GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי בנדלר: מכל מקום, מה שנאמר בסעיף 10(ב) זה שכספים שהתקבלו ממכירת דירות בהתאם לחוק זה יופקדו בקרן לאחר שנוכו הוצאות הכרוכות במכירת דירות ציבוריות לפי סעיף קטן (ב1).
אתי בנדלר: ומה אומר סעיף קטן (ב1)?
אתי בנדלר: השר, בהסכמת שר האוצר, יקבע הוראות לעניין ההוצאות הכרוכות במכירת דירה ציבורית, ובכלל זה הוראות לעניין הוצאות של חברה לדיור ציבורי והעמלות שישולמו לה עקב מכירת דירה לפי הוראות חוק זה והוצאות נוספות שהמדינה נשאה בהן, לרבות דמי שמאות, ותשלום שהמדינה שילמה בהתאם לסעיף 5(2).
אתי בנדלר: התקנה הזאת שהוועדה דנה ברגע זה היא התקנה שאומרת איזה הוצאות המדינה יכולה לנכות כהוצאות שנגרמו לה, שלא יתווספו לכספי הקרן, בעצם לגרוע מכספי הקרן.
אתי בנדלר: ובכן, קודם כול, כתוב:
אתי בנדלר: תשלומים ששילמה המדינה לחברה לדיור ציבורי כעמלה או כהחזר הוצאות בעד מכירת הדירות הציבוריות, כשבעצם אנחנו לא יודעים, הוועדה לא יודעת באיזה סכומים מדובר.
אתי בנדלר: לכאורה לפי הסעיף המסמיך, המדינה זכאית לנכות את ההוצאות הכרוכות במכירת דירה ציבורית, אבל לא נקבעו כאן איזה הוצאות.
אתי בנדלר: בעצם חוזרים כאן על מה שהחוק אומר, בלי לקבוע סכומי עמלות, איזה אחוז למשל ממחיר דירה ניתן לנכות כעמלה.
אתי בנדלר: לכאורה באיזשהו הסכם עם החברות לדיור ציבורי, אפשר לרוקן כך מאותה קרן סכומים לא קטנים.
אבישי ברוורמן: ולכן את אומרת לי בצורה ברורה: מכיוון שאני מצפה שחוק הדיור הציבורי, שתמיד היה בוועדה הכלכלה, ועדת הכנסת לא תעשה את אותם המשחקים שעושים פה, יבוא לכאן, המקום באמת לדון בנושא הזה זה בחוק הדיור הציבורי עצמו.
אתי בנדלר: לא, החוק מסמיך לקבוע בתקנות, אבל התקנות לא קובעות כאן שום דבר בעצם, כי הן לא מגבילות את ההוצאות.
אבישי ברוורמן: הן ריקות.
אתי בנדלר: הן לא מגבילות את ההוצאות.
אתי בנדלר: כי כתוב: כל תשלומים בעצם ששילמה המדינה לחברה לדיור ציבורי כעמלה או כהחזר הוצאות.
אתי בנדלר: החזר הוצאות, ניחא, זה דבר ממוסמך.
אתי בנדלר: אבל מה זה עמלה?
אתי בנדלר: האם המדינה יכולה להתחייב בפני חברה לדיור ציבורי לשלם לה - - -
רן מלמד: כן, היא יכולה.
שלומי נבון: יש הסכם ניהול ויש עמלה מוגדרת.
רן מלמד: בואו תגידו את הסכומים פעם אחת ולתמיד שנדע במה מדובר.
אתי בנדלר: אולי מחר ישנו את ההסכם וזה יהיה 50% מערך הדירה?
אתי בנדלר: אין שום דרך לפקח על זה.
אבישי ברוורמן: רגע, רבותי, מה שאני מבין בצורה לא משפטית, שאם ישנו פה את העמלה, אפשר לרוקן את כל הקרן הזאת תוך שנייה.
שלומי נבון: ממש לא.
שלומי נבון: מדובר על 2,000 שקל לשנה לדירה.
אבישי ברוורמן: כרגע.
אבישי ברוורמן: הפה שמתיר הוא הפה שאוסר.
שלומי נבון: אז אני אומר הערה.
שלומי נבון: ההסכם התקף עם החברות המשכנות היום, מאחר שהחוק מוגבל לחמש שנים, אז אין עם זה בעיה, כי גם ההסכם הוא לאותה תקופה.
שלומי נבון: זה לא משנה.
רן מלמד: נניח שאומר שלומי 2,000 שקל לדירה.
רן מלמד: יימכרו 15,000 דירות.
רן מלמד: תכפיל 15,000 ב-2,000 שקל, יש לך מספר שזה עמלה שמשולמת לחברות השיכון על זה.
רן מלמד: עכשיו, תיקח דמי שמאות.
רן מלמד: יש 15,000 דירות, יש לך 500 - - -
אביטל סומפולינסקי: 500 זה רק מה שהדייר הציבורי - - -
אבישי ברוורמן: בסדר, לא חשוב, זו דוגמה.
רן מלמד: רק הדייר.
רן מלמד: לא חשוב.
רן מלמד: יש לך 15 כפול 250.
רן מלמד: תשבו ותעשו את המספרים, אדוני, אתה מגיע לעשרות מיליוני שקלים שהולכים להיגרע מהקרן.
רן מלמד: ואני חושב שהוועדה לא יכולה לאשר תקנה שגורעת עשרות מיליוני שקלים מקרן הדיור הציבורי.
אמיר פז: התקנות לא יותקנו בלי הסעיף הזה, זה ברור.
אמיר פז: זה לא תלוי רק בנו.
רן מלמד: אסור לך לתת לזה גושפנקה, לדעתי לפחות.
אמיר פז: קודם כול, החוק אומר במפורש.
אתי בנדלר: אז בוא נגיד ככה: הוא חייב לתת כי זה קביעת החוק.
אתי בנדלר: העניין הוא שמה שהתקנות אומרות לא מגביל, בעצם לא קובע על איזה סכומים מדובר.
אתי בנדלר: ומה שמבוקש כאן זה לאשר איזושהי תקנה שבעצם נותנת כרטיס פתוח לקביעת ההוצאות.
אתי בנדלר: אז פה הבעיה.
רן מלמד: ולכן מה שביקשתי, שלפני שמאשרים את התקנה, לדעת על איזה סכומים מדובר, כדי שאפשר יהיה לעשות על זה דיון, כולל דיון ציבורי אמיתי, ולראות אם צריך אולי לא לאשר את זה עד שהחוק לא עובר ולתקן גם את החוק.
אתי בנדלר: אדוני יכול לגבי הפסקה הזאת לקיים עוד דיון כדי לקבל פרטים בעניין.
אבישי ברוורמן: רבותי, לגבי הנושא הזה – בוא נעבור לסעיף 11.
אבישי ברוורמן: לגבי הסעיף, אני לא יכול לאשר את זה.
אתי בנדלר: רגע, עוד לפני 11, יש כאן עוד.
אתי בנדלר: למשל התשלומים ששילמה המדינה עבור פרסום מידע בקשר ליישום החוק.
אתי בנדלר: אני רוצה לומר שזה דבר שאני לא נתקלתי בו עד עכשיו.
אתי בנדלר: אני שואלת את עצמי, מה בדיוק, אתם עכשיו תצאו בקמפיין פרסומי?
אבישי ברוורמן: אתם יודעים כמה יחצנים יש היום במשרדים שונים?
אבישי ברוורמן: פתאום יעשו פה איזה יחצון.
אבישי ברוורמן: אני לא יודע, אני לא סומך במקרה הזה על הממשלה.
אתי בנדלר: באמת, הרי על איזה הוצאות פרסום מדובר כאן בכלל?
אתי בנדלר: אני חושבת שזה מחייב קצת יותר מידע לוועדה על מה מדובר בקשר לכל אחד.
אתי בנדלר: זאת אומרת, בוא נאמר ככה: הרי הסעיף המסמיך, כפי שקראתי אותו, קיים בחוק.
אתי בנדלר: והשרים רשאים וחייבים - - -
אמיר פז: חייבים.
אמיר פז: הסעיף הזה לא מנוסח כרשאים, אלא ינוכו.
אתי בנדלר: אני מסכימה אתך, אמיר.
אתי בנדלר: אני רק חושבת שכפי שזה מוצע כאן, הוועדה לא יודעת מה היא מאשרת.
אתי בנדלר: והוועדה מתבקשת לאשר תקנה שהמשמעות שלה כלל לא ברורה.
קריאה: לוט בערפל.
אמיר פז: אפשר להתייחס?
אמיר פז: קודם כול, לגבי הסעיף של הוצאות פרסום מידע אנחנו נשקול שוב, אפנה למי שצריך לשקול שוב.
אמיר פז: לגבי הדברים האחרים, קודם כול, רוב הדברים האחרים נאמרו במפורש, לפחות מבחינת הנושא, בחוק, הן השמאויות, הן ההוצאות לתאגיד לפי 5(ב) והן הוצאות לחברה.
אמיר פז: ומדידות שיש פה, זה סעיף שקל מאוד להסביר אותו.
אמיר פז: אני מבין את הבקשה, אבקש שיעשו איזושהי עבודה כדי שוב לתת הערכות.
אמיר פז: ההכפלה ב-15,000 זה המקסימום כמובן, אבל שיעשו הערכות על איזה סכומים מדובר.
אבישי ברוורמן: מה שאני מבקש זה ככה.
אבישי ברוורמן: אני מאוד רוצה לאשר את התקנות, אבל מצד שני אני רואה פה בעייתיות.
אבישי ברוורמן: מאוד הייתי שמח, מכיוון שאמרתי, עוד פעם, יש פה אנשים שתיכף תופסים כותרות ורצים, העיקר שיתקדמו בפריימריז – אני לא.
אבישי ברוורמן: בכל זאת יש פה בעיה, הייתי רוצה שתשב ביחד עם מר מלמד, תשב עם רבינוביץ, עם אתי בנדלר, ותמצאו דרך שאפשר באיזושהי צורה להגיע למצב שאין פה את החשש שהעסק הזה יכול לרוקן את כל הקרן לדיור הציבורי.
אבישי ברוורמן: זה בעצם החשש, איך אפשר באמצעות מספרים או דברים.
אבישי ברוורמן: ברגע שנהיה יותר בטוחים בנושא הזה, אני חושב שנאשר את זה.
אתי בנדלר: למשל, אעשה קונקרטיזציה אולי של מה שאדוני אומר.
אתי בנדלר: תשלומים ששילמה החברה לדיור ציבורי כעמלה או כהחזר הוצאות, ושלא יעלו על אחוז מסוימים מערך כל דירה, משהו כזה.
אבישי ברוורמן: מספרים, אני רוצה מספרים.
אבישי ברוורמן: איפה האוצר כשאני צריך אותו?
אבישי ברוורמן: איפה האוצר?
אבנר עורקבי: הוא נמצא בביטוח לאומי, בוועדת הכספים.
אבישי ברוורמן: ב"הדסה".
אבנר עורקבי: לא, בוועדת הכספים, בביטוח לאומי.
אמיר פז: לעצם הסעיפים - - -
אתי בנדלר: רגע, לגבי פסקה (4).
אבישי ברוורמן: אמיר, בדיוק, תן לי כמה מספרים.
אבישי ברוורמן: שב איתם יחד, נסגור את זה כשיש פה באמת מספרים שהם סבירים, ולכן נאשר את זה מיד עם מספרים סבירים.
אבישי ברוורמן: שלומי, תעזור להם גם כן.
אתי בנדלר: אני רק מבקשת שוב גם לגבי פסקה (4), הפנתה את תשומת לבי הרגע עורכת-דין סומפולינסקי, אם אדוני זוכר שדיברנו על דמי היוון, וניתנה כאן הצהרה שדמי ההיוון הם על חשבון המדינה.
אתי בנדלר: כן, שמהדייר גובים, מוכרים לו, מביאים בחשבון לצורך שמאות הדירה כאילו הדירה היא מהוונת והמדינה לוקחת את זה על עצמה.
אבישי ברוורמן: אור לוי מהנהן בראש.
אתי בנדלר: אז הנה בפסקה (4) מנכים את זה מהקרן.
אתי בנדלר: אפילו לא שמתי לב, תודה לאביטל.
אבישי ברוורמן: עוד טעות.
קריאה: מה זאת אומרת מאיפה זה הגיע, זה טריוויאלי.
אתי בנדלר: זה טריוויאלי?
רונית גדוליין: - - - תשלם את זה.
רן מלמד: אני מנסה להבין את מי את אמורה לייצג.
אמיר פז: שנייה, אני אסביר.
אבישי ברוורמן: סלח לי, אפשר לשלם בכל מיני צורות.
אבישי ברוורמן: אפשר להניח שזה מכאן ואפשר להניח שזה משם.
אבישי ברוורמן: לכן כשאומרים שזה לא ומורידים את זה כאן, יש לזה משמעות.
אבישי ברוורמן: אפשר להגיד שזה משק סגור ושזה עובר רק דרך כאן, ואפשר להגיד שזה לא משק סגור, שיש תקציב עוד, שבמקומות אחרים זה ירד.
אמיר פז: שוב, הכול אפשר לדון.
אמיר פז: אבל הסיבה שהכניסו את הסעיף הזה היא מאוד פשוטה.
אמיר פז: אם יש – שוב, אין כמעט, רוב הדירות מהוונות, אבל אם יש דירה לא מהוונת בעצם אנחנו אומרים שאנחנו לא מוכרים לו את הדירה כמו שהיא היום, אנחנו מוכרים לו משהו טוב יותר.
אמיר פז: הטוב יותר זה אותם דמי היוון.
אמיר פז: אז אם אני מוכר לו עם ההיוון ואני מוציא את הכסף על ההיוון - - -
אתי בנדלר: רגע, קודם כול, את תקנה 11 אדוני מאשר?
אתי בנדלר: כי קודם זה הוזכר.
אבישי ברוורמן: 11 הוזכר, 11 אין בעיות.
אבישי ברוורמן: אני מאשר את 11.
שני רבינוביץ: רגע, אפשר להוסיף משהו?
שני רבינוביץ: ב-11 אנחנו רוצים להוסיף שגם מעבר של זכאים לדירת קרוב משפחה מסיבות רפואיות, גם ייחשב כשימוש אחר.
אבישי ברוורמן: מה אתה אומר, אמיר?
אבישי ברוורמן: זה בסדר, נו.
שני רבינוביץ: בעצם נכון לעכשיו מאפשרים לזכאי לעבור למוסד סיעודי בגלל מצב רפואי.
שני רבינוביץ: אני אומרת: לא לחייב אותו לעבור למוסד סיעודי.
שני רבינוביץ: אם יש לו קרוב משפחה שמוכן לטפל בו, במקום שזה יהיה המוסד על חשבון - - - אפשר לאשר את זה.
אבישי ברוורמן: זה נראה אנושי לחלוטין.
אמיר פז: שאלתי אותה אם הם נתקלו במקרים כאלה.
אמיר פז: תראה, נמכרו 30,000 דירות במבצעי - - -
אבישי ברוורמן: אז בוא נרשום לפרוטוקול שאם - - -
אמיר פז: שאלתי אותה.
אמיר פז: היא לא נתקלה.
אבישי ברוורמן: לא נתקלה.
אבישי ברוורמן: אז אני רושם לפרוטוקול: אם יהיו מקרים כאלה - - -
אמיר פז: יגיעו לוועדת חריגים.
שני רבינוביץ: אבל אין ועדת חריגים.
שני רבינוביץ: יש ועדת חריגים על הסעיף הזה?
אמיר פז: שוב, יש ועדת חריגים כללית במשרד השיכון.
שני רבינוביץ: שכל מה שיש בתקנות, - - - לוועדת חריגים כללית?
אמיר פז: מאז 98' מוכרים.
אבישי ברוורמן: לא, הבנתי מה שאתה אומר.
אמיר פז: אני נתקלתי בשני מקרים שביקשנו חזרה את הכסף.
אבישי ברוורמן: רשמנו לפרוטוקול, שאם המקרה הנדיר הזה שעדיין לא קרה, שעורכת-דין רבינוביץ העלתה, הוא יעלה לוועדת חריגים.
שני רבינוביץ: זה לא קרה, כי הם לא יכולים לפי התקנות, אז הם לא עושים את זה.
אמיר פז: אז מה, הם החזירו את הכסף ככה?
אמיר פז: אף אחד לא החזיר כסף ככה למשרד השיכון, 300,000 שקל.
שני רבינוביץ: אני לא מדברת על מקרה של מכירת דירה, אני מדברת על אנשים שזקוקים לטיפול רפואי ועוברים למוסד סיעודי ולא לקרוב משפחה.
אמיר פז: הפוך.
אמיר פז: אה, הבנתי.
שני רבינוביץ: לא הפוך.
שני רבינוביץ: הם ספציפית עוברים למוסד סיעודי למרות שיש קרוב משפחה שיכול לטפל בהם, כדי שהם עדיין יעמדו בחוק וכדי שנגיד הדייר הממשיך יקבל דיירות ממשיכה.
אבישי ברוורמן: אמיר, תעזור לנו.
אמיר פז: אז אני אומר לכם, שאנשים כאלה שפונים אליכם, תגידו להם: אל תפנו למוסד סיעודי, תפנו למשרד השיכון בבקשה שיאשרו לכם לעבור לקרוב משפחה.
אמיר פז: תאמיני לי, מקרים כאלה זה הדברים הקלים מבחינתנו.
אמיר פז: כי הרי זה מענק מותנה, זה בסך הכול עניין של זמן, זה לא שהשתנה משהו מהותי, שהבן-אדם פתאום - - -
אמיר פז: בעד אישור תקנה 11 – פה אחד
אבישי ברוורמן: רבותי, לגבי 11, אם ככה, אני מאשר את 11.
אתי בנדלר: אה, 11.
אתי בנדלר: עכשיו על 10.
אבישי ברוורמן: עכשיו על 10, בוא נראה מה אני מאשר, מה אני לא מאשר.
אתי בנדלר: טוב, אז אני מבינה שפסקה (1) היא בעייתית.
אבישי ברוורמן: (1) היא בעייתית.
אמיר פז: היא בעייתית לא בעיקרון, אלא כמו שהיא.
אתי בנדלר: כפי שהיא.
אבישי ברוורמן: בהחלט, אמיר, כמו שהיא.
אתי בנדלר: דמי שמאות ששילמה המדינה לצורך קביעת המחיר הבסיסי.
אתי בנדלר: לי, אדוני, אין הערות בקשר לעניין הזה, כי יש תעריפים בעניין הזה.
אמיר פז: יש תעריפים.
אבישי ברוורמן: זה בסדר, כי הכול נרשם כמו שהוא.
אבישי ברוורמן: יש פה מספרים.
אתי בנדלר: לצורך ביצוע המדידות – גם כאן
אתי בנדלר: נקבעים - - -
אבישי ברוורמן: יש מספרים?
אתי בנדלר: תשלומים ששילמה לרשות מקרקעי ישראל בקשר למכירה, לרבות דמי היוון.
אתי בנדלר: אני חושבת שזה בעייתי כמו פסקה (1).
אבישי ברוורמן: בעייתי.
אבישי ברוורמן: (1) ו-(4) בעייתי.
אמיר פז: נבדוק את זה.
אבישי ברוורמן: רק רגע, אמיר.
אתי בנדלר: (5) בעייתי ביותר לדעתי.
אבישי ברוורמן: בעייתי ביותר.
אבישי ברוורמן: הפרסומות, היחצנות.
אבישי ברוורמן: אני לא מדבר עליכם, אבל לפעמים אני רואה שאנשים מקבלים משרד ליחצנות וזה כל התקציב.
אמיר פז: נבדוק גם את זה.
אמיר פז: (6) זה החוק מגדיר.
אתי בנדלר: (6) זה בסדר, זה הפרשי ריבית.
אבישי ברוורמן: (6) זה בסדר.
אתי בנדלר: רק עוד הערה אחת ששואלת גברת סומפולינסקי.
אתי בנדלר: בביצוע מדידות של הדירה הציבורית, זה לא נעשה על-ידי השמאי?
אביטל סומפולינסקי: מתי השלב של המדידה?
רחל אלרואי: בנייה צמודת קרקע שאין רישום צו בית משותף, המינהל מחייב אותנו - - -
אמיר פז: בדירות בבנייה רוויה לא צריך את זה, כי יש בית משותף.
אתי בנדלר: אז זה לגבי תקנה 10.
אתי בנדלר: אם כך, ככל שאני מתרשמת, אדוני, ניתן לאשר את תקנה 10(2), (3) ו-(6).
אתי בנדלר: בעד אישור פסקאות 10(2), (3), ו-(6) – פה אחד
אבישי ברוורמן: החלטתי לאשר את כל הדברים שהמספרים הם ברורים.
אבישי ברוורמן: מאחר שאינני מעוניין לפגוע ביצירת קרן משמעותית שכספיה מיועדים לרכישת דיור לאותם זכאים לדיור הציבורי, אני מאשר פסקאות (2), (3) ו-(6) בתקנה 10.
אבישי ברוורמן: ואני מבקש, ככל שהמשרד מעוניין, שלגבי כל הסעיפים האחרים, יעביר תקנה נוספת בעניין ההוצאות הספציפיות, מה שאמרתי, כדי שנוכל לאשר אותם, את המספרים הרלוונטיים.
לאה ורון: ההוצאות שכרוכות במכירת דירה.
אמיר פז: סליחה, מה זאת אומרת יעביר תקנה נוספת?
אמיר פז: שנעביר איזשהו עדכון, כדי שיהיה דיון וכדי לסגור.
אבישי ברוורמן: בדיוק, זה מה שהתכוונתי.
אתי בנדלר: אם אתם עומדים על זה, תעבירו נוסח מתוקן לפסקאות אלה.
אבישי ברוורמן: נוסח מתוקן, כדי שאוכל לכנס במהירות.
אבישי ברוורמן: אני מציע גם כן, כדי לקצר את ההליכים בשולחן, יש לנו פה כל כך הרבה ועדות, תעבירו לנו, תעבירו לאחרים.
אבישי ברוורמן: אני רוצה שהדבר הזה, כמו שאמרתי, תהיה לו התבונה האנושית והציבורית שאנחנו רוצים קרן לדיור ציבורי.
אבישי ברוורמן: אם המספרים פה יהיו ברורים ויהיו נמוכים, אנחנו נאשר אותם, כי אנחנו לא רוצים פרצה קוראת לגנב כאן.
אבישי ברוורמן: האם אמרתי את הדברים בצורה ברורה?
אתי בנדלר: עכשיו, עוד רגע אחד, אני רוצה להפנות את תשומת הלב.
אתי בנדלר: פנינו גם לעורך-דין פז בעניין הוראות שלא הותקנו, בעניין החסר, לא בעניין היש.
אתי בנדלר: כך למשל סעיף 3(ז) לחוק קובע שהשר ראשי לקבוע כללים בדבר חישוב הפחתה מהמחיר הבסיסי בשל דמי מפתח ששילם הזכאי בעד מגוריו בדירה ציבורית.
אתי בנדלר: לעניין הזה לא נקבעו.
אתי בנדלר: ואנחנו שמענו שיש מקרים שדיירים שילמו דמי מפתח, הם דיירים מוגנים ואין כאן הפחתה לעניין הזה.
אתי בנדלר: אני ביקשתי שימציאו תקנות בעניין הזה, ככל שאכן יש מקרים כאלה.
אבישי ברוורמן: אמיר.
אמיר פז: אין מקרים כאלה.
אמיר פז: יש דמי מפתח במקרים מאוד נדירים בדירות ר"פ מה שנקרא, נכסי רשות הפיתוח.
אמיר פז: ושם בדרך כלל זה לא מכירות לפי החוק הזה, זה הרבה פעמים גם מקרים שאנחנו בעצמנו בעלי זכות דמי מפתח בדירות ביפו, בעכו.
אמיר פז: זה סיפור קצת אחר.
אמיר פז: זה לא המכירות לפי החוק הזה.
אתי בנדלר: אני לא יודעת מה זה דירות ר"פ לצורך העניין הזה.
אתי בנדלר: האם אתה מצהיר בפני הוועדה שאין דיירים בדירות ציבוריות שיהיו רשאים לרכוש דירות מכוח החוק וששילמו דמי מפתח?
אתי בנדלר: האם זה המצב?
אמיר פז: למיטב ידיעתנו, זה המצב.
אתי בנדלר: מה זה למיטב ידיעתנו?
אתי בנדלר: כי אם יש כאלה, אז ברור שלא צריך להפחית להם את זה.
רן מלמד: לא, השאלה היא מה ההגדרה של דירות ציבוריות.
רן מלמד: אני מסכים עם נציג משרד השיכון פה.
רן מלמד: השאלה היא מה ההגדרה של דירות ציבוריות, כי רשות הפיתוח, הדירות לא נחשבות כדירת של דיור ציבורי כהגדרה שלהן, ולכן הן לא רלוונטיות לטעמי.
לאה ורון: מה זה כל ה-12 הזה פה?
אתי בנדלר: סעיף נוסף שביקשתי התייחסת בנושא הזה.
אתי בנדלר: בסעיף ההסמכה שמכוחו הותקנו תקנות כלול גם סעיף 18(א)(1), שעניינו בקביעת חריגים לחובת הזכאי לשלם את חובותיו לפי חוזה השכירות, כתנאי למימוש זכותו לרכוש את הדירה הציבורית.
אתי בנדלר: לפי החוק, תנאי לרכישת דיור ציבורי - - -
לאה ורון: אדוני היושב-ראש, השעה 11:00 חלפה ואנחנו מצווים לסיים את ישיבת הוועדה.
אבישי ברוורמן: טוב, אסיים מיד.
אתי בנדלר: אבל אמרו שהשר רשאי לקבוע בתקנות מקרים חריגים שלא תהיה חובה לשלם את כל החובות, למשל אם אדם נקלע למצוקה קשה עקב מחלה.
אתי בנדלר: לא נקבעו שום הוראות בתקנות בעניין הזה.
אתי בנדלר: ואותו דבר: קביעת מחיר מרבי לדירה שלא יעלה על המחיר שנקבע לרכישת הדירה, ויכול שיהיה לפי אזורים או אמות מידה.
אתי בנדלר: יש סמכות לקבוע רף עליון למחיר דירה – גם כאן לא נקבעו תקנות בעניין הזה.
אבישי ברוורמן: עורך-דין פז, תקשיב.
אבישי ברוורמן: מכיוון שביקשתי ממך גם כן לגבי מספר תקנות בסעיף 10.
לאה ורון: שנוגעות לקרן.
אבישי ברוורמן: לקרן, כדי לא לרוקן אותה, לתת מספרים שהם ברורים, שאין בדברים האלה.
אבישי ברוורמן: גם לדברים האלה אני מבקש שאנחנו נכנס במהירות את הפגישה אחרי שהגענו פה להסכמה.
אבישי ברוורמן: קח את זה לתשומת לבך ותן לנו את התשובות לכך.
אבישי ברוורמן: האם זה מקובל?
אמיר פז: מקובל לתת תשובות.
אמיר פז: אני לא בטוח שנסכים להתקין תקנות בעניינים האלה, אבל בסדר, נבדוק.
שני רבינוביץ: אדוני, משפט אחד.
אבישי ברוורמן: כמו שאמרה גברת ורון, כבר השופט שרק ואני ממשיך.
שני רבינוביץ: בסדר, משפט אחרון.
שני רבינוביץ: שלחנו על זה גם מכתב למשרד השיכון.
שני רבינוביץ: הצעה לאחד החריגים לעניין החובה לשלם חובות, זה חובות שכר דירה שנוצרו אחרי ה-1 בינואר 2013, אז היה אמור להיכנס לתוקף החוק.
שני רבינוביץ: נראה לנו שלא נכון לדרוש תשלום חובות אלה בגלל שמשרד השיכון לא ביצע את החוק.
שני רבינוביץ: אז אנחנו מציעים שזה יהיה אחד החריגים.
אמיר פז: אז דייר יגיד: אני התכוונתי לרכוש, ואנחנו נצטרך להאמין לו ולהוריד לו בגלל זה שנה שלמה שהוא - - -
שני רבינוביץ: לא להאמין לו.
שני רבינוביץ: להסתמך על כך שהוא הגיש בקשה כבר לפני שנה.
רן מלמד: אם הוא הגיש בקשה.
רן מלמד: הרי מאות דיירים הגישו בקשה, נרשמו.
שני רבינוביץ: אנשים הגישו בקשה.
שני רבינוביץ: מאות דיירים.
רן מלמד: מאות דיירים נרשמו.
אבישי ברוורמן: אמיר, גם את זה , תשקול את זה.
אבישי ברוורמן: תרשום.
פנחס אסולין: יש לי שאלה, אדוני.
אבישי ברוורמן: לא, אני כבר בזמן פציעות, כבר אף אחד לא ידבר יותר, אני מסכם.
פנחס אסולין: אפשר לשאול שאלה בבקשה?
לאה ורון: אחרי הישיבה.
אבישי ברוורמן: אחרי הישיבה תשאל אותי.
אבישי ברוורמן: אמיר, הייתה לי בקשה שעדיין לא נענית לי.
אבישי ברוורמן: ביקשתי בישיבה האחרונה ממשרד השיכון לתת תשובות, זה לא שייך לתקנות האלה, לעניין סיוע בהשגת משכנתא.
אבישי ברוורמן: אני חושב שזה מאוד חשוב, הבטחתם לי שתתנו לי תשובה.
אבנר עורקבי: איך מקבלים נכים משכנתא?
אתי בנדלר: גם נכים - - -
אבישי ברוורמן: גם נכים וגם אלה שאינם נכים.
אבנר עורקבי: אלה שאין להם הכנסות בכלל.
אבישי ברוורמן: גם נכים וגם השאר.
אבישי ברוורמן: אני מבקש עוד פעם.
אבישי ברוורמן: אתם יודעים, יחסי העבודה שלנו מצוינים, אבל הבקשה שלי, אני מבקש במהירות לתת לנו תשובה.
אבישי ברוורמן: ביקשתי את זה בעבר.
שלומי נבון: אדוני, אני חייב הערה אחרונה.
אבישי ברוורמן: אתה חייב?
שלומי נבון: בתקנות פסלתם סעיף שלפי 18(4) שאת מסתכלת עליו כרגע, חייבים להתקין תקנות איך מגדירים "דייר ממשיך".
שלומי נבון: פשוט הורדת את הסעיף הזה מהתקנות, ופה כתוב שזו חובה על-פי החוק.
אמיר פז: הוא הוריד רק את סעיף קטן (1).
רן מלמד: רק את (1).
שלומי נבון: אבל תראו מדוע זה נרשם בחוק.
שלומי נבון: לא הבנו למה זה נרשם בחוק, זו הסיבה.
שלומי נבון: 18(4) מסביר למה.
לאה ורון: אחרי הסיכום של היושב-ראש תברר עם עורך-דין פז.
אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה ראתה ורואה חשיבות גדולה בשיפור תקנות הדיור הציבורי לטובת ציבור הזכאים שמעוניין לרכוש את הדירות.
אבישי ברוורמן: הוועדה אישרה הפחתה בסכומים אותם ישלמו הרוכשים במסגרת הליך רכישת הדירה.
אבישי ברוורמן: הוועדה דורשת ודרשה כבר ממשרד השיכון להתייחס להפחתות גם רטרואקטיבית ולהשיב כספים לרוכשים שכבר החלו את התהליך.
אבישי ברוורמן: אני מבין שהבקשה הזאת נדונה בצורה חיובית, ואני מקווה לשמוע את קבלתה בהקדם האפשרי.
אבישי ברוורמן: הוועדה קוראת לממשלה לא להסתפק במתן שכר דירה לא ריאלי, ולהבטיח דיור ציבורי לאוכלוסיות המוחלשות המתקשות לשכור דירה בשוק החופשי.
אבישי ברוורמן: אני מודה לכם, אני מצפה שתתחילו עכשיו בשיחה המשותפת כדי שבישיבה קצרה נאשר את כל התקנות ונמשיך לחוק הדיור הציבורי.
אבישי ברוורמן: על סדר היום הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – שעות ביקור במענו של צרכן), התשע"ג-2013, של חבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת כץ, בבקשה.
חיים כץ: אדוני היושב-ראש, אנו חברי הכנסת, כאשר החלטנו ללכת לכנסת החלטנו שאנחנו רוצים לנסות לשפר את איכות החיים של האזרחים ששלחו אותנו.
חיים כץ: אנחנו מחוקקים מהחיים.
חיים כץ: יש לנו מכשירים שונים בבית, מכשירים גדולים, ולפעמים אפילו המכשירים האלה מתקלקלים ואז מזמינים טכנאי.
חיים כץ: טכנאי כזה שנותן שירות עורך בין 12-14 ביקורים ביום, ועל כל טכנאי 7 אנשים מאבדים 7 ימי עבודה במשק.
חיים כץ: כל טכנאי גורם לאובדן של 7 ימי עבודה במשק.
חיים כץ: הוא מודיע לך שעה או חצי שעה לפני שהוא מגיע אבל צריך לחכות לו חצי יום.
חיים כץ: אבל לא תמיד אתה עובד ליד הבית ולכן אתה צריך לאבד חצי יום עבודה.
חיים כץ: כמו במפעל שקונה מכונה, עובדים על המכונה, אם היא יקרה, גם במשמרת שנייה ובמשמרת שלישית בשביל להציל את המשק ולא לאבד ימי עבודה.
חיים כץ: חברות גדולות – אני לא מדבר על אדם בחנות קטנה שנותן שירות אלא בחברות בהיקף גדול – שייתנו שירות של טכנאים גם אחרי שעות העבודה, כפי שעושות חברות הטלוויזיה שמתחרות ביניהן, שם יש שירות של טכנאים גם בשעות הערב.
חיים כץ: "הוט" ו"יס" נותנים לך שירות בערב, עד שעה 21:00.
חיים כץ: אני אומר שאדם יוכל להזמין טכנאי, להגיד שהוא רוצה שיבואו אליו בשעה 18:00 או ב-19:00 ויגידו לו: בין 16:00-22:00 יינתנו שירותי טכנאי, ומי שרוצה בבוקר יקבל שירות בבוקר.
חיים כץ: העסק הזה יעבוד כמו עסק והמדינה תהיה כמו מדינה מתוקנת ולא יזלזלו בימי עבודה של ציבור העובדים כאשר אנשים ממתינים לטכנאי.
חיים כץ: עד לאחרונה, כאשר העברנו הצעת חוק בקריאה ראשונה, הטכנאי גם היה מתקשר אליך במספר חסוי ואז לא ידעת אם הוא מגיע.
חיים כץ: הוא היה אומר: צלצלתי, לא ענית לי, ואז גם איבדת חצי יום עבודה ולא ידעת לאן לחזור.
חיים כץ: כאן יש הצעת חוק משלימה שתעזור למשק הישראלי ותעזור גם לעובדים שרוצים לעבוד לפעמים במשמרת שנייה, ויבוא לציון גואל.
אבישי ברוורמן: לגבי הגאולה של ציון, זה לא בטוח.
אבישי ברוורמן: זה יעזור.
אבישי ברוורמן: כפי שכבר אמרתי בוועדה, "תנובה" הולכת החוצה, הפריון נמוך.
חיים כץ: שלא יתנו שירות לקוטג' אחרי הצהרים.
אבישי ברוורמן: לכן, רבותי, לגבי הגאולה לציון יש לי עדיין כמה ספקות, אבל לגבי השיפור – יש פה שיפור.
אבישי ברוורמן: לכן אני פותח את הדיון, אם יש הערות כלליות, ואם לא אז נתחיל בקריאה.
אבישי ברוורמן: נרשמו מספר אנשים.
אבישי ברוורמן: עו"ד שוש רבינוביץ מאיגוד לשכות המסחר ואחריה טל בית הלחמי, מנהל שירות ב"אלקטרה מוצרי צריכה".
אבישי ברוורמן: אני מבקש שתדברו בקצרה.
שוש רבינוביץ: מדובר פה בהצעת חוק שיש בה שינוי מרחיק לכת בכל מבנה התעסוקה, עם עלויות כבדות מאוד.
שוש רבינוביץ: אנחנו מבקשים מהוועדה לבחון ולעשות את האיזונים הנכונים.
שוש רבינוביץ: כפי שאנחנו בדקנו, בחוץ לארץ זה לא קיים כחובה בחוק.
שוש רבינוביץ: הייתי רוצה לשאול את הממונה על הגנת הצרכן והסחר ההוגן האם התקבלו בכלל תלונות בתחום.
שוש רבינוביץ: לדעתנו אין בכלל כשל שוק וחייבים לעשות את האיזונים הנכונים.
אבישי ברוורמן: את אומרת שבעצם זאת בעיה שלא קיימת כמעט.
שוש רבינוביץ: אנחנו לא ראינו שיש בעיה.
שוש רבינוביץ: כמובן הטכנאי צריך להגיע בזמן.
שוש רבינוביץ: אם הוא לא מגיע צריך לטפל בזה.
שוש רבינוביץ: לא צריך עכשיו להחיל את זה על כלל המשק.
אבישי ברוורמן: טל בית הלחמי, מנהל "אלקטרה מוצרי צריכה", בבקשה.
טל בית הלחמי: יש כאן מספר קשיים טכניים הנובעים מהרחבת שעות הפעילות.
טל בית הלחמי: חשוב מאוד שנעלה אותם כאן.
טל בית הלחמי: אחד זה כל נושא הבטיחות – בטיחות בעבודה, בעיקר בעבודה בגובה בכל תחום המזגנים ועבודות גז.
טל בית הלחמי: שמענו מה קרה באירועים האחרונים של הגז.
טל בית הלחמי: ברגע שיורדת החשכה יש קושי גדול מאוד להעניק שירות וזה חשוב מאוד, צריך לשים דגש על העניין הזה.
טל בית הלחמי: אני יכול להגיד לכם מניסיון שאנחנו מודדים את תאונות העבודה ורוב תאונות העבודה שלנו קורות בשעות אחר הצהרים, כאשר החשכה יורדת.
טל בית הלחמי: דבר נוסף הוא נושא החניה.
טל בית הלחמי: ידוע שהיום במקומות שונים אחרי שעה 17:00 יש קושי רב במציאת מקום חניה.
טל בית הלחמי: טכנאים הולכים עם סולם 10 דקות ברגל כדי להגיע לבית לקוח כי אין איפה לחנות.
טל בית הלחמי: לפני שהפכתי להיות מנהל שירות ב"אלקטרה מוצרי צריכה" הייתי טכנאי.
טל בית הלחמי: אני יכול לומר לכם שלקוחות בשעה 18:30-19:00 היו מסמנים לי ואיפשהו זורקים אותי מחוץ לבית: זה הזמן שלנו, אנחנו צריכים את הזמן בשביל הילדים.
טל בית הלחמי: הם לא אוהבים את המטרד ואת הרעשים.
חיים כץ: אז הוא יגיד לך: תבוא בבוקר.
יקי בר: אין בעיה, נבוא אליו בבוקר.
חיים כץ: אין לך בעיה, אם הוא לא רוצה אותך בערב הוא יזמין אותך בבוקר.
טל בית הלחמי: אנחנו נותנים שירות – "אלקטרה מוצרי צריכה" וגם החברים פה – בתקופת הקיץ כאשר יש אור עד שעה 20:00.
טל בית הלחמי: אנחנו מעניקים שירות ללקוחות ויש לנו חלון זמן בין 18:00-20:00.
טל בית הלחמי: אני יכול לומר לכם שהביקוש לחלון הזמן הזה מאוד-מאוד נמוך.
טל בית הלחמי: אלו הטיעונים העיקריים, וזה בלי קשר לכך שאני בכלל בא לדבר כאן על נושא העלויות, שבסופו של דבר הענקת שירות כזה יש לה עלות.
טל בית הלחמי: העלות בסוף תועמס על הצרכן וזה דבר שצריך לקחת אותו בחשבון.
אתי בנדלר: יש לי שאלה כללית לחבר הכנסת כץ כדי להבין על מה אנחנו מדברים.
אתי בנדלר: סעיף 18א לחוק, שבמסגרתו אתה מציע להוסיף את הפסקה החדשה, יש בו מספר סעיפים קטנים.
אתי בנדלר: סעיף קטן (א) שבו קובע: "השר, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, רשאי בתקנות, לחייב יצרן, יבואן, סיטונאי או קמעונאי של טובין או שירותים, לתת שירות לצרכן לאחר מכירה, וכן רשאי הוא לקבוע הוראות" בשורה של נושאים.
אתי בנדלר: בסעיף קטן (ב), השר הוסמך, באישור ועדת הכלכלה, לקבוע הוראות גם לגבי שירות שלא לאחר מכירה וגם לגבי סוגים אחרים של חוזים באופן כללי.
אתי בנדלר: השר קבע תקנות, ועיקר התקנות שאליהן התייחס נוגע לשירות שניתן לאחר מכירה.
אתי בנדלר: זאת אומרת, קודם כול, טובין שם זה מכשירים אלקטרוניים, בגדול.
הילה דוידוביץ: מעל 150 שקלים.
חיים כץ: ברור, אף אחד לא מזמין טכנאי שביקורו עולה 200 שקל בשביל מכשיר שעולה 100 שקל.
חיים כץ: הוא כבר יקנה מכשיר חדש.
אבישי ברוורמן: לא כל אחד.
חיים כץ: כל אחד.
חיים כץ: אם לא, הוא טמבל.
אתי בנדלר: מדובר על תקופת האחריות, שבדרך כלל לגבי רוב המכשירים האלה נמשכת שנה.
אתי בנדלר: בסעיף קטן (ג), שבמסגרתו אתה מציע את התיקון, למרות שזה לא כתוב וזו השמטה, בדקתי את זה, נכתב: "נדרש ביקור טכנאי במענו של צרכן, לשם קיום חיובים לפי סעיף קטן (א) בתקופת אחריות שנקבעה לפי אותו סעיף קטן, או בהתאם לחוזה למתן שירות שבו השירות מותנה בתקינות הטובין הנמצאים אצל הצרכן", למשל ממיר לטלוויזיה- - -
חיים כץ: בממיר יש תחרות, אין שם בעיה.
אתי בנדלר: "או בהתאם לחוזה למתן שירות מסוג שקבע השר," – אבל הוא לא קבע – "יתאם מי שמחויב לתת שירות לפי הוראות סעיף זה את המועד ואת שעת הביקור עם הצרכן".
אתי בנדלר: כאן אתה מבקש להכניס את הסעיף שבהצעת החוק, שמדבר על שעות הביקור.