GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם פורז: נלך לפי הדוגמא שהציג עו"ד גרינמן, שהגוף המשדר הוא נניח "סטארט-אפ" וחברת התמלוגים אומרת שעד שהיא תגיע לגבות אולי הוא כבר לא יהיה קיים.
אברהם פורז: האם היא יכולה להגיד לו גם שהוא לא יכול לשדר, או שהוא זכאי לשדר רק כנגד ערובה?
תמיר אפורי: הוראת החוק אינה יוצרת לשון כפייה.
תמיר אפורי: מה שהיא יוצרת זה שאם אותו תאגיד לניהול משותף מסרב לתת רשיון, הוא צריך לשכנע את בית-המשפט שיש לו סיבה לסירוב הזה.
שרית וינו-אלעד: ואם אין סיבה?
אברהם פורז: אבל זה עניין שפיט.
אברהם פורז: זה לא עניין חד-צדדי.
טוני גרינמן: דילגנו על סעיף 1 אבל אתה צריך להגדיר מה זה "משתמש", וזה כולל גם מי שעומד להשתמש.
טוני גרינמן: גם באנגליה הסמכות של הטריבונל היא לא אוטומטית.
טוני גרינמן: היא סמכות בסוגים מסויימים של שימוש, כאשר חברת התמלוגים או חברה לניהול יצרה licensing scheme.
טוני גרינמן: עד שהיא לא עשתה את זה, לא יכפו על החברה לתת לכל אחד להשתמש.
טוני גרינמן: לעתים, במוסיקה למשל, אין בלעדיות, כשכל תחנת רדיו או כל אולם אירועים אומר שהוא צריך להשתמש בזה.
טוני גרינמן: ביצירות אחרות יש לבעל הזכויות סיבה לגיטימית לדרוש בלעדיות.
טוני גרינמן: ביצירה אורקולית הוא לא יכול לתת רישוי כשזה לא בלעדי.
טוני גרינמן: לכן צריך את האפשרות הזאת.
טוני גרינמן: כשאתה אומר "משתמש" - זה גם מי שעומד להשתמש.
טוני גרינמן: כמו כן יש לתת לבית-המשפט את הסמכות לאסור על השימוש עד שלא יוסדר הרשיון.
אברהם פורז: האם זה לא כתוב?
אברהם פורז: האם לבית-המשפט אין שיקול דעת?
אברהם פורז: האם אי אפשר לפנות אליו בתביעה לצו מניעה?
אברהם פורז: תבדקו את הניסוח.
תמיר אפורי: לדעתי יש לבית-המשפט שיקול דעת.
אברהם פורז: מבחינתנו חייב להיות שיקול דעת לבית-המשפט.
אברהם פורז: עליו להחליט למשל מה יקרה עם מישהו שאין בטחון שהוא יוכל לשלם בבוא העת.
גרשון שניידר: הבעיה הזאת יכולה להיפתר בסעיף 4(א)(3), שבו כתוב "הוראות זמניות בדבר תנאי ניהול הזכויות, תנאי הרשיון וסכום תמלוגים ראוי".
גרשון שניידר: למשל בדוגמא שהביא מר טוני גרינמן, בא אדם ופונה לבית-המשפט ובינתיים הוא משתמש ולא משלם כלום.
אברהם פורז: יש שיקול דעת לבית-המשפט, אז שישכנעו את בית-המשפט.
גרשון שניידר: השאלה היא האם לא כדאי לכתוב את זה.
גרשון שניידר: כדאי שמשרד המשפטים ישקול לכתוב במפורש בסעיף 4(א)(3) שבית-המשפט יהיה מוסמך גם לתת צו זמני, שיתחילו לשלם את סכום המינימום.
יהודה רווה: אני חושב שזה עניין לכללים ולא עניין לחקיקה ראשית.
אברהם פורז: אנחנו צריכים לאפשר לבית-המשפט שיקול דעת מלא, המאפשר לו גם למנוע את השידור או את ההשמעה ומאפשר לו לעשות את זה בתנאים.
אברהם פורז: הכל צריך להיות בשיקול דעת.
אברהם פורז: צריך לתת לבית-המשפט את הכלים.
נחום גבריאלי: אבל לא ליצור מצב שבית-המשפט הזה יהיה "עיר מקלט" למפרים.
נחום גבריאלי: על זה דיבר מר גרינמן.
נחום גבריאלי: פנית לבית-המשפט לתמלוגים ובינתיים בהליך של 2-3 שנים ניתן יהיה להשתמש מבלי לשלם.
נחום גבריאלי: אנחנו יודעים שהתדיינות יכולה להימשך שנתיים ואף 5 שנים.
נחום גבריאלי: יש לנו נסיון מאנגליה.
נחום גבריאלי: הדיונים ב-copyright court הם סבוכים בצורה בלתי רגילה וכרוכות בהם הוצאות של מאות אלפי פאונדים.
נחום גבריאלי: הפתרון הוא מה שעו"ד גרינמן התחיל לדבר עליו, או מה שעו"ד שניידר אמר.
נחום גבריאלי: אם מחליטים לעשות את החוק הזה, יש להסדיר אפשרות לתנאי רשיון זמניים, לבקשות לכל מיני סעדים משלימים.
אברהם פורז: מעירים לי אנשי משרד המשפטים שיש סעיף מיוחד שדן בזה.
אילי גורליצקי: צריך שיהיה ברור שמותר לו גם לתת צווי מניעה.
אילי גורליצקי: מה שקורה היום הוא מגוחך.
אילי גורליצקי: הרדיו האיזורי עד היום לא משלם כסף.
אילי גורליצקי: אנחנו בתביעה מולם שנמשכת כבר 3-4 שנים.
דוד יוסוב: הם הולכים להוציא צו מניעה כי תחנת רדיו דרום עומדת להיסגר, לטענתם.
דוד יוסוב: זה בגלל שהם לא מוכנים לקבל מה שמציעים להם.
אילי גורליצקי: לא נכון.
אילי גורליצקי: אנחנו לא הוצאנו צו מניעה.
אילי גורליצקי: זכויות מבצעים, זמרים, אינן מכובדות בכל תחנות הרדיו האיזורי.
אילי גורליצקי: אנחנו באנו איתם במגע לפני 5 שנים ואז הלכנו לבית-משפט.
אילי גורליצקי: נקטנו בכל האמצעים.
אילי גורליצקי: צו מניעה לא קיבלנו ולכן מתנהל עכשיו משפט, שאורך כבר 3 שנים.
אילי גורליצקי: רק לפני 2-3 ימים קיבלנו תשובה שיבחרו איזה מפשר שיגיע לגובה התמלוג הראוי.
אילי גורליצקי: אני מציע שניקח את הדברים של מר טוני גרינמן ברצינות, שתהיה לנו איזה זכות בלעדית, ואם לא בלעדית אז לפחות תנאי רשיון זמני.
אילי גורליצקי: כלומר, שיתחילו לשלם.
אילי גורליצקי: הרי לשלם הם צריכים.
אברהם פורז: מר גורליצקי, אומרים אנשי משרד המשפטים שיש לזה פתרון בסעיפים אחרים והמטרה היא לאפשר לבית-המשפט גם לתת סעד זמני.
יהודה רווה: זה עניין לכללים ולא לחוק עצמו.
דוד יוסוב: אני מנכ"ל תחנת הרדיו האיזורי "רדיו דרום".
דוד יוסוב: אני מדבר גם בשם הרבה חברים ברדיו האיזורי.
דוד יוסוב: אנחנו מתנהלים מולם כבר שנים.
דוד יוסוב: אנחנו לא טוענים, ואף פעם לא טענו, שהם לא צריכים לקבל כסף על הזכויות שבהן אנחנו משתמשים.
קריאה: מי זה "הם"?
דוד יוסוב: אקו"ם, במקרה הזה.
דוד יוסוב: יש עוד פדרציות.
דוד יוסוב: אני כבר לא זוכר את כל השמות של כל הארגונים.
דוד יוסוב: איש לא טוען, ואף פעם לא טען, שלא מגיע להם כסף בגין הזכויות שאנחנו משתמשים בהן בתחנות הרדיו.
דוד יוסוב: אנחנו טוענים רק דבר אחד, שלא יכול להיות שיקום גוף שיש בידיו זכויות, שרק הוא מייצג ורק דרכו ניתן לקחת את הזכויות האלה, ינקוב מחיר ---
אברהם פורז: הצעת החוק פותרת את הבעיה הזאת.
דוד יוסוב: לכן חייב להיות בית-משפט כזה.
דוד יוסוב: הם הוציאו צו מניעה בבית-המשפט המחוזי בבאר-שבע, מול שופט שאני לא יודע עד כה הוא בקיא בזה, אבל השופט נתן צו מניעה עד להסדרת רשיון.
דוד יוסוב: לא בטוח שהוא בכלל מבין שהמשמעות היא סגירת התחנה.
אברהם פורז: כל אחד שמפסיד במשפט חושב שהשופט לא הבין.
דוד יוסוב: חייב להיות בית-דין שישמע את הטענות, יבין אותן מבחינה מקצועית ויחליט.
דוד יוסוב: דבר אחד לא יכול להיות, שהם יקבעו מחיר ויעמדו עם אקדח מול הרקה.
דוד יוסוב: זה נמשך כבר 6 שנים.
גושן: עו"ד רווה העיר שהגופים האלה, תאגידים לניהול משותף, צריכים לעבור גם את שבט הבקורת של חוק ההגבלים העסקיים.
גושן: זה נכון גם לגבי ארגוני משתמשים, שאחד מהם הוא מייצג.
גושן: הדבר הזה גם נובע מהצעת החוק.
גושן: יש טעות דפוס בדברי ההסבר לסעיף 10(1), שגורמת להטעיה.
גושן: יש שם איזכור לחוק ההגבלים העסקיים.
גושן: מר אפורי מסכים איתי שיש שם טעות דפוס.
גושן: צריך לומר ש"תאגידים לניהול משותף לא ייחשבו להסדר שכל כבילותיו נקבעו על פי דין".
גושן: זאת נקודה שהיא מאוד חשובה לנו.
אברהם פורז: במלים אחרות, התאגיד הזה צריך ללכת לממונה על הגבלים עסקיים.
אברהם פורז: אני מבין שזה מקובל גם עליכם.
גרשון שניידר: אז מה אנחנו עושים פה, אדוני?
גרשון שניידר: בשביל מה לעשות את החוק הזה אם במילא אנחנו צריכים ללכת לממונה על הגבלים עסקיים?
גרשון שניידר: זה כפילות.
נחמה רונן: זה לא שייך.
נחמה רונן: גם בחוק המיחזור, שהעברנו פה, החוק למיחזור פחיות, היה צריך להקים תאגיד והממונה היה צריך לאשר אותו.
נחמה רונן: אנחנו תקועים עם החוק הזה עד הצוואר כי לקח לממונה מעל לחצי שנה לאשר אותו.
גושן: אפשר להמשיך לדון כשנגיע לסעיף הזה.
יהודה רווה: אני רוצה לתמוך בזה.
יהודה רווה: למעשה הממונה על הגבלים עסקיים ממונה על תחום אחר, על תחרות וכדומה, וצריך לקבל את אישורו.
יהודה רווה: אם זה לקח לו חצי שנה, צריך לזרז אותו.
יוחאי חי: אם אדוני רצה תשובה לשאלה הקודמת שלו, מדוע אין צורך בבית-הדין הזה, הרי כל התשובות שעלו פה קודם מתנקזות לעובדה אחת.
יוחאי חי: כמי שביומיום פועל כנגד מפירי זכות ופועל על מנת להסדיר את הרשיונות מולם בדרכי נועם ---
יהודה רווה: צווי מניעה נעימים ...
יוחאי חי: אני אומר לך שצווי המניעה שהוא מדבר עליהם הם ספורדיים.
יוחאי חי: אני רוצה שהוא יאמר פה נגד איזה בית-מלון הוצאנו צו מניעה לאחרונה ושיגיד לך גם מתי בפעם האחרונה בית-מלון שילם.
נחום גבריאלי: וכמה זמן ביקשו תשלום וניהלו משא ומתן לפני שהגישו בקשה לצו מניעה.
יוחאי חי: ניהול משא ומתן על גובה התמלוג לא יכול להיות הקריטריון כְסַף הכניסה לבית-הדין לתמלוגים.
יוחאי חי: נכון להיום, כמי שעוסק בזה בפועל, אני רוצה להגיד לך שכאשר אתה פונה למשתמש ואתה אומר לו שעל פי התעריפון שלך הוא צריך לשלם לך 3,000 שקל, הוא חוזר אליך - אם הוא בכלל טורח - לאחר כמה חודשים עם תשובה שהוא מוכן לשלם 10-30 שקלים, משהו כזה, והנה הוא ישר כביכול מנהל איתך משא ומתן.
יוחאי חי: לפי הוראות החוק הוא קיים את סף הכניסה, את הקריטריון לכניסה להיכלו של בית-הדין והנה אני מנוע.
אברהם פורז: דיברנו על כך שאפשר יהיה לתת צווים זמניים.
יוחאי חי: זה פן אחד, הפן המשפטי.
אברהם פורז: הוא מציע לך 30 שקל.
אברהם פורז: השופט יכול להגיד: עד לבירור סופי של התביעה, כמו בצו מניעה, עליו לשלם כך וכך.
יוחאי חי: אבל הבעיה היא הרבה יותר מורכבת.
יוחאי חי: זה הפן המשפטי אבל מה עם הפן המעשי?
יוחאי חי: יש היום 500 בתי-מלון ו-500 אולמות אירועים.
יוחאי חי: כל אחד מהם ---
אברהם פורז: אם זה על-פי קביעת בית-המשפט אז זה יהיה בזיון בית-משפט.
יוחאי חי: העומס שיהיה על בית-הדין הזה יעצור אותי, ימנע ממני.
אברהם פורז: איך אתה יודע שיהיה עומס?
אברהם פורז: אולי יהיו 30 שופטים בבית-הדין הזה.
יוחאי חי: היום כאשר בכל מחוז יש בית-משפט מחוזי אליו אני רשאי לפנות בכל בעיה של צווי מניעה או ביצועים סטטוטוריים ---
אברהם פורז: אתה רוצה להגיד לי שבבתי-המשפט המחוזיים האחרים בארץ הכל רץ?
יוחאי חי: מה אנחנו באים לעשות?
יוחאי חי: הרי המגמה הכלל עולמית היא הגנה על היוצר, ואחותנו הגדולה נושפת בעורפנו על מנת שנגביר את החוקים להגן על היוצר, והנה אנחנו מעכבים את ההגנה על היוצר על-ידי זה שאנחנו מצרים את צעדיו.
אברהם פורז: טענתך ברורה.
אברהם פורז: נדמה לי שיש פה קביעה שאינה טעונה הוכחה, שגם בתי-המשפט המחוזיים האחרים מאוד עמוסים.
יוחאי חי: היא הנותנת.
נחמה רונן: היום אין לכם שום מקום.
נחמה רונן: היום הכל פרוץ.
אברהם פורז: זה לא אומר שאם אתה בא לבית-משפט במקום אחר ולוקח לשופט פי ארבע זמן להבין על מה מדברים איתו, כי הוא לא מצוי במאטריה, שזה ייעול של ההליך.
נחום גבריאלי: אני מדבר בשם אקו"ם.
נחום גבריאלי: אני רוצה כמצוות אדוני להתייחס לעניינים ניסוחיים ולא לנאום.
נחום גבריאלי: זה עניין פעוט.
נחום גבריאלי: סעיף 2(2) מדבר על מחלוקות בעניין "סכומי תמלוגים".
נחום גבריאלי: לאורך כל החוק מדברים על "סכום" ועל "סכומי".
נחום גבריאלי: אני חושב שהמלה הראויה היא "שיעורי תמלוגים", או "שיעור תמלוגים", כי לא תמיד מדברים בסכום כסף.
נחום גבריאלי: הרבה פעמים מדברים בשיעורים אחוזיים או בכל מיני שיעורים אחרים.
נחום גבריאלי: אני חושב שהמלה "שיעור תמלוגים" היא יותר מתאימה לאורך כל החוק.
רמי בן-נתן: אני מייצג את חלק מתחנות הרדיו האיזורי ואת חברת הלווין YES.
רמי בן-נתן: אני רוצה להתייחס בקצרה לנושא של צווי מניעה.
רמי בן-נתן: צריך להבהיר את המצב, שישנם גופים שמעוניינים לשלם, מוכנים לשלם, מדווחים ומוכנים לדווח.
רמי בן-נתן: לא יתכן שלגבי הגופים האלה ינקט סעד של צו מניעה.
אברהם פורז: גם אם השופט מחליט שכן?
רמי בן-נתן: כשהשופט החליט שכן, צריך להסביר מתי הוא יכול להחליט.
רמי בן-נתן: יש גופים המעוניינים שצו מניעה יהיה שוט שירחף מעל ראשם של הגופים המשתמשים, גם כאשר הגופים האלה אומרים, כמו שאמר מר יוסוב, שהם מעונינים לשלם ומוכנים לשלם.
רמי בן-נתן: אמר מר יוחאי חי שלפי התעריפון שלו צריכים לשלם 3,000 שקל אך מציעים לו 10 שקלים.
רמי בן-נתן: העניין הוא שהתעריפון שלו הוא התעריפון שלו.
רמי בן-נתן: עד שהתעריפון הזה לא עמד לבחינה שיפוטית מקפת על-ידי שופט שידון בעניין הזה, לא יתכן שמר יוחאי חי יאמר: כיוון שהציעו לי 10 שקלים, וזה מגוחך, אבקש צו מניעה.
רמי בן-נתן: ולא יתכן שאחרים יאמרו כך.
אברהם פורז: אבל יש שופט באמצע.
אברהם פורז: הוא יטען מה שהוא רוצה, אתה תטען מה שאתה רוצה והשופט יחליט מה שהוא רוצה.
רמי בן-נתן: הצעת החוק משנה את המצב הנוכחי אבל כפוף להסתייגות שנאמרה כרגע צריך להבהיר דבר אחד.
רמי בן-נתן: הם מנסים להכניס בדלת האחורית את המצב הקיים.
רמי בן-נתן: אני מסכים שהצעת החוק בהחלט משפרת את מצבנו.
רמי בן-נתן: אסור שהשיפור הזה יישלל דרך העניין של צו המניעה הזמני המיידי, כאשר אין רשיון.
נחום גבריאלי: מה זאת אומרת "אסור"?
אייל מלובן: להם מותר לשדר את היצירה שלנו ולנו אסור לעכב אותה?
אייל מלובן: למה?
רמי בן-נתן: הוויכוח ביני לבין מר יוחאי חי הוא שכאשר אני מעוניין לשלם ומוכן לשלם ---
אברהם פורז: אבל הם חושבים שאתה משלם פחות מדי.
רמי בן-נתן: זה בדיוק העניין.
רמי בן-נתן: אני אומר שאם אני מוכן לשלם, מדווח וגם משלם להם או למקום אחר, כאשר הם מסרבים לקבל את מה שאני מציע כתשלום על החשבון - לא יתכן שבמצב הזה יוצַא נגדי צו מניעה זמני.
אברהם פורז: מה אתה רוצה שאני אכתוב, שהשופט לעולם לא יקבע צווי מניעה זמניים אם המשתמש שילם סכום כלשהו?
אברהם פורז: השופט יאמר לך: אם אתה רוצה להמשיך לשדר אתה חייב לשלם תשלום מינימלי מסויים.
אברהם פורז: לא 5 שקלים שהצעת אלא אולי 100 שקלים.
אברהם פורז: אתה תחליט.
אברהם פורז: אם ההחלטה טובה לך, תשדר.
אברהם פורז: אם ההחלטה לא טובה לך, תחכה לפסק הדין הסופי ולא תשלם בינתיים.
יהודה רווה: אפשר לערער על פסק-הדין.
אברהם פורז: ויש עוד אפשרות, שתערער על פסק הדין.
אברהם פורז: אנחנו דנים היום בנושא שהועבר אלינו במסגרת דיון מהיר על-ידי נשיאות הכנסת.
אברהם פורז: מדובר בהצעתם של חברי הכנסת נחמה רונן ונחום לנגנטל: "הפרסומים בדבר השתלטות חברת "אל-על" על חברות ישראליות אחרות".
נחמה רונן: הגשנו את ההצעה לדיון מהיר בעקבות פרסומים על כך שחברת "ארקיע" נערכה לטיסה לישראל בקו שיש לציין ש"אל-על" לא טסה בו קודם.
נחמה רונן: עם הפרסום נתבשרנו שחברת "אל-על" החליטה אף היא לטוס בקו הזה, שכפי שציינתי, עד לאותו רגע, לפחות לפי מה שאנחנו ביררנו, לא היתה כל היערכות של חברת "אל-על" להתחרות בו.
נחמה רונן: אני סברתי, וחברי חבר-הכנסת נחום לנגנטל יתייחס לזה עוד מעט, שמכיוון ש"אל-על" היא עדיין חברה ממשלתית ונהנית מהגנה ומתמיכה מוחלטת של הממלכה, לא יכול להיות שהיא תיכנס בדריסת רגל כזו גסה ותפריע לחברות הפרטיות, שנאבקות על כל יעד שעומד פנוי לרשותן ומנסות במצב הקשות בלאו הכי להציע קווים ש"אל-על" לא טסה אליהם.
נחמה רונן: רציתי, ברשותך אדוני היושב-ראש, להוסיף דבר שישלים את התמונה.
נחמה רונן: "אל-על" משיקולים שלה מחליטה מידי פעם לוותר על אחד היעדים שהיא טסה אליהם.
נחמה רונן: זה בסדר, זה לגיטימי, אלה החלטות כלכליות של החברה.
נחמה רונן: קווי התעופה הם משאב של מדינת ישראל והם לא קווים של חברת "אל-על".
נחמה רונן: על כן אני גורסת - ובדקתי את זה משפטית - שאם חברת "אל-על" מחליטה לוותר, משיקולים שלה, על קו שאליו היא טסה, לא יכול להיות שההסדר הראשוני יהיה הסדר של "אל-על" עם חברה זרה, שתמורת תמלוגים כאלה או אחרים "אל-על" מעבירה לה את הקו.
נחמה רונן: הקו הזה שייך למדינת ישראל והמדינה צריכה להחליט מה היא עושה איתו.
נחמה רונן: קרי, שר התחבורה במקרה הזה.
נחמה רונן: יש פה עוד שתי חברות פרטיות, שמתמודדות ובקושי מצליחות להתרומם, תרתי משמע, במצב הנוראי הקיים.
נחמה רונן: לא שהמדינה יותר מדי מסייעת אבל אם כבר יש קווים שמתפנים - אני כמובן לא מציעה שייקחו קווים מ"אל-על" ויעביר ל"ארקיע" או ל"ישראייר" - אם יש קווים ש"אל-על" החליטה, מטעמים שלה, לא לטוס אליהם, לא יכול להיות שזכות הסירוב הראשונה לא תהיה ל"ארקיע" ול"ישראייר" אלא שהדברים יחתכו בכל מיני הסדרים עסקיים כאלה ואחרים.
אברהם פורז: למשל זה ש"אל-על" עכשיו לא טסה לווינה.
אברהם פורז: את מציע לתת את זה ל"ארקיע"?
נחמה רונן: בוודאי.
נחמה רונן: ל"ארקיע" או ל"ישראייר".
נחמה רונן: אני חושבת שזה אבסורד ש"ארקיע" ו"ישראייר" יכולות לטוס טיסת צ'רטר לאוסטריה אבל לקו לווינה הן לא יכולות לטוס, כי זה משהו שהוא סגור built-in ל"אל-על".
נחמה רונן: זה היה של "אל-על" אך היא ויתרה.
נחמה רונן: קודם כל יש פה עוד שתי חברות ישראליות שצריך לעזור להן וצריך לראות אם הן מעוניינות.
נחמה רונן: אם הן לא מעוניינות, אז צריך לראות איזה הסדרים עושים, אבל לא יכול להיות שלא תהיה שום הגנה ושום עזרה לחברות הישראליות האחרות.
נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, בוועדה נכבדה זאת היתה לי הזכות להופיע בפני אדוני ומול שר התחבורה הקודם, מר אמנון ליפקין-שחק.
נחום לנגנטל: דנו בהצעת החוק הפרטית שלי, שאני קורא לה "הצעת חוק use it or loose it".
נחום לנגנטל: אם השתמשת - השתמשת.
נחום לנגנטל: אם לא השתמשת - הפסדת.
נחום לנגנטל: אמרנו: תשתמשו בכל הקלפים.
נחום לנגנטל: המוביל הלאומי של מדינת ישראל הוא חברת "אל-על" ואנחנו לא מתווכחים על כך.
נחום לנגנטל: אמרנו שבאותם מקומות שאליהם "אל-על" לא נוסעת - כפי שאמרה חברתי - אין סיבה שגם תהיה לה זכות לקבוע את האי-נסיעה.
נחום לנגנטל: כאשר "אל-על" אומרת שהיא רוצה לנסוע ושיש לה זכות מונופול על קווי נסיעה, לזה אני מסכים.
נחום לנגנטל: אבל יש לה היום מונופול על האי-נסיעה.
נחום לנגנטל: היא אומרת שבמקום שאליו היא לא תיסע, היא תיתן את הקו, ולא בחינם, לחברה זרה, שהגויים ירוויחו.
נחום לנגנטל: יש פה מצב, וזה הכי גרוע, שעל אותו קו יש מונופול לחברה זרה, שמרוויחה פה כסף ומשלמת royalties לחברת "אל-על".
נחום לנגנטל: מי משלם על זה בסופו של דבר?
נחום לנגנטל: האזרח שקונה את הכרטיס, שמשלם מחיר גבוה יותר.
נחום לנגנטל: הוא משלם את מחיר הכרטיס לחברה הזרה כמה שהיא משלמת ל"אל-על".
נחום לנגנטל: זאת בעיה.
נחום לנגנטל: אין כרגע תחרות בין אותה חברה זרה שטסה בין כה וכה לבין חברה אחרת.
נחום לנגנטל: זאת היתה העמדה המקצועית של אנשי משרד התחבורה ושל אנשי משרד האוצר.
נחום לנגנטל: שר התחבורה לשעבר, מר אמנון ליפקין-שחק, אמר שההצעה המיותרת.
נחום לנגנטל: הוא אמר: העברתם את זה אמנם בקריאה טרומית, העברתם את זה בוועדת הכלכלה וזה מונח לקריאה ראשונה, אבל זה מיותר.
נחום לנגנטל: שר התחבורה ביקש ממני לעכב את הצעת החוק ואני הסכמתי לכך.
נחום לנגנטל: לפני כחצי שנה, שנה, היה אצלי מנכ"ל "אל-על" ושוחחנו.
נחום לנגנטל: הוא אמר לי: אל תקדם את הצעת החוק הזאת כי זה עלול לפגוע ב"אל-על".
נחום לנגנטל: הוא ביקש שניתן להם קצת לחיות במצב הקשה ש"אל-על" נקלעה אליו.
נחום לנגנטל: אמרתי למנכ"ל "אל-על" שאני מוכן לעכב את זה בתנאי שזה לא יהיה בונקר.
נחום לנגנטל: שלא יהיה מצב שבו המדיניות המוחלטת של המשרד היא להגן על המונופול השלילי של "אל-על", על איפה שהיא לא רוצה לטוס.
נחום לנגנטל: הרי יש עוד חברות תעופה ישראליות ויש עוד עובדים.
נחום לנגנטל: מבחינת משק העבודה של התעופה - ואני אומר את זה למרות שמר כוכבי יעיר כעת כנגדי - אני בעד זה שהקדימות הראשונה תהיה לעובדי "אל-על".
נחום לנגנטל: ל"אל-על" יש מונופול על הקווים, היא המוביל הלאומי הראשון ואני חושב שצריך לתת כמה שיותר ל"אל-על".
נחום לנגנטל: עובדי "אל-על" הם הראשונים שצריכים להיות מוגנים.
נחום לנגנטל: אבל אני לא יוכל לקבל את העובדה - ואני חושב שבעניין הזה גם השר צריך לעזור - שנעדיף את עובדי "סוויסאייר" או את עובדי "אוסטריה איירליינז" על "ארקיע" או "ישראייר".
נחום לנגנטל: לא יכול להיות שאנחנו נעדיף עובדים זרים על פני העובדים של חברות התעופה הישראליות.
מיכאל כוכבי: אבל אתה מעדיף אותם כבר 30 שנה, מאז שנת 1983.
מיכאל כוכבי: כל חברות התעופה הזרות טסות הנה בשבת ואתה נותן להן העדפה.
מיכאל כוכבי: אתה נותן להן העדפה כבר למעלה מ-20 שנים.
מיכאל כוכבי: למה אז לא התעוררת להגן עלינו?
מיכאל כוכבי: אני פשוט מתפלא.
נחום לנגנטל: אני חושב שעובדי "אל-על" קודמים לכולם אבל בוודאי שעובדי "אוסטריה איירליינז" לא קודמים לעובדי "ארקיע" או לעובדי "ישראייר".
נחום לנגנטל: זאת הנקודה הראשונה, שצריך לדאוג להם, אם "אל-על" כבר יוצאת מקווים.
נחום לנגנטל: זה ההיגיון מאחורי הקביעה use it or loose it, שכולם הסכימו לה.
נחום לנגנטל: קראתי הבוקר בעיתונים - אני לא יודע אם זה נכון - שבשום פנים ואופן שר התחבורה לא יאפשר מצב כזה.
נחום לנגנטל: זה כבר מדיניות קשה מאוד.
אפרים סנה: המלה "לעולם" - אני משתמש בה רק לדברים נשגבים, ולא לדברים כמו הקו ללרנקה.
נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, מה קרה בנושא הטיסה לתאילנד?
נחום לנגנטל: באה חברת תעופה ישראלית ואומרת שהיא מזהה מקום מסויים שהיא רוצה לפתוח אליו קו.
נחום לנגנטל: זה דבר טוב, במצב שמחפשים פרנסה.
אברהם פורז: אבל זה לא בדיוק הרעיון שלך.
אברהם פורז: כל מי שטס לתאילנד היה טס עם "אל-על" עד בנגקוק ומשם ממשיך לפוקט.
אברהם פורז: זה לא כמו טיסה לווינה.
נחום לנגנטל: אני אומר עכשיו דבר אחר.
נחום לנגנטל: תבין מה קורה פה.
נחום לנגנטל: חברת "אל-על" אומרת שהיא עומדת לטוס לאותו יעד בשבת, דרך חברת "סנדור".
נחום לנגנטל: אתה תחליט, אני סומך על היושר שלך, אם זה אכן עמידה ברוח מה שמחייבים את "אל-על" לעשות.
נחום לנגנטל: הכירטוס הוא "אל-על", המכירה היא "אל-על", השיווק הוא "אל-על", טסים במטוסים הכי חדשים של "אל-על" (ב-777) - הכל "אל-על".
נחום לנגנטל: אני בדקתי את זה.
נחום לנגנטל: אחר-כך הם יבואו אלינו ויגידו שהגרעונות נוצרו כתוצאה מכך שהם לא יכולים לטוס בשבת, או יגידו לנו שיש להם כל מיני בעיות ובשבת הם לא עושים כלום.
נחום לנגנטל: אז קודם כל צריך לשים את הדבר הזה על השולחן, שהדברים יוודעו.
נחום לנגנטל: צריך גם לדעת, אם "אל-על" תצא לאותו יעד במחיר שהוא יותר זול מחברה אחרת, בכך היא תיצור תחרות אמיתית ואנשים ירצו לנסוע איתם, כי זה יותר זול וזה מה שחשוב לאנשים בעניין הזה.
נחום לנגנטל: ההנחה שלי היא שהשירות הוא פחות או יותר שווה בכל החברות.
משה גפני: אז מה עם תאילנד?
נחום לנגנטל: חברת "אל-על" החליטה לטוס בשבת לאותו יעד על-ידי חברת-בת שלה, חברת "סנדור", שעושה את כל העבודה הזאת במחיר נמוך יותר.
נחום לנגנטל: אני שואל על משק התעופה ועל כך אתה אחראי, אדוני השר, כי אתה לא רק שר של "אל-על".
נחום לנגנטל: אני לא אדע אחר-כך לברור בגרעון, או במדיניות של "אל-על" האם זה באמת המחיר שצריך להיות באותו קו, האם נתנו סבסוד צולב עם קווים אחרים.
נחום לנגנטל: מה שברור, שעוד פרנסה של חברה ישראלית אחרת נקטעה.
נחום לנגנטל: הסבסוד הצולב שנעשה בתוך הקווים, זה דבר שאני חושב שאנשי משרד התחבורה צריכים לטפל בו.
אברהם פורז: האם בעיה שלך היא העובדה שטסים בשבת, או העובדה שלקחו את זה מ"ארקיע"?
נחום לנגנטל: את זה אני אשאיר לגורמים אחרים.
משה גפני: בשביל זה הוא הביא אותי לפה, כ"גוי של שבת".
נחמה רונן: הרעיון היה שחברה כמו "ישראייר" או "ארקיע" תוכל לטוס ליעד ש"אל-על" לא תטוס אליו באופן ישיר.
נחמה רונן: לפוקט לא טסו ישיר.
נחמה רונן: טסו לבנגקוק ומשם לפוקט.
נחמה רונן: לא מכרו חבילות כאלה.
נחמה רונן: מחר זה יהיה "ישראייר" למקום אחר.
נחמה רונן: אנחנו מדברים כרגע על העקרון, שברגע ש"אל-על" זיהתה שיש פה פוטנציאל, גם אם היא לא היתה שם קודם, וחברה ישראלית אחרת נכנסה - "אל-על" היא חברה ממשלתית, עם הגנה של הממלכה, והיא נכנסת לתחרות לא הוגנת.
אברהם פורז: אני כרגע לא מביע שום דיעה.
אברהם פורז: אני רק אומר, באשר לטענה הזאת לגבי מקומות ש"אל-על" לא טסה אליהם, הדוגמא של תאילנד היא לא טובה.
אברהם פורז: לפי זה, כמעט בכל מדינה יש כמה נמלי תעופה, אז מספיק שלא טסים לאחד מהם כדי להגיד שמישהו אחר יוכל לטוס לנמל תעופה אחר.
נחמה רונן: זה תחום של צ'רטרים.
אברהם פורז: אגב, באיטליה יש שדה תעופה בברגמו.
אברהם פורז: אז יגידו שאם "אל-על" טסה למילנו אז "ארקיע" תטוס לברגמו.
נחום לנגנטל: קבענו סייג של 200 קילומטרים.
נחום לנגנטל: עשינו בעניין הזה הפרדה.
אברהם פורז: הדוגמאות הנכונות לצורך העניין הזה הן למשל קו לווינה או קו לקופנהגן.
נחום לנגנטל: יושב-ראש מועצת המנהלים של "אל-על" אמר:
נחום לנגנטל: בואו תעשו מגבלה של 150 קילומטרים.
אברהם פורז: אדוני השר, אני לא רוצה לשאול לגבי הקו לתאילנד, ששם אני אולי מבין יותר את העמדה של "אל-על", אלא לגבי יעדים ש"אל-על" לא טסה אליהם.
אברהם פורז: לדוגמא בקו לאיסטנבול, או בקווים לתורכיה, "אל-על" היא שבריר של שוק הטיסות.
אברהם פורז: רוב הטיסות נעשות על-ידי "טורקיש אייר" וכדומה.
אברהם פורז: "אל-על", בשל כל מיני סיבות, לא יכלה להתחרות במחיר ולא יכלה לעשות מה שהחברות הטורקיות עושות.
אברהם פורז: האם בקווים כאלה, , באגן הים התיכון, שבהם החלק של "אל-על" הוא זניח, לא עדיף לנו להוציא מהם את "אל-על" ולתת את זה לחברות ישראליות שיכולות להתמודד?
אברהם פורז: דבר שני, בכל אותם קווים ש"אל-על" נוטשת, למשל הקו לקופנהגן, הקו לנאירובי ככל שהוא ינטש, הקו לבולגריה ולעוד מקומות כאלה, מדינות ש"אל-על" לא טסה אליהן, מדוע שאחרים לא יוכלו לטוס לשם?
אפרים סנה: אני מבקש שהדיון הזה לא יהיה תחקיר פוקד.
אפרים סנה: אנחנו מדברים על עקרונות.
אברהם פורז: נתחיל עם מנכ"ל חברת "אל-על", מר חרמש.
דוד חרמש: אני, ברשות
דוד חרמש: כם חברי הכנסת ואדוני היושב-ראש, חושב שמיותר להתווכח על עובדות.
דוד חרמש: ברשותכם נשים קצת סדר בעניין.
דוד חרמש: כפי שאמר שר התחבורה, זה לא תחקיר פוקד.
דוד חרמש: חברת הכנסת רונן, לי לא ידוע שבדקת עם מישהו ב"אל-על", בוודאי שלא איתי, אם נעשו הכנות או לא נעשו הכנות.
דוד חרמש: לכן המשפט הראשון, שבדקת, אני חושב שהוא לא נכון עובדתית, לפחות לא ברמה של מנכ"ל "אל-על", והוא אינו תואם את העובדות.
דוד חרמש: אבל כרגע אני שם את זה בצד, כי זה לא הנושא.
דוד חרמש: כדי לסבר את האוזן, יש מעט תנועה שנקראת birthright, שהיא אותה תנועה של בני נוער יהודים שצריכים להגיע, בחינם, למדינת ישראל בחודשים דצמבר-ינואר.
דוד חרמש: מתוך 11,000 שמגיעים לארץ, תנועת הנוסעים הרגילים היא כנראה רק של 3,000.
דוד חרמש: זה נותן רק את היקף תנועת הנוסעים שנותנים פרנסה לחברות.
דוד חרמש: אם מישהו נזעק לעניין, אז בבקשה, בואו נעשה פה סדר.
דוד חרמש: ל"אל-על" אין בעיה עם "ארקיע" ועם "ישראייר".
דוד חרמש: גם לא לגבי הטיסות לפוקט.
דוד חרמש: השבוע יש 12 טיסות שכר בין פראג לבין תל-אביב שכולן צ'רטר זר.
דוד חרמש: אני מוכן שתהיה תחרות בין "אל-על" לבין "ישראייר" ו"ארקיע".
דוד חרמש: מי שייתן את המחיר הכי זול, שיטוס.
דוד חרמש: אבל אי אפשר בגלל שהפסקנו קו מסויים, בשל המצב הבטחוני של מדינת ישראל, בגלל שאין תנועה, להגיד ש"אל-על" תהיה בעונש.
אברהם פורז: אני רוצה להבין מה ההבדל בין טיסת "ארקיע" לפראג לבין טיסה סדירה לפראג.
דוד חרמש: בוודאי שיש הבדל.
אברהם פורז: מה מפריע לך אם "ארקיע" ירצו לטוס לפראג בקו סדיר?
דוד חרמש: אם זה טיסת צ'רטר, מצידי שיטוס לפראג.
דוד חרמש: גם "ישראייר".
אברהם פורז: מה עוזר לך שזה נקרא צ'רטר?
דוד חרמש: כללי התחבורה של צ'רטר שונים לגמרי מכללי התחבורה של קו תעופה סדיר.
דוד חרמש: אני חייב בלוח זמנים, אני חייב בשירות.
אברהם פורז: אבל הוא "נדפק" על-ידי זה.
אברהם פורז: אם הוא מתחיל לטוס לפראג והוא מתחייב ללוח זמנים, זה רק מכביד עליו.
דוד חרמש: אבל היום אני טס לשם.
דוד חרמש: האם אתה רוצה לתת שני מפעילים נקובים לאותה מדינה?
דוד חרמש: אין דבר כזה.
אברהם פורז: קרה מה שקרה.
אברהם פורז: אני רוצה לתת את הדוגמא של תורכיה.
אברהם פורז: בגלל שתי טיסות שאתה עושה לשם בשבוע, אחרים חוגגים, הגויים חוגגים.
דוד חרמש: מי שחוגג זה הצ'רטרים, טיסות השכר.
דוד חרמש: אם אתה רוצה לתת ל"ארקיע" ול"ישראייר" לטוס בטיסות שכר - מצידי, כמה שהם רוצים.
אברהם פורז: הוא חושב כנראה שאם הוא יהיה טיסה סדירה אז הוא יוכל להתגבר על החברות הזרות, וכך הוא לא יכול.
דוד חרמש: "אל-על" טסה היום רק ל-38 יעדים בעולם.
דוד חרמש: אני מכיר כנראה קצת יותר מ-38 יעדים בעולם.
דוד חרמש: יש כנראה למעלה מ-1,000 יעדים.
דוד חרמש: הרי אף אחד לא בא אלי ואמר: תן לי את הקו לקהיר.
דוד חרמש: אם אני חברה לאומית, אז בואו נשים את כל הדברים על השולחן.
ישראל בורוביץ: העברנו לשר התחבורה מכתב ש"ארקיע" מבקשת לטוס לקהיר.
דוד חרמש: אני שמח על העניין.
דוד חרמש: יכול להיות שנדבר על כך.
דוד חרמש: אני אומר שצריך להסתכל גם בטוב וגם ברע.
דוד חרמש: אם אנחנו מחוייבים בשמירת שמיים פתוחים למדינת ישראל, אי אפשר לא לתת לנו להתקיים.
דוד חרמש: באשר להפסדים של "אל-על" מול ההפסדים של "ארקיע" ו"ישראייר", אני לא חושב שזה המקום לדבר על העניין.
דוד חרמש: אני מדבר על התחרות.
דוד חרמש: התחרות היום היא לא בין "אל-על" ל"ארקיע" ו"ישראייר" אלא התחרות היא על טיסות השכר, ובזה נכללת גם "סנדור".
דוד חרמש: אם אתם רוצים לעזור לנו בעניין, לתעשייה הישראלית, אני בעד זה.
נחמה רונן: אנחנו רוצים לעזור לכם אבל אנחנו גם רוצים לעזור לחברות הישראליות האחרות.