GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<צבי אורן: אני גם הצגתי אמצעים שבאמצעותם אפשר לעשות את זה ובאופן מיידי, תעשו את כל מה שצריך כדי שהדולר יהיה 3.8, ואז נטפל בשאר הבעיות, וחייבים לעשות את זה.
<צבי אורן: אתם חייבים לקרוא בקול לנגידה להתעשת; לנגידה ולאוצר, דרך אגב.
אראל מרגלית: דרך אגב, קראנו לה.
אראל מרגלית: ביקשנו ממנה בישיבה האחרונה – אמרנו לה, תראי, אנחנו לא מאשימים אותך, את חדשה, אבל משהו לא עובד.
אראל מרגלית: האם יש רעיונות אחרים לאסטרטגיה חלופית?
<צבי אורן: יש רעיון פשוט מאוד.
<צבי אורן: יש ארבעה צעדים שאפשר לנקוט בהם וצריך לנקוט בהם, כדי שהדולר יהיה 3.8.
<צבי אורן: זה מה שצריך לעשות.
<צבי אורן: עשו את זה בשוויץ ועשו את זה בצ'כיה, ובמדינות נאורות יותר.
<צבי אורן: רק אנחנו משחקים פה איזשהו משחק הזוי של נזק בלתי הפיך שאי אפשר יהיה לתקן אותו, פשוט אי אפשר יהיה לתקן אותו.
<צבי אורן: חברים, תתעוררו.
<צבי אורן: זה הצד של האיום, אבל יש פה גם צד של סיכוי.
<צבי אורן: קודם כל, השווקים התרחבו.
<צבי אורן: דבר שני, יש פה יושב-ראש ועדת כלכלה שמבין כלכלה.
<צבי אורן: יש יושב-ראש ועדת חינוך שמבין חינוך.
<צבי אורן: יש את אראל מרגלית ויש את גילה גמליאל, ואני יוצא מפה אופטימי מאוד, כמו גם החברים שלי.
<צבי אורן: יש מה לעשות.
<צבי אורן: שנת 2014 יכולה להיות שנה טובה.
<צבי אורן: זה מה שעצוב פה.
<צבי אורן: רק צריך לעשות את מה שצריך לעשות.
אבישי ברוורמן: תודה לצביקה אורן.
אבישי ברוורמן: גילה גמליאל ואראל מרגלית, אתם צריכים לדלג.
אבישי ברוורמן: תשע"ד תהיה שנה עם דילוג.
אבישי ברוורמן: לא רק הדילוג כאן, אלא פריצת דרך.
אבישי ברוורמן: אנחנו נשוחח לגבי מה יכולה לעשות הנגידה.
אבישי ברוורמן: זה יותר מורכב, אבל אני חושב שהאוצר יכול לעשות.
אבישי ברוורמן: ינון אלרועי, אני יודע שהשר בנט מאוד רוצה לעשות את הדברים האלו.
אבישי ברוורמן: אבל כמו שהסברנו, אתה יכול לתת שני דברים: דבר אחד, זה מה שנקרא: word from the sponsor, להגיד זה, וזה וזה.
אבישי ברוורמן: אתה מבין את הקשר הגורדי שנמצא פה, יש פה שלוש נקודות.
אבישי ברוורמן: לטווח האורך אני אקרא לזה "פתרון אלי גונן", צריך להתנהל אחרת פה, וזה לא משנה, כי כל שר רוצה להיות ראש ממשלה, אבל לצערי, יותר חשוב שיהיה צוות שיעבוד יחד.
אבישי ברוורמן: לגבי הדולר והשקל, אני אתייחס אולי בסוף בכמה מילים, כי היתה לי גם שיחה עם הנגידה, לא ברור לי שהפתרון כל-כך פשוט, אבל אני חושב שדווקא בצעדים שלא בהכרח מתבטאים בפעולה של הנגידה אפשר לעשות צעדים אחרים באמצעות הממשלה.
אבישי ברוורמן: אבל זו באמת שיחה, שאולי לא נרד לרזולוציה הזאת בדברים האלה.
<ינון אלרועי: אני חושב שכן.
<ינון אלרועי: קודם כל, אני לא מתיימר לייצג את מי שנמצא פה מהממשלה.
אבישי ברוורמן: אני חושב שאתה היחיד, לא?
<ינון אלרועי: אז אני אשמח לבטא לפחות את הצד שלנו.
<ינון אלרועי: קודם כל, אני מודה לך על קיום הישיבה וגם לחברי הכנסת הנכבדים שיזמו את העניין, כי אנחנו נמצאים יום-יום בקשר עם כל הארגונים, עם צביקה אורן ועם אוריאל לין, ועם אנשיהם, וכמובן עם כל הארגונים האחרים, אבל חשוב להעלות את העניין באופן כללי.
<ינון אלרועי: על נושא שינוי השיטה, אני חושב שזה לא מקומי להתבטא, אבל ישנם לא מעט נושאים שחלקם הועלו פה שהם כן בתחום הפעילות שלנו.
<ינון אלרועי: אני רוצה לצטט את השׂר, השׂר שלי, נפתלי בנט, שאמר שמבחינתו, יוקר המחיה הוא בעיה שפוגעת בציונות.
<ינון אלרועי: שבעצם בגלל יוקר המחיה, ודיבר על זה גם אלי גונן וגם אתה - - -
אבישי ברוורמן: אבל אני רק רוצה לשאול אותך שאלה: אנחנו בפוליטיקה, והכנסת, וכל הדברים, והצהרות ותקשורת – הנושא כרגע הוא התעשייה.
אבישי ברוורמן: אני בעד שבירת חלק מהריכוזיות ותחרות, וכולי.
אבישי ברוורמן: השאלה היא פשוטה מאוד: לגבי התעשייה – אם זו תעשייה ומגזר עסקי, אז אמרו פה שלושה דברים: תקציבים גדולים - - -, חינוך מקצועי בצורה רצינית, הוצאות - - - לחיבור לטכנולוגיות, כסף בצורה הגרועה ביותר, ולתת לרוץ כדי שהפריון יעלה בשיתוף עם העובדים.
אבישי ברוורמן: זה קודם כל הדבר המרכזי.
אבישי ברוורמן: זה מעבר ליוקר המחיה.
אבישי ברוורמן: יוקר המחיה זו שאלה אחרת.
<ינון אלרועי: אני לא הספקתי להשלים את העניין, שבנוסף ליוקר המחיה, השר מתבטא בצורה דומה בכל מה שקשור לכובד הרגולציה, ואחת המשימות שהוא הטיל עלינו, גם הוא וגם המנכ"ל – הוא קורא לזה: "אתר והשמד".
<ינון אלרועי: אנחנו בעיצומו של תהליך של מיפוי הרגולציות שנמצאות במשרד, על-מנת לראות איזה מהן אנחנו יכולים להסיר או לצמצם.
אבישי ברוורמן: מה אתה יכול לשנות ברגולציה?
אבישי ברוורמן: אמר אמיר חייק פה שיש פה 170 רגולטורים.
אבישי ברוורמן: תהיה עכשיו קונקרטי, עכשיו זה 12:20 ב-21 בינואר, אני מזמין אותך לפה בעוד חודש, ב-21 בפברואר, ולפני זה תעביר לי רשימה – אני מדבר ברצינות.
<ינון אלרועי: אחת הדוגמאות שיכול להיות שחלק מהנוכחים בחדר לא ישמחו לשמוע היא, למשל, כל ההתנהלות בעולם התקינה.
<ינון אלרועי: השר מעוניין להסיר רשמיות מעשרות תקנים, על-מנת לאפשר בין השאר - - -
אבישי ברוורמן: אני לא רוצה לפגוע בכבודך, אבל כבר אמרתי, דרגות החופש שלך מוגבלות.
אבישי ברוורמן: אני מאוד מעוניין גם לצמצם רגולציה, ואני עם פטיש גדול למי שעובר עבירות, והיתר לרוץ.
אבישי ברוורמן: תעביר לנו רשימה, שבוע-שבועיים, של כל הרגולטורים שאתה רוצה לבטל.
אבישי ברוורמן: אנחנו נעשה את הדיון, מה כן, מה לא, וניתן לך את הגיבוי.
<ינון אלרועי: קודם כל, לא אמרתי איזה רגולטורים לבטל.
<ינון אלרועי: אמרתי איזה רגולציות במסגרת הפעילות אנחנו חושבים שצריך להפחית.
<ינון אלרועי: זה דבר אחד.
<ינון אלרועי: דבר שני, אני חושב שיש כל מיני תהליכים שנעשים בממשלה, חלקם נעשים בחסות כבודו, למשל, בהיבט של החוק של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים - - -
אבישי ברוורמן: סליחה, סליחה, אל תגרום לי עוגמת נפש, כי אשתי אומרת, ב-15 בינואר הייתי בן 66, והיא אמרה כשאומרים דברים שמרגיזים אותך, תנשום עמוק.
אבישי ברוורמן: אני כבר הגדרתי שאין חוק לעסקים קטנים.
אבישי ברוורמן: אמרתי חוק לסוכנות לעסקים קטנים, וקרא לזה היועץ המשפטי - - - "חוק הצנון", ואני אמרתי: זה חוק לשדרוג הצנון.
אבישי ברוורמן: אם יהיו עוד ארבעה פקידים במשרד בעסקים, מה זה שייך לעסקים קטנים שיש להם שוטף פלוס 30, שוטף פלוס 60, להוריד להם רגולציות?
אבישי ברוורמן: מה זה שייך לזה?
<ינון אלרועי: המטרה היא שהסוכנות הזאת תוכל לעמוד מול הרגולטורים השונים בממשלה, ולהעלות את האינטרס של העסקים הקטנים והבינוניים על-מנת להקל עליהם את החיים.
<לאה ורון: שיקרא את הפרוטוקול.
אבישי ברוורמן: אני כל-כך מחבב אותך, ואל תגרום לי כאב לב.
אבישי ברוורמן: אני מאוד מעריך את מר קויתי, אבל הבשורה על הרגולציות ועל העסקים הגדולים בישראל תהיה אם למר קויתי יהיו עוד שלושה פקידים, ואז התעשייה בה תשתנה?
<ינון אלרועי: מר קויתי - - -
אבישי ברוורמן: לא, אני מעריך את מר קויתי.
<ינון אלרועי: בסדר, בוא נמשיך עכשיו לדברים שמעניינים.
אבישי ברוורמן: אתה עונה לי את התשובה שאלי גונן היה אומר בעבר, אז בסדר, כל פקיד אומר את שלו.
אבישי ברוורמן: אני מעריך אותך, אבל פה אני לא שומע בשורה.
אבישי ברוורמן: אני מעריך את הרצינות של השר, שהוא רוצה.
אבישי ברוורמן: אני מוכן לעזור לכם.
אבישי ברוורמן: תנו לנו דברים קונקרטיים לעזור לכם.
אבישי ברוורמן: מנשה תמיר, ממפעל עשת אילון, בבקשה.
<מנשה תמיר: אני רוצה להתחיל דווקא ממובאה של הרמב"ם, שאמר: לצדקה יש שמונה מעלות, כשהמעלה הגבוהה ביותר זה לתת פרנסה לאנשים.
<מנשה תמיר: לא צדקות ולא נדבות.
יצחק וקנין: אל תצריכנו, לא לידי מתנות בשר ודם ולא לידי הלוואתם.
אבישי ברוורמן: אנחנו שנינו יודעים שהטעות הכי גדולה של השוויון בנטל זה "חרדים לעבודה", כי הרמב"ם אמר:
אבישי ברוורמן: מי שלא עובד ולא מאונס, אין לו חלק בחיי העולם הבא.
אבישי ברוורמן: איציק מסכים אתי, אנחנו ביחד.
<מנשה תמיר: אני ונירית אשתי פה, והיא שותפתי גם למפעל, וכל האנשים הטובים שיושבים פה, כולם בעלי עסקים.
<מנשה תמיר: מעבר לדאוג לפרנסתנו אנחנו דואגים לפרנסתם של מאות אלפי משפחות במדינת ישראל.
<מנשה תמיר: וכמו שהזכירו פה קודם, רמת השכר הממוצעת היא נמוכה, ואנחנו עושים מאמץ מאוד גדול כדי לפרנס הרבה אנשים בכבוד.
<מנשה תמיר: התחברתי למה שאמר פה החבר מ"שיש ירושלים", כי אנחנו מפעל דומה, מפעל של לואו-טק, אבל אני קורא לעצמנו: "ההיי-טק של הלואו-טק".
אבישי ברוורמן: סטף הגדיר לי את זה: MOTECH, Mind Oriented Technology.
אבישי ברוורמן: אתה לוקח לואו-טק, משדרג אותו, וקורא לו: MOTECH.
<מנשה תמיר: אני קונה את זה.
<מנשה תמיר: ואם נתחבר למה שאמרנו קודם: אנחנו חקלאים ותעשיינים, חברי מושב יודפת בגליל, ואנחנו בעלים של מפעל בקיבוץ אילון, מפעל "עשת אילון", מייצרים מיכון חקלאי מתקדם לבתי-אריזה לפירות וירקות, לתוצרת חקלאית.
אבישי ברוורמן: עכשיו המצב בעסק שלך בסדר?
<מנשה תמיר: המצב שלי, ברגע זה, לא בסדר.
<מנשה תמיר: לפני שנה הוא היה טוב, וברגע זה הוא לא בסדר.
אבישי ברוורמן: מהסיבות שנאמרו כאן?
<מנשה תמיר: בעקבות חלק מהסיבות שנאמרו פה.
<מנשה תמיר: אבל - - - פתרונות של איך לא לשנות את שער הדולר, בשביל זה יש פה אנשים אחרים, ואיך לשנות את הרגולציה.
<מנשה תמיר: אנחנו מתמודדים היום עם תחרות מאוד-מאוד קשה של ייבוא, בעיקר מאירופה, ומדברים פה על תחרות; אני לא מבקש, לא להטיל מכסים ולא לחסום אף אחד, אבל קיימת היום תופעה במשרד החקלאות, הרבה שנים - - -
יצחק וקנין: פשוט לאפשר לו – כל חקלאי שמקבל מענק, שיעשה את זה בארץ.
יצחק וקנין: למה צריך לתת לו את המענק ושיעשה את זה בחוץ-לארץ?
<מנשה תמיר: יפה.
<מנשה תמיר: משרד החקלאות, דרך מנהלת ההשקעות של משרד החקלאות, נותנים מענק של 40% לכל חקלאי שקונה מכונות מהסוג של המכונות שאנחנו מייצרים, ועוד כמה יצרנים אחרים פה בארץ.
<מנשה תמיר: חקלאי ממושב פעמי תש"ז, שקנה עכשיו ציוד בשלושה מיליון שקל, קיבל מיצרן צרפתי שבוע של פינוקים בפריז, בלי להיכנס לפרטים של מה שהוא מספר שהוא עבר בפריז.
אבישי ברוורמן: אני לא רוצה לפגוע בכבודו של ראש ממשלת צרפת.
<מנשה תמיר: הוא חתם שם על עסקה של שלושה מיליון שקל, ואף שקל אחד לא נשאר בארץ.
<מנשה תמיר: אותו חקלאי מקבל ממדינת ישראל, מכספי המסים שלנו, ושלכם כולכם, 40% שהם כמעט מיליון וחצי שקל מקבל אותו חקלאי בודד, והכסף הזה יוצא לצרפת, לטובת אותו מפעל.
אבישי ברוורמן: למה אמרתי פה את המשל של אלי גונן בהתחלה?
אבישי ברוורמן: השר שמיר סמוך על השולחן הזה ממקום למקום; הנה דוגמאות, ומה שצריך לקרות, פה משרד החקלאות, פה זה, ונגמור את הסיפור הזה.
<ינון אלרועי: אנחנו, בתקווה, נקיים אצלך ב-11 בפברואר ישיבה בנושא "כחול-לבן".
אבישי ברוורמן: אבל תכין לי את החומר; קח את מה שאמרת עכשיו, קח את הדוגמאות שלו, קח מכל מקום.
אבישי ברוורמן: בוא שב, השר פורז.
אבישי ברוורמן: השר פורז, למי שלא יודע, היה יושב-ראש ועדת הכלכלה, היה שר הפנים, ועדיין כוחו במותניו.
אברהם פורז: זה טעון הוכחה.
<מנשה תמיר: עוד דוגמה אחת שתצלצלנה אוזניכם, שכן במושב בית-הגדי, עבר עכשיו את אותו תהליך, נסע לצרפת לשבוע של - - -, הזמין אצל אותה חברה ציוד ב-12 מיליון שקל.
<מנשה תמיר: אגורה אחת לא נשארה בארץ.
<מנשה תמיר: הבחור הזה לא רצה מענק.
<מנשה תמיר: הוא בחר במסלול של פטור ממס לעשר שנים.
<מנשה תמיר: מדינת ישראל נותנת לאותו חקלאי בודד מיליונים רבים בפטור ממס, והבן-אדם הזה לא השאיר אפילו אגורה אחת במדינת ישראל.
יצחק וקנין: זו מדינה של חכמי חלם.
אבישי ברוורמן: אין תיאום בין המערכות.
<מנשה תמיר: אין שום חוק ושום מגבלה, שהמדינה או משרד החקלאות אומרים לאותם חקלאים: אתם רוצים לקנות ציוד שקיים בארץ?
<מנשה תמיר: אתם רוצים לקבל מענק?
<מנשה תמיר: תקנו בארץ אצל היצרנים הישראלים.
<מנשה תמיר: מה שאין בארץ, תקנו בחו"ל.
<מנשה תמיר: אם אתם רוצים לבחור לבלות בפריז, לבלות בחו"ל – על חשבונכם.
אבישי ברוורמן: אני רוצה שר הריכוז.
אבישי ברוורמן: לא שר כלכלה, שר הריכוז.
אבישי ברוורמן: ושר הריכוז צריך לקחת עכשיו את כל החסמים שקיימים בכל מקום, לשׂים אותם בפגישה אחת, פה תשים את ראש הממשלה ושר האוצר, אני אשב בצד השני, תביא לך מי שאתה רוצה, ולגמור עם זה.
אבישי ברוורמן: ולעשות כמה דברים לפני שאנחנו עושים את "מהפכת אלי גונן", "מהפכת האצבע", אני אקרא לה, ושאולי נעשה אותה.
אבישי ברוורמן: ובמקביל נשחרר עכשיו כמה חסמים שהם מעבר לוויכוח כמה אפשר יהיה להשפיע על נגידת בנק ישראל להתחיל לשחרר חלק מהדברים האלה.
<מנשה תמיר: עשר שנים אני דופק על כל דלת אפשרית ומגיע לכל שר אפשרי, ואין מקשיב.
<מנשה תמיר: אני מקווה שאולי מהישיבה הזאת יצא משהו.
אבישי ברוורמן: תאמין לי שהלב שלי כואב.
אבישי ברוורמן: הבן הצעיר שלי אומר לי: מה אתה עושה פה בכלל?
אבישי ברוורמן: לך תעבוד עוד פעם, תעשה את הדברים במקום, לך.
אבישי ברוורמן: זה הורג אותי, כי אני איש ביצוע, ואני לא יכול לסבול שכל הסיפור, זה דיבר וזה דיבר, וזה דיבר, ואחרי זה אין ביצועים.
אבישי ברוורמן: רבין, עם כל הביקורות שהיו, רבין היה לוקח את שבס ואת אלדרוטי, מוריד אותם לשטח, מתכלל שרים, בוצע – יבוצע.
אבישי ברוורמן: גם שרון, בחלק מהדברים, עשה את הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: היום אין שיטת עבודה.
אבישי ברוורמן: גם חלק מזה שהכול פרסומת.
<נחום ליכטיק: רשות המסים דווקא עובדת, רשות המסים עובדת יופי.
<נחום ליכטיק: היא לוקחת כסף מכל הזוגות הנשואים.
<נחום ליכטיק: כן, גם אתה עובד עם אשתך.
<נחום ליכטיק: משלם יופי, מסבסד.
אבישי ברוורמן: מי אדוני, מהספסל האחורי?
<נחום ליכטיק: שלום, שמי נחום ליכטיק, ואני מהדפוקים שחייב כסף למס הכנסה.
<נחום ליכטיק: אני פושע שעובד עם אשתו.
אבישי ברוורמן: רבותי, נכנס אוריאל לין.
אבישי ברוורמן: אני חייב לסגור פה, כי יש לנו עוד דיון בעוד רבע שעה, 20 דקות.
אבישי ברוורמן: אני מבקש שכל אחד יעשה את זה בקצרה.
אבישי ברוורמן: אני אמרתי כבר גם לצביקה – כי יש כאן המון דברים, ועדת הכלכלה, כל הרפורמות – אני רואה את עצמי היום חייל של התעשייה הישראלית.
אבישי ברוורמן: גם אמרתי, אני הולך לשבת באופן קבוע עם חלק מהאנשים, ולהקשיב.
אבישי ברוורמן: לא הדיבור, ההקשבה.
אבישי ברוורמן: אם לא ניצור קבוצה של עוצמה עם לחץ ציבורי, כל הדיונים האלה, על הסרמוניות שלהם והחגיגיות שלהם – כי הרבה אנשים טובים רוצים לעזור פה, אבל המערכת זה לא עכברא גנב, זה חורא גנב.
אבישי ברוורמן: המערכת לא בנויה לתפקוד מסודר.
אבישי ברוורמן: אם תיווצר עוצמה, כפי שצביקה אמר פה, וחלק מהדברים נשנה ונתחיל דרך, אבל תהיה שיחה כמו של קאטו הזקן, שאמר: קרתגו חייבת להיחרב, שפה צריך לשנות את השיטה, וזה לא ה-2% חרדים, ולא 3% ערבים, ולא 24 או 19 שרים - - -
יצחק וקנין: יש לנו מזל שיש את אירן, אני אומר לך.
יצחק וקנין: כל היום בלבול מוח עם אירן, מהבוקר עד הלילה: אירן, אירן, אירן.
יצחק וקנין: מה היינו עושים בלי אירן?
אבישי ברוורמן: רבותי, חבר הכנסת לשעבר אוריאל לין, שלא רק שהיה יושב-ראש ועדת החוקה בכנסת, הוא העביר פה הרבה חוקים, את חוקי-היסוד, וגם היה פעם שחקן תיאטרון צעיר; הספר היחיד שלא קראתי של אריך קסטנר – כי הוא חסיד שלו, הוא נתן לי אותו כשהייתי נער קטן, לפני חודשיים, ואני מודה לו.
אוריאל לין: מומלץ מאוד.
אוריאל לין: למי שאוהב לקרוא ספר טוב, הספר הזה מומלץ מאוד.
אוריאל לין: מי שיקרא את הספר ויתאכזב, יקבל ממני פיצוי אישי.
אוריאל לין: מבטיח.
אוריאל לין: אדוני היושב-ראש, בעשר השנים האחרונות כלכלת ישראל המריאה; כלכלת ישראל עברה שדרוג שלא היה כדוגמתו, ועלינו להבין את זה.
אוריאל לין: בעוד שהאוכלוסיה גדלה ב-18%, מספר המועסקים במגזר העסקי גדל ב-32%, והתוצר העסקי גדל ב-53%.
אוריאל לין: כלכלת ישראל היום נחזית ככלכלה חזקה, אחת הכלכלות החזקות בעולם.
אבישי ברוורמן: אוריאל, אני חייב להפסיק אותך.
אבישי ברוורמן: לפני תחילת הדיון - - -
יצחק וקנין: אבל לא שמעת מה הוא רוצה להגיד.
אוריאל לין: תתפלא שאני אגיע לנקודה יותר מהר ממה שאתה חושב.
אבישי ברוורמן: זו כלכלה לקבוצה קטנה.
אוריאל לין: תתפלא שאני אגיע מהר לנקודה.
אוריאל לין: תתפלא כמה זה יהיה קצר.
אוריאל לין: הבעיה המרכזית היום בפני מדינת ישראל היא המשך הצמיחה; אם אנחנו רוצים ביטחון, רוצים חברה, אנחנו צריכים להמשיך את הצמיחה שהשגנו, כי היכולות קיימות והיכולות האלה נמצאות במגזר העסקי.
אוריאל לין: וזה מה שאנחנו צריכים להבין.
אוריאל לין: אדוני היו"ר, אני חושב שצריך לשנות את החשיבה ביסודה כדי שכנסת ישראל תתחיל לתפקד אחרת.
אוריאל לין: למה אני מתכוון?
אוריאל לין: אנחנו מגישים פה הצעת חוק, שאני עוד לא עיינתי בה, יתכן שהיא הצעת חוק ראויה מאוד, אבל אומר לכם שההכבדות שמוטלות על המגזר העסקי, הן יכריעו את הכף יותר מאשר כל הצעת חוק כזו, משום שאחד הדברים שאנחנו צריכים להתחיל ללמוד לעשות זה לדעת מה לא לעשות.
אוריאל לין: אני בא עכשיו מוועדת העבודה, ואני רוצה שיובן: 41,000 עסקים זעירים, קטנים ובינוניים נסגרו בשנת 2013.
אוריאל לין: אנחנו בעבר התייצבנו על זה שנסגרים 37,000 בשנה.
אוריאל לין: עלינו, אנחנו עולים במספר העסקים שנסגרים.
אוריאל לין: הבעיה היא שכל הזמן מוטלות הכבדות נוספות על המגזר העסקי, ללא הרף, גם פרי יצירת הבית הזה.
אוריאל לין: תגידו לי, משנת 2000 עד היום עברו 170 תיקוני חקיקה בדיני עבודה, מאה ושבעים, מתוכם 140 תיקוני חקיקה ראשית – אין חוק אחד שמדבר על זכויות המעסיק, אין חוק אחד שמדבר על זכויות העובד, הכול הכבדות על המעסיקים.
אוריאל לין: כאן, בכנסת זו, כרגע, כבר הוגשו 130 הצעות חוק בדיני עבודה.
אוריאל לין: ואז אני אומר, אדוני היו"ר, שפרי היום הזה צריך להיותה החלטה ברורה: מפסיקים להכביד על המגזר העסקי.
אוריאל לין: נקודה.
אוריאל לין: זה מה שצריך לעשות.
אוריאל לין: ומכאן, להתחיל לחשוב איפה אנחנו מפחיתים, איך מנפים חוקי עבודה מיותרים, איך מורידים רגולציה מיותרת.
אוריאל לין: להפסיק את ההכבדות, להפסיק לחשוב שאפשר להמשיך בדינמיקה של ההכבדות.
אוריאל לין: אנחנו נשׁחק את הפוטנציאל של המגזר העסקי.
אוריאל לין: מה שתלוי במגזר העסקי זה המוטיבציה של בעלי העסקים לבנות עסקים, לפתח עסקים' ואם נהרוס להם את המוטיבציה, לא תהיה פה צמיחה בעוד עשר שנים' לא נוכל לעמוד באתגרים, לא הביטחוניים ולא החברתיים.
אוריאל לין: וזה המסר המרכזי שאני מבקש להעביר.
אוריאל לין: הבעיות של צביקה אורן היום זה משום שכלכלת ישראל נעשתה כלכלה חזקה.
אוריאל לין: השקל החזק זה לא סתם מעשה קסם, זה תוצאה של כלכלה חזקה.
אוריאל לין: בואו נבין את זה.
אוריאל לין: אני לא אומר שלא צריך למצוא פתרונות, אבל אנחנו צריכים לקבל החלטה: עוצרים את ההכבדות על המגזר העסקי, בוחנים במה אנחנו יכולים להקל.
אוריאל לין: זה הרבה יותר חשוב מאשר להעביר עוד חוק שמחלק פה קצת, פה קצת, פה קצת ושם קצת.
אוריאל לין: תודה רבה לכם.
אבישי ברוורמן: אוריאל, תודה רבה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לתת רק הערה אחת לגבי החוקים: אני יודע שזה לא פופולרי ואולי גם אני לא פופולרי מהבחינה הזו, אני חשבתי כל חיי שמדינות מוצלחות הן מדינות שמספר החוקים שלהן הוא מצומצם.
אבישי ברוורמן: טקיטוס הרומאי אמר: ככל שיש יותר חוקים, המדינה מושחתת יותר.
אבישי ברוורמן: אני הערכתי מאוד את אדוארד קנדי המנוח, כשהייתי בוושינגטון, הוא התרכז - - -.
אבישי ברוורמן: ג'ומס, ייבדל לחיים ארוכים עבד על חוקים ממשלתיים.
אבישי ברוורמן: אנחנו מדרגים היום את חברי הכנסת לפי עודף חוקים, ומכיוון שיש פה שניים-שלושה אנשים מבוגרים, אני קורא לדב חנין, שהוא מהמצטיינים ביותר כאן:
אבישי ברוורמן: בן אלף.
אבישי ברוורמן: "בן אלף", כשאני גדלתי, זו לא היתה מחמאה.
אבישי ברוורמן: למה אני קורא לו "בן אלף"?
אבישי ברוורמן: הוא הגיש כבר 1,000 הצעות חוק במושב הזה.
יצחק וקנין: תגיד מה קורה בבריטניה: בשנה, ארבעה חוקים מעבירים בפרלמנט.
יצחק וקנין: אני, 18 שנים פה, לא יותר מחמישה חוקים שהאמנתי בהם.
יצחק וקנין: יש פה תעשייה של חוקים.
אבישי ברוורמן: אני מתחנן, אבל זה העידן המודרני.
אבישי ברוורמן: אנשים צריכים לדון.
אבישי ברוורמן: אתם יודעים שאנשים יושבים בחמש ועדות, רצים ממקום למקום?
אבישי ברוורמן: אני חושב שהדבר הכי חשוב, שאדם צריך להיות רק בוועדה אחת.
אבישי ברוורמן: להוריד את מספר הוועדות, ואם צריך, שיהיו 140 חברי כנסת.
אבישי ברוורמן: מה שקובע זה איכות הדיון.
אבישי ברוורמן: אבל בעידן המודרני, charisma is exposure, ולכן יש עודף חקיקה.
אבישי ברוורמן: כמה שפחות חוקים, יותר ביצועים, נותן כוח.
אבישי ברוורמן: אבל רבותי, מה זה מערכת התמריצים?
אבישי ברוורמן: – אתם אנשי עסקים – כמה שיותר להופיע, כמה שיותר חוקים, ובדבר הזה עם ישראל יוצא שבוי.
אבישי ברוורמן: ולכן אני מבקש ממר זיו-אב, שיש לו פתרונות ברורים מה צריך לעשות לגבי התעשייה, בשלוש-ארבע דקות.
אבישי ברוורמן: ד"ר אמיר זיו-אב, בעליה של חברה טכנולוגית, בבקשה.
<אמיר זיו-אב: אני מאוד מתנגד למושג: לואו-טק.
<אמיר זיו-אב: יש פה איזשהו תהליך שלילי שמזין את עצמו, לא אתעכב עליו, אבל בסופו של דבר, זה חוסר בבעלי מקצוע, חוסר ביקוש, מתחיל ממיצוב נמוך, כושר התחרות יורד, וכתוצאה מזה גם הזליגה, שחלקה לא מוצדקת, למזרח הרחוק.
<אמיר זיו-אב: אני רוצה להגיד כמה דברים על התעשייה המסורתית, ואחר-כך אני אציע את אחת האפשרויות.
<אמיר זיו-אב: קודם כל, עלות המכר – חברות היי-טק כמו: HP ישראל, קודאק ישראל, "לנדא", "אל-אופ", 95% מעלות המכר של חברות ההיי-טק האלה זה תעשייה מסורתית.
<אמיר זיו-אב: אם אני אקח מוצרים מסורתיים מאוד, כמו: "כתר פלסטיק", או אפילו מה שסטף ורטהיימר עושה - - -, המוצרים מסורתיים, אבל תהליכי הייצור זה חזית הטכנולוגיה העולמית.
<אמיר זיו-אב: אם אני אקח מיקום – למשל, חברה כמו "כתר פלסטיק", מיקומה בכרמיאל הרבה יותר טוב מאשר מיקומה בסין כלפי השוק האירופי, כי כל מרכיבי העלות הם מחירים בין-לאומיים, מרכיב העבודה הישירה הוא זניח, מרכיב ההובלה הרבה יותר גדול ממנו.
<אמיר זיו-אב: והנה, חברות מהסוג ה זה יכולות לחיות בארץ.
<אמיר זיו-אב: אני אקח דוגמה נוספת: הידע.
<אמיר זיו-אב: הרי האיי-קיו של עובד ייצור שמפעיל מרכז עיבוד הוא פי אינסוף יותר גדול מהאיי-קיו של טלר בבנק.
אבישי ברוורמן: אתה דוקטור, אל תגיד: פי אינסוף.
<אמיר זיו-אב: אוקי, הוא הנדרש.
<אמיר זיו-אב: אבל החברה הישראלית מכבדת יותר את הטלר בבנק.
<אמיר זיו-אב: והדבר האחרון, יש נטייה – לדעתי, היא מנטליות של אנשי רכש, והיא קורית באורבוטק, בקודאק ישראל – להעביר את הייצור הישיר למזרח, לסין למשל.
<אמיר זיו-אב: אבל הייצור הישיר הוא בערך 30% מעלות המכירה.
<אמיר זיו-אב: אז באמת מורידים כ-20% מהעלות הישירה כתוצאה מהמעבר לסין, אבל מייקרים את שני-השליש הנותרים כתוצאה מאבטחת איכות, אנשי פיתוח, פתאום על הקו סינים, תפוקות.
<אמיר זיו-אב: בקיצור, צריך לעשות הרבה דברים, ואחד הדברים שבכל מקרה אפשר לעשות זה לייעל את המוצרים.
<אמיר זיו-אב: זה לא מוצרים ברמה ובבשלות של טויוטה ומאזדה 3, זה מוצרים בעקומת לימוד לא בשלה ברמה ההיא.
<אמיר זיו-אב: אפשר לדעתי, 5%, 7%, עד 20%, הודות לתחם, הודות לייעול המוצר וייעול התהליכים, ואז זה כבר הופך – ולכן, השורה התחתונה, אם למשל, משרד הכלכלה, במסלול מקביל למסלול של המדען הראשי, ואני מדבר במסגרתו של המדען הראשי, שעושה עבודה יפה מאוד בהקשר להיי-טק, אם היה עכשיו נותן מסלול - - -
אבישי ברוורמן: רק מה שאמרנו, שהמשאבים לא מספיקים.
<אמיר זיו-אב: לא צריך פה משאבים.
<אמיר זיו-אב: זה יותר הדרכה.
<אמיר זיו-אב: אם היה נותן תמיכה והדרכה בתעשייה המסורתית, איך היא מתייעלת ויותר תחרותית, ופתאום כמה האחוזים האלה הופכים את זה מלא-כלכלי - - -
אבישי ברוורמן: דורון יהודה, מנכ"ל ארגון נכי הפוליו, בבקשה.
<דורון יהודה: אני הולך לדבר על משהו שלא דובר פה היום.
<דורון יהודה: יש הרבה נכים, ביניהם גם אני, שיש להם עסק.
<דורון יהודה: ואנחנו מנסים לפתח עסקים, ואנחנו רוצים שכל הנכים יצאו לעבודה, וזו אחת הדרישות שהממשלה דורשת מהנכים, לא לקבל קצבת נכות, אלא לצאת לעבוד.
<דורון יהודה: וכאשר אני רוצה לפתח עסק, אני צריך שטח גדול פי ארבעה לעבוד בו, בגלל הרדיוס הסיבובי של כסא הגלגלים והצבת ציוד בגובה הידיים.
<דורון יהודה: ואני צריך לשלם ארנונה פי ארבעה, שכירות או קנייה פי ארבעה, ניקיון פי ארבעה.
<דורון יהודה: טוב שנתתם לי הזדמנות להגיד את זה, ואני גם כתבתי לך את זה: אני חושב שצריך לתת פתרון לסדר הגודל הנוסף שהנכה צריך לשאת בו, כי אחרת, הוא מרוויח, והוא משלם את הכול לרשות ולכל הדברים מסביב, והוא לא יכול להרוויח.
<דורון יהודה: זה דבר אחד.
<דורון יהודה: דבר שני, אני הקמתי מפעל קטן לכיסאות גלגלים.
<דורון יהודה: הכסא שאני יושב עליו הוא כסא שאני בניתי.
<דורון יהודה: אם אני מביא את הכסא הזה מסין או מטאיוואן, אני משלם עליו 1,000 דולר.
<דורון יהודה: אני מביא אותו לארץ, אני מוכר אותו, מוכרים אותו, והממשלה משלמת, אתם משלמים, משרד הבריאות, 20,000 עד 30,000 שקל.
<דורון יהודה: שימו לב כמה אחוזים זה.
<דורון יהודה: אני פותח מפעל, ורץ, ומנסה לפתוח את המפעל במעלות ובמגדל העמק, ומריצים אותי, תרוץ מפה לשם, מגרשים, ניירת.
<דורון יהודה: הרמתי ידיים.
<דורון יהודה: את מי רציתי להעסיק במפעל?
<דורון יהודה: את הנכים, שהם יעשו את העגלות של עצמם.
<דורון יהודה: במקום לעודד אותי ולעזור לי לעשות את זה, ואני מראה את המוצר, המוצר קיים, במקום לעזור לי, התישו אותי בדרך.
<דורון יהודה: אני שולח את הכסא הזה לטאיוואן, אני מביא אותו, אני מוכר אותו ב-25,000.
<דורון יהודה: מי ירוויח פה?
<דורון יהודה: אני הייתי מרוויח הרבה פחות, אני לא רוצה להרוויח הרבה.
<דורון יהודה: הנכים היו עובדים.
<דורון יהודה: היה עולה לי לייצר כסא כזה בארץ 8,000, והייתי מרוויח עוד 4,000.
<דורון יהודה: מה כל-כך גרוע?
<דורון יהודה: למה לא לבוא לעזור?
אבישי ברוורמן: בוא ננסה.
אבישי ברוורמן: קיבלתי את המסר.
אבישי ברוורמן: האחרונה, ואני מסכם, דורית גבאי לשכת רואי החשבון, בקצרה בבקשה.
<דורית גבאי: שלום, אני רוצה להביע פה זווית ראייה שמחדדת - - -
אבישי ברוורמן: את לא כועסת עלי שאמרתי שככל שנפשט את השיטה, שייצאו חלק מרואי החשבון לעבוד - - -
<דורית גבאי: לנוח.
<דורית גבאי: אין לי בעיה להחליף מקצוע.
<דורית גבאי: מה שתרצו.
<דורית גבאי: יש כאן הרבה מה לעשות.
<קריאה: מה עם עורכי-הדין?
אבישי ברוורמן: אני חושב שאת עורכי-הדין בכלל צריך לשחרר.
<דורית גבאי: את עורכי-הדין מזמן אפשר להוציא לפנסיה.
<דורית גבאי: הם מפריעים לנו.
אבישי ברוורמן: אתם יודעים שישראל מספר 1 בעולם של עורכי-דין לנפש.
<דורית גבאי: בתל-אביב זה אחד ל-27 איש.
אבישי ברוורמן: ואחד המדדים למדינה בעייתית זה עורכי-דין.
אבישי ברוורמן: כשאני הייתי בוושינגטון בבנק העולמי, ביפן, היו 30,000, חציים בוושינגטון, כי היו נורמות, כמו שאביבי ואני גדלנו, אם אתה בא לבית של חבר שלך ומחליק ושובר רגל, או בבית-חולים, אתה לא תובע אותו.
אבישי ברוורמן: יש נורמות.
אבישי ברוורמן: אבל אנחנו אימצנו את הנורמה האמריקאית, ה-Ambulance chasing, ועברנו.
אבישי ברוורמן: ישראל מובילה בעולם בעורכי דין לנפש, וזו תעודת עניות למדינת ישראל.
<קריאה: אבל אנחנו עובדים הרבה יחד, אדוני היושב-ראש.
<קריאה: אתה משתמש בעורכי-דין לפעמים.
אבישי ברוורמן: מה זה שייך?
<לאה ורון: זה לא "משתמש".
<לאה ורון: זה שהוא מופיע לידך, זה לא אומר שהוא משתמש.
אבישי ברוורמן: יש עורכי-דין נהדרים, אבל אני אומר שהמספר פה הוא לא נורמלי.
<קריאה: זה בלתי סביר.
<דורית גבאי: אני רוצה לקחת את ישראל ולהשוות אותה כאילו שהמדינה היא עסק, שנסתכל על ישראל כעל עסק.
<דורית גבאי: וכמו בכל עסק, אנחנו יודעים שיש חלוקת עבודה: יש את היצרנים, ויש את בקרת האיכות שזה מבקר המדינה, והכנסת והמחוקקים, יש מדיניות שזה שרים, ויש מנהל חשבונות שזה שר האוצר שאמור לאסוף את הכסף ולשלם את התשלומים.
<דורית גבאי: אבל שר הכלכלה היום, מנקודת המבט שלי, הוא שר קצת מבוזבז, ואני חושבת שהוא צריך להיות השר הבכיר יותר משר האוצר.
<דורית גבאי: הוא זה שצריך להיות זה שמתווה את המדיניות - - -
יצחק וקנין: יהיה משבר ממשלתי.
יצחק וקנין: מה קרה לך?
<דורית גבאי: סליחה, זו דעתי.
<דורית גבאי: שר הכלכלה הוא זה שצריך לבוא כמו סמנכ"ל כספים בעסק, שמתווה את המדיניות.
<דורית גבאי: ואת כל מה שאתם אומרים כאן זה בעצם להגיד לאן פנינו ומהי אמנת עסקים, ומהי אמנת מס, וכן הלאה.
<דורית גבאי: אבל האוריינטציה שלי היא אוריינטציה של מסים, ואני חושבת שהממשקים בין משרד הכלכלה למשרד האוצר לא קיימים בצורה מיטבית.
<דורית גבאי: משרד הכלכלה הוציא ביולי 2013 נייר עבודה מדהים על שוויון הזדמנויות בעסקים, שמדבר על כך שיש אפליה לרעה של עסקים שבני-הזוג עובדים יחד באותו עסק.