, או הולכים למקום אחר?
<יעקב קארו: האם זה משק סגור אמתי, או יש פה קופה קטנה של האוצר?
<רן מלמד: תמיד צריך לשאול, אדוני, מה עמידר עושה בכספים שנמצאים אצלה.
<אלעזר במברגר: התשובה, אדוני, היא מכוח החוק.
<שלומי נבון: אדוני היושב-ראש, מאחר שמזכירים פה את נושא ההחזקה ועמידר, אני רוצה לומר – עמידר מקבלת סדר גודל של 500 שקל לדירה לשנה לתחזוקה.
<שלומי נבון: אני מקווה שכל אחד פה מבין מה זה אומר.
<שלומי נבון: אנחנו מנסים להיות קוסמים, ולעשות במעט הכי הרבה שאפשר, וכל מילה נוספת פה היא מיותרת.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני רוצה להגיע לסכום כולל.
אבישי ברוורמן: יש פה שלוש אלטרנטיבות: אחת זה אפס, שאני לא אלך על הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: אני חושב שצריך לעשות דמי רישום בדברים האלה, ולכן השאלה, אני מציע פה, ש-150 דמי רישום יישארו, אבל נוריד את ההשתתפות של 650 ל-500 או לפחות.
<אוהד דנוס: זו הצעה לא טובה.
<אוהד דנוס: אסביר: הסתבר לי עכשיו ממשאל קצר שעשיתי פה בנציגי החברות המשכנות, שהם לא כפופים לתעריף של השמאי הממשלתי, כלומר ה-650 שהיו רשומים פה, זה מה שהם התכוונו לשלם בשלב הבא לשמאים.
<אוהד דנוס: לקחת כסף מהדיירים, ולהעביר אותו כמות שהוא.
<אוהד דנוס: עכשיו יש סכנה, שאם אנחנו פה נוריד את זה ל-500, הם יגידו לשמאים – ינצלו את המצוקה הפרנסתית של חלק מהשמאים, יגידו להם: זה מה שאושר לנו, קחו 500 שקל ותמשיכו.
<שלומי נבון: אני רק רוצה לומר שאנחנו לא השתתפנו בסקר, ואני מייצג את רוב הדיור הציבורי.
<שלומי נבון: אמרת שעשית סקר.
<שלומי נבון: לא שאלת אותי.
<שלומי נבון: אנחנו נעבוד לפי הנחיות משרד הבינוי והשיכון.
אבישי ברוורמן: אני מציע, אני משאיר את ה-150 שקלים דמי רישום, ואת היתר, בלי סכום, צריכה להיות פה השתתפות.
<אתי בנדלר: אי-אפשר בלי סכום.
<אתי בנדלר: זה הכי גרוע, אדוני.
<אתי בנדלר: אולי אפשר ללכת רק על דמי רישום בסכום של 500 שקל, בלי השתתפות בכלל לשמאים, ואז תהיה אינדיקציה ברורה, שלא מדובר בסכום- - -
<יעקב קארו: את לוקחת את זה בשלב הראשון.
<אתי בנדלר: גם כך משלמים את שני הסכומים בשלב הראשון.
<יעקב קארו: צריך לקרוא: השתתפות הדייר.
<אתי בנדלר: והשתתפות בהוצאות מכירה, וזהו זה, ולא תהיה זיקה בין זה לדמי השמאות, וזהו.
<אוהד דנוס: אז הוועדה לא מבטיחה את איכות העבודה, שזה גם אינטרס של הוועדה.
<אתי בנדלר: איכות העבודה – ממונים על-ידי השמאי הממשלתי.
<אתי בנדלר: זה בתקנה 5.
<אתי בנדלר: נגיע לזה.
אבישי ברוורמן: נגיע לשם.
אבישי ברוורמן: אם לא, נעביר את זה לפה ונעניש.
<אתי בנדלר: זה מעוגן בתקנות.
<אתי בנדלר: פשוט לא הגענו לזה.
<אתי בנדלר: תסתכל בתקנה 5(א).
אבישי ברוורמן: מר קשני אומר לגבי סעיף (ג), מה אמרת?
<דוד קשני: למחוק את המספר 12 חודשים.
<דוד קשני: הסברתי למה.
<דוד קשני: הם מוכרים 15 אלף דירות בחמש שנים.
<דוד קשני: נאמר שהבן אדם הגיש בקשה, ועברו 15 אלף דירות, נמכרו.
אבישי ברוורמן: אבל זה בחוק שצריך להגיע אלינו, זה לא כאן.
<דוד קשני: גם פה.
<דוד קשני: סעיף (ג), 12 חודשים.
<דוד קשני: את זה את הסברת.
<אתי בנדלר: לזה עדיין לא קיבלנו תשובה, אבל זה לא קשור ל-15 אלף דירות.
<אתי בנדלר: זה יכול להיות שימכרו 30 אלף דירות בסוף.
<אתי בנדלר: אנחנו לא יודעים.
<אתי בנדלר: הרי הצעת החוק לא התקבלה, נכון?
<אתי בנדלר: עוד לא דנו בזה.
<אתי בנדלר: וכשידונו בהצעת החוק – סליחה, זה בחוק הנוכחי, 15 אלף?
<אתי בנדלר: הצעת החוק.
<אתי בנדלר: אני בסדר.
<אתי בנדלר: ואז ידונו בהוראות המעבר.
אבישי ברוורמן: כמו שאמר חבר הכנסת וקנין, בוועדה הזאת יש כל הידע ההיסטורי.
<אלעזר במברגר: אדוני היושב-ראש, יש קושי לחבר את דמי הרישום עם עלות השמאות בגלל עניין יחסית טכני – קבענו בהמשך, שאם אדם ביטל את בקשתו לפני ביצוע שמאות אחת אפילו, הרי אין סיבה לחייב אותו על השמאות.
<אלעזר במברגר: מחזירים לו את השמאות, אבל את דמי הרישום בסך 150 ₪ לא מחזירים לו, כי הוא התניע את התהליך ועבר פרוצדורה מסוימת.
<אלעזר במברגר: לכן ההפחתה מדמי הרישום בתשלום הזניח יחסית לבין עלות השמאות, אנחנו חושבים שההפרדה הזאת היא נכונה.
אבישי ברוורמן: אני מקבל שוב תשומה, והיא אומרת: 150 שקלים בעת הגשת הבקשה, ונאמר 450 עבור ההשתתפות בביצוע השומה לדירה.
<אוהד דנוס: אבל אז יש סכנה, שזה יהיה הסכום שיוצע לשמאים.
<אוהד דנוס: זה יותר גרוע ממה שרשום פה.
איציק שמולי: מה אם נלך על סכום אחד, כפי שהוצע, ונקבע הוראה מיוחדת, שתטפל במה שאמרת עכשיו, אדוני היועץ המשפטי?
איציק שמולי: שבמקרה שהעסקה לא יוצאת לפועל, נקבע פה איזה סכום חוזר לדייר ואיזה סכום נשאר- - -
<אוהד דנוס: את הסכום השני ינסו להקצות לשמאי כתשלום.
איציק שמולי: אי-אפשר להסתכל על זה כל הזמן כך.
אבישי ברוורמן: אנחנו נדבר גם על הקרן והשמאות.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שמולי, זאת הצעה מאוד נבונה.
אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר, עו"ד במברגר, אתם יכולים לנסח לנו עכשיו?
אבישי ברוורמן: כי אנחנו מגיעים פה להסכמה, כדי שנצביע?
<אלעזר במברגר: העלות תהיה עלות שננקוב בסכום אחד, ויהיה ברור שאם הוא מבטל את הבקשה בשלב מאוד מוקדם, עוד לפני ביצוע שמאות, מחזירים לו את החלק שכאילו משקף את השמאות.
<אתי בנדלר: לא את השמאות.
<אתי בנדלר: אולי יש עוד הוצאות.
אבישי ברוורמן: אנחנו כרגע הולכים על 500 שקלים.
<אתי בנדלר: כולל מע"מ.
<אתי בנדלר: גם שם נחיל את זה, כשנגיע לזה.
<אתי בנדלר: יש עוד נושא אחד שאני מבקשת תשובה, ואז אקרא את כל השינויים, וזה הנושא, מה קורה אם הוא לא טיפל ברכישת הדירה במהלך אותה שנה בשל סיבות אישיות קשות- - -
לאה ורון: אותם 12 חודשים שהצעת.
<אלעזר במברגר: נכון, השאלה נשאלה, ולא השבנו עליה.
<אלעזר במברגר: גם זה אולי רלוונטי לשאלות נוספות שעלו פה ושם, שהכותרת שלהם היתה: נסיבות מיוחדות, חריגות, וצריך לזכור שהאוכלוסייה היא כזו שהיא כזו שהיא מורכבת, ותנאי החיים מורכבים, ויכולים להיות באופן טיפוסי הרבה מצבים מורכבים, ולכן ברור לנו שכל המנגנון הזה צריך להיות מלווה בוועדת חריגים, כי עלתה פה דוגמה אחת – היא בעיניי בעיה פרטית, אבל אני יכול לחשוב כרגע על עוד חמש או שש בעיות דומות שבהן אדם בגלל תנאים מסוימים – מחלה, לא עלינו כל מיני בעיות נקודתיות, איפשהו בתהליך הזה נתקע ועלול לאבד את זכותו.
<אלעזר במברגר: לכן חשבנו שהתהליך הזה יהיה מלווה על-ידי ועדת חריגים, שזה בדיוק תפקידה.
לאה ורון: הוא מאבד את זכותו רק באותה שנה.
לאה ורון: בשנה שלאחר מכן הוא יכול להגיש בקשה.
<אלעזר במברגר: אבל זו רק דוגמה אחת.
<אלעזר במברגר: הוזכרה כאן בעיה.
<אלעזר במברגר: אני חושב שאולי לזה התכוון האדון, שלכאורה יכול להיות אדם שבשל מצב בריאותי פספס בכלל את כל התקופה.
<אלעזר במברגר: מכרו 15 אלף דירות לפני שהוא עמד במצב פיזי שאפשר לו להיכנס לתהליך.
<אתי בנדלר: או נכנס למצוקה כספית קשה זמנית.
<אלעזר במברגר: לכן ברור לנו, וכך המשרד נוהג בכלל- - -
<אתי בנדלר: אין ניסוח.
<אתי בנדלר: אני מבינה שמוצעת כרגע ועדת חריגים כללית.
<אתי בנדלר: אתם תעבירו לנו ניסוח.
<אתי בנדלר: מי יהיה חבר בוועדה הזאת?
קריאה: האם האדם המדובר עליו יכול להופיע בפני ועדת חריגים?
<אתי בנדלר: ברור שכן.
קריאה: אני יודע שלא.
<אתי בנדלר: המשרד מעלה עכשיו את ההצעה, לעגן בתקנות ועדת חריגים.
<אתי בנדלר: אמרתי שאני מבקשת שימציאו לוועדה נוסח, מה היו סמכויותיה של אותה ועדה, ומי יהיה הרכבה, ובאותה תקנה ייאמר גם שהמבקש יהיה רשאי להופיע בפניה, אם יבקש זאת.
אבישי ברוורמן: רבותיי, שוב דיברתי למה שאמר מר קשני – הטרטור, אני חושב שיותר מדי מטרטרים, ועדות וזה.
אבישי ברוורמן: אמרתם חצי שנה?
אבישי ברוורמן: חצי שנה ונגמור את הסיפור הזה.
<אתי בנדלר: אני ממליצה לחברי הכנסת לא ללכת לכיוון הזה, משום שזה יפגע בסופו של דבר בזכאי, כי גם בתוך החצי שנה יכול להיות שחלילה יהיו נסיבות אישיות קשות.
איציק שמולי: אבל העבודה של ועדת חריגים לא תיקח פחות מזה.
<אתי בנדלר: לא רק זה.
<אתי בנדלר: כפי שתראו בהמשך, יש עוד כל מיני מועדים שצריכים לעמוד בהם.
<אתי בנדלר: לכן חשבתי שראוי שיהיה סעיף כללי, שיאפשר הארכת מועדים שנקובים בתקנות בכל מיני נסיבות חריגות.
<אתי בנדלר: עכשיו השאלה, מי ידון בבקשות?
קריאה: בעניין הרכישה את מדברת.
<אתי בנדלר: הבעיה, שעד היום הכול מעוגן בנהלים פנימיים ולא בחקיקה שהכנסת מפקחת עליה.
<אתי בנדלר: כל הזכאויות לדיור ציבורי, הכול בנהלים של משרד הבינוי והשיכון ולא בחקיקה.
<אתי בנדלר: לכן הצעתי שוועדת החריגים, הקמתה, הרכבה, נוהלי עבודתה העיקריים, כלומר אם תהיה זכות להופיע בפניה או לא, המועד שהיא תצטרך לתת תשובה, יעוגנו בתקנות האלה, דווקא כדי שתהיה דרך לפקח על הדברים.
<אתי בנדלר: זו המלצתי.
<אלעזר במברגר: אני יכול לומר מניסיוננו במשרד.
<אלעזר במברגר: ועדות החריגים שלנו בכל מערכי הסביבה מתפקדות, לטעמי, באופן מרשים- - -
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חנין, חשבתי שהלכת לוועדת העבודה והרווחה.
דב חנין: גם נלך לוועדת העבודה והרווחה.
דב חנין: אנחנו נלך לכל מקום שצריך כדי להגן על הדיור והדיירים.
<אלעזר במברגר: עו"ד בנדלר, ועדות החריגים הקיימות עובדות בצורה מרשימה, מאוד מסודרת, ואני חייב לומר – גם גמישה.
<אלעזר במברגר: יש לזכור שוועדת חריגים צריכה את הגמישות הזאת דווקא בגלל אופייה המיוחד – היא מטפלת במצבי קצה, שקשה מאוד לצפות אותם.
<אלעזר במברגר: יש, אני חושב, לפעמים, אפשר לאבד משהו דווקא בעולם הזה של ועדות חריגים, כשמעגנים בצורה מאוד מתוחמת את הסמכויות שלה בתקנות ובחוק.
<אלעזר במברגר: כיום אנחנו מתפקדים עם ועדות חריגים, שאני חושב שיש ניסיון מצטבר, מגדירות לעצמן את הכללים, יש להן סמכות לחרוג מהכללים, הן עושות את זה.
<אלעזר במברגר: לכן, אם יהיו פה תקנות שיגדירו, ויהיה בטח סוג של ויכוח על כמה בדיוק הן יכולות לתת ומה הגבולות, זה לפעמים- - -
אבישי ברוורמן: אני תמיד מסתכל, מכיוון שניהלתי קצת בחיים שלי, שיש ועדות, ואנשים באים, ומטורטרים, ובלגאן – הבעיה היא לצמצם דברים כדי שרק במקרים – אני רוצה לשמוע.
<אתי בנדלר: חצי שנה.
<אתי בנדלר: אני רק רוצה לומר עוד מילה אחת לגבי ההצעה לחצי שנה.
<אתי בנדלר: בתהליך, שעדיין לא הגענו אליו, עד שמתקבלות כל השמאויות ונקבע המחיר שהדייר צריך לשלם, יש לו חצי שנה כך וכך כדי לשלם את זה, כך שכשאתם כותבים: חצי שנה, אתם לא נותנים לו שום דבר.
אבישי ברוורמן: יעקב, מה אתה מציע?
אבישי ברוורמן: אתה תומך בהצעת בנדלר?
<קובי כהן: ודאי שכן, והתשובה שלי היא מאוד פשוטה.
<קובי כהן: עובדת קיום זכאות מותנית בהיעדר קפיטל.
<קובי כהן: נכה שמעוניין לבצע רכישה, אמור לגייס כספים במשכנתא.
<קובי כהן: לצערנו, רוב הבסיס הכספי שלו ניתן באמצעות קצבאות שלא ניתנות לשעבוד על-ידי הבנקים, ולכן הוא זקוק לאנשים שהם לווים נוספים.
<קובי כהן: הוא מותנה בגורמי צד שלישי – הסכמת הבנק, שהיא לא כל כך פשוטה, כי זה לא בחינת ההכנסות שלו.
<קובי כהן: לכן הרבה פעמים, עד שהוא לא מגיע לשלב של השמאות הממשית, שהוא יוכל לקבל תשובה ממשית, האם הוא יוכל לגייס את הקפיטל הזה או לא, יוכל לגייס את הלווים או לא- - -
קריאה: קפיטל?
קריאה: הון.
<קובי כהן: הון.
<קובי כהן: עד השלב הזה אין לו ודאות מוחלט.
<קובי כהן: מה עושים עכשיו – מענישים אותו, אם הוא לא הצליח לגייס את האנשים.
<קובי כהן: להסיר לגמרי את ההתניה של ה-12 חודש.
<משה בר: אני לא כל כך בעד הנושא שהעלה עורך הדין, שוועדת החריגים היא ועדה רגישה.
<משה בר: אנחנו רואים, וניסינו את הוועדה הזאת.
<משה בר: הוועדה הזאת מורכבת מאנשים שמחויבים לזה, והם לא נותנים את מה שמגיע לאותו אזרח.
<משה בר: ועוד דבר קטן, שאני עברתי.
<משה בר: נתנו לי זכות לרכוש את הדירה, הגעתי לבנק המזרחי, ביקשתי הלוואה, הבאתי שלושה ערבים, ולא הסכימו לתת לי הלוואה, כי אני מקבל קצבת נכות.
<משה בר: האם הנכים צריכים להיות פה מופלים באפליה כזאת, שלא יוכלו בחייהם ולא במותם לרכוש את הדירה?
<משה בר: ביקשתי כבר מזמן להקים קרן למען אותם נכים, שיוכלו לקבל משם את ההלוואות, או שהממשלה תיתן ערבות ממשלתית לבנקים, שייתנו לנכים את ההלוואות.
<משה בר: אחרת אנחנו לא נצליח בחיינו לרכוש דירות.
אבישי ברוורמן: עו"ד בקי קשת, בבקשה.
<בקי כהן קשת: אני רוצה בהמשך לדברים של יושבי-ראש שתי הוועדות של הנכים, בהמשך לאותה סוגייה, הצענו בנייר עמדה, שלדעתנו, התקנות צריכות, כדי לממש את החוק חייבים להתייחס לסוגייה הזאת.
<בקי כהן קשת: בתוך כל הבירוקרטיה הזאת צריכה להיות איזושהי בירוקרטיה בין משרד השיכון לבין הבנקים למשכנתאות, שבה תהיה איזושהי פנייה שמלווה את הדיירים הזכאים אל הבנקים למשכנתאות.
<בקי כהן קשת: גם החוק עצמו מכיר בכך שיש מעורבות שצריכה להיות, ואפילו כתוב שמכספים של ההוצאות ייכנסו כספים לעניין הזה, אבל התקנות לא מתייחסות לזה בכלל, ולכן אין שום דרך לממש- - -
איציק שמולי: אבל אפשר יהיה להכניס את זה בסעיף 10.
איציק שמולי: זה לא קשור לסעיף הזה.
<בקי כהן קשת: סעיף 4 לחוק מדבר על מעורבות בבנקים.
<בקי כהן קשת: החוק, יכול להיות, ישתנה לכאן או לכאן, אבל התקנות צריכות להתייחס לזה כדי שאנשים כגון נכים, בראש ובראשונה, אבל גם אנשים אחרים, יוכלו בפועל- - -
אבישי ברוורמן: תוכלי במשפט אחד לומר לי, לאור חילוקי הדעות כאן, מה את ממליצה בנושא הזה?
<בקי כהן קשת: אני ממליצה שתהיה תקנה נוספת, שאומרת, והצעתי פה נוסח, אבל הוא לא מחייב, כמובן, שהמדינה באמצעות משרד השיכון והבנקים למשכנתאות יעמידו הלוואות לטובת- - -
אבישי ברוורמן: לגבי ההלוואות אני מבין.
אבישי ברוורמן: נציע את ההצעה הזאת.
<בקי כהן קשת: אבל זה מה שהחברים המכובדים מדברים.
אבישי ברוורמן: אני אגיד לך יותר מזה.
אבישי ברוורמן: אני פונה לעו"ד במברגר ולצוות המאושר של משרד השיכון, שלישיבה הבאה תביאו הצעה ממשלתית, כיצד לסייע לנכים, להשיג הלוואות לרכישת דירה, כפי שציין מר בר.
<בקי כהן קשת: לא רק נכים; בראש ובראשונה נכים, ואנשים נוספים, שמנועים מבחינת הבנק.
אבישי ברוורמן: נתחיל עם הנכים.
אבישי ברוורמן: נוסיף.
אבישי ברוורמן: זאת הבקשה שלי לישיבה הבאה.
<אתי בנדלר: אני מבקשת, לגבי תקנה 2, מה השינויים המוצעים?