GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דוד ימין: (ב) הסמכתו של מפקח לפי סעיף זה תהיה בתעודה החתומה בידי הממונה, שמעידה על תפקידו כמפקח ועל סמכויותיו לפי חוק זה (להלן – תעודת מפקח); תוקפה של תעודת מפקח לא יעלה על שלוש שנים מיום שניתנה, וכל עוד המפקח משמש בתפקידו.
<דוד ימין: (ג) מפקח לא יעשה שימוש בסמכויות הנתונות לו לפי חוק זה, אלא בעת מילוי תפקידו, לאחר שהזדהה, ובהתקיים שניים אלה: (1) הוא עונד באופן גלוי תג המזהה אותו ואת תפקידו; (2) יש בידו תעודת מפקח, שאותה יציג על פי דרישה.
אבישי ברוורמן: הסבר קצר.
<תמר פינקוס: הסעיף הזה מפרט את מי הממונה רשאי למנות כמפקח.
<תמר פינקוס: לצורך העניין, הם יכולים להיות עובדי הרשות או עובד מדינה אחר.
<תמר פינקוס: כוונה נכתב עובד מדינה, כי לעת הזו קיימים עובדים שנמצאים במשרדים במחוזות של משרד הכלכלה.
<תמר פינקוס: הם, מבחינת הרשות, עובדי מדינה, כיוון שהם אוחזים בהסמכה.
<תמר פינקוס: דרך אגב, יש על זה סעיף רציפות.
<תמר פינקוס: הם ממשיכים עם ההסמכה שלהם – הם לא צריכים לעבור היום את כל הכללים האלה.
<תמר פינקוס: לכן הממונה ראשי למנות או מעובדי משרדו או עובדי מדינה אחרים.
יעקב אשר: יכול להיות שהיה כדאי להוסיף משפט אחד שנותן – לא הייתי קורא לזה עדיפות – אבל בכל זאת, אנשים שעסקו בתחום הזה - - -
<תמר פינקוס: יש סעיף ספציפי.
יעקב אשר: שמעמדם לא יהיה בדיוק כמו - - -
<תמר פינקוס: יש להם סעיף מיוחד.
אבישי ברוורמן: תודה, חבר הכנסת אשר.
<ליאת לב: אני עורכת דין באגף החקירות והמודיעין במשטרת ישראל.
<ליאת לב: אני רוצה לבקש שיצוין שמדובר בעובדי מדינה שהם עובדי משרד הכלכלה.
<ליאת לב: למפקחים האלה ניתנות סמכויות אכיפה, חקירה, חיפוש ותפיסה ואנחנו לא רוצים שהם יהיו עובדי מדינה באשר הם.
אבישי ברוורמן: מה הם יהיו?
<ליאת לב: רק עובדי משרד הכלכלה, שהוא אמון על ביצוע החוק.
מיקי רוזנטל: ואם מגייסים מישהו ממשרד המשפטים שיעבוד עבורם, שייתן להם חוות דעת, מה אז?
<ליאת לב: בסדר.
<ליאת לב: אבל אם זה יהיה עובד משרד החקלאות?
<ליאת לב: בדרך כלל אין לנו בעיה שיפרידו בין סמכויות פיקוח לסמכויות אכיפה.
<ליאת לב: סמכויות פיקוח, אם זה בעייתי, יבצעו כל מי שהוא עובד מדינה בכל משרד.
<ליאת לב: אבל סמכויות אכיפה, בדרך כלל בנוסחים האלה, מבקשים שהם יהיו - - -
מיקי רוזנטל: כתוב כאן שהם צריכים לעבור הכשרה, ולפיכך זה לא - - -
יעקב אשר: אם הוא יבוא כעובד חדש, זה בסדר, ואם עובד מדינה - - -
אבישי ברוורמן: סליחה, מר לביאן, מה עמדת משרד הכלכלה?
אבישי ברוורמן: אתה מייצג את זה?
<תמר פינקוס: אני אגיב לזה.
<תמר פינקוס: ראשית, אין לנו התנגדות.
<תמר פינקוס: אנחנו ממש לא מתווכחים על זה - - -
<אתי בנדלר: אני מציינת שיהיה כתוב:
<אתי בנדלר: עובדי המדינה האחרים שהם עובדי משרד הכלכלה, בהסכמת שר הכלכלה.
אבישי ברוורמן: יש למישהו הערה נוספת?
אבישי ברוורמן: עורכת הדין בנדלר?
<אתי בנדלר: אני מבקשת להוסיף סעיף שמקובל בחקיקה בקשר להסמכת מפקחים שנותנים להם סמכויות מרחיבות כאלה בסך הכול.
<אתי בנדלר: חובה לפרסם ברשומות הודעה על הסמכת מפקח.
<תמר פינקוס: בסדר גמור.
אבישי ברוורמן: יירשם, תודה.
אבישי ברוורמן: אם ככה, אני יכול להגיע להצבעה – מי בעד?
אבישי ברוורמן: בעד סעיף 4 – פה אחד סעיף 4 נתקבל.
אבישי ברוורמן: עורך דין ימין, הלאה בבקשה.
<דוד ימין: "החלפת סעיף 21 5.
<דוד ימין: במקום סעיף 21 לחוק העיקרי יבוא: "סמכויות פיקוח 21.
<דוד ימין: לצורך פיקוח על ביצוע ההוראות לפי חוק זה, רשאי הממונה או מפקח – (1) לדרוש מכל אדם למסור לו את שמו ומענו ולהציג לפניו תעודת זהות או תעודה רשמית אחרת המזהה אותו; (2) לדרוש מכל אדם הנוגע בדבר למסור לו כל ידיעה או מסמך שיש בהם כדי להבטיח או להקל את ביצוע ההוראות לפי חוק זה; לעניין זה, "מסמך" – לרבות פלט כהגדרתו בחוק המחשבים, התשנ"ה–1995‏ (בחוק זה – חוק המחשבים); (3) ליטול דוגמאות לשם בדיקה; (4) להיכנס למקום העסק בכל עת סבירה, ובלבד שלא ייכנס למקום המשמש למגורים אלא לפי צו של בית משפט; חובת ההזדהות וענידת התג לפי סעיף 20א(ג) לא תחול לענין סמכות זו.
אבישי ברוורמן: אני חושב שיש עכשיו רוב למפלגת העבודה – רק שניים מצביעים – רק שמולי ואני.
<דוד ימין: אני אציג בקצרה את הסעיף.
<דוד ימין: הסעיף בא במקום סעיף 21 לחוק העיקרי.
<דוד ימין: בעבר היו שזורות יחד סמכויות האכיפה המנהליות והפליליות.
<דוד ימין: בחוק הזה עשינו הבדלה בין סמכויות אכיפה פליליות למנהליות ואלו בעצם הסמכויות המנהליות לפני שעברתי להליך הפלילי.
<דוד ימין: הסמכויות מפרטות מה מותר לכל מפקח לעשות ובאלו תנאים.
<דוד ימין: ההבדלים העיקריים בין מה שהיה בקריאה ראשונה לבין הנוסח הנוכחי הם בנוגע לכניסה למקום שהוא עסק והוא בית מגורים.
<דוד ימין: היה דיון בזמנו אם מקום מגורים שחלק ממנו מיועד לעסק, צריך צו או לא.
<דוד ימין: הוחלט שזה יהיה בצו בית משפט וזה קבוע בסעיף קטן (4).
<דוד ימין: הייתה מחלוקת לגבי נטילת טובין.
<דוד ימין: המחלוקת הזאת נפתרה על-ידי זה שהוספנו את המילה "דוגמאות", כמו בנוסח הקודם, כדי להבהיר את המשמעות.
אבישי ברוורמן: יש למישהו התייחסות לגבי סעיף 5?
<אתי בנדלר: בנקודות מסוימות הנוסח הזה קצת שונה לעומת הנוסח שהתקבע בחקיקה המאוחרת, לדוגמה לעניין הנושא של ליטול דוגמאות לשם בדיקה, מקובל לכתוב: לערוך בדיקות או מדידות או ליטול דוגמאות לשם בדיקה וכן להורות על מסירת דוגמאות לבדיקת מעבדה או על שמירתן לתקופה שיורה או לנהוג בהן בדרך אחרת.
<אתי בנדלר: בדרך כלל, הסמכות היא קצת יותר רחבה כדי שיהיה אפשר לעשות שימוש מושכל וראוי באמת בסמכות הזאת.
<אתי בנדלר: אני מציעה - - -
<תמר פינקוס: מקובל.
אבישי ברוורמן: אם ככה, לפי זה אנחנו מצביעים – מי בעד סעיף 5?
אבישי ברוורמן: בעד סעיף 5 – פה אחד סעיף 5 נתקבל.
אבישי ברוורמן: עורך דין ימין, סעיף 6 בטל, כן?
אבישי ברוורמן: בטל ומבוטל.
<דוד ימין: "6.
<דוד ימין: סעיף 21א לחוק העיקרי – בטל.
<דוד ימין: סעיף 21 לחוק העיקרי, זה מה שאמרתי קודם כשהתייחסתי לסעיף 20.
<דוד ימין: זה הסעיף שמדבר על הסמכויות שקודם היו שזורות יחד – המנהלית ותפקידי הממונה – ופה נעשתה הפרדה ולכן כבר אין בו צורך.
<דוד ימין: הוא התייתר ובוטל.
<דוד ימין: "הוספת סעיפים 21ב עד 21ד 7.
<דוד ימין: לפני סעיף 22 לחוק העיקרי יבוא: "צו מנהלי לשמירת טובין במקום העסק 21ב.
<דוד ימין: (א) נוכח הממונה או מפקח כי עוסק לא סימן טובין בהתאם להוראות סעיף 17, רשאי הוא לצוות כי לא ייעשה כל שימוש בטובין האמורים והם יישמרו במקום העסק, באופן שיקבע ולפרק זמן שיקבע שלא יעלה על שישה חודשים; על אף האמור, רשאי הממונה או המפקח להתיר לעוסק להוציא את הטובין ממקום העסק כדי לסמנם כאמור במקום אחר; בסעיף זה – "מקום העסק" – לרבות מחסן של העוסק, לפי בחירת העוסק.
<דוד ימין: (ב) הודיע העוסק לממונה או למפקח כי סימן את הטובין, יבדוק הממונה או המפקח, בסמוך לאחר הודעת העוסק, אם הטובין סומנו בהתאם להוראות סעיף 17, ואם נוכח כי הטובין סומנו כאמור, יבטל את הצו.
<אתי בנדלר: תסביר את סעיף 21ב.
<אתי בנדלר: אחר כך הוועדה תצביע.
<תמר פינקוס: בדרך כלל אנחנו מדברים על מוצרים – זה יכול להיות דברי מזון, בגדים – מדובר במסה ענקית של מוצרים.
<תמר פינקוס: לא הגיוני להעמיס אותם על משאיות ולסחוב אותם למחסן אחר.
<תמר פינקוס: לכן באה החקיקה הזאת שאומרת שאנחנו יכולים להשאיר את זה בבית העסק.
<תמר פינקוס: זה תחת מה שקוראים צו הקפאה – אומרים: אנחנו לא נרשה לכם להשתמש בזה עד שזה יתוקן.
<תמר פינקוס: אלא אם העוסק יבקש רשות ואנחנו נתיר לו להוציא את זה ממקום אחר - - -
אבישי ברוורמן: כן, גברתי, יש לך הערה?
<אלה צ'רטוק: אני עורכת דין, מייצגת את התאחדות התעשיינים.
<אלה צ'רטוק: אנחנו חושבים שבמקרה הזה, לאור הפגיעה האפשרית בקניינו של אותו עוסק, צריך לצמצם את הזמן.
<אלה צ'רטוק: לא מספיק לקבוע שבסמוך לאחר הודעת העוסק.
<אלה צ'רטוק: אני חושבת שצריך לתחום בזמן, אולי 48 שעות או 72 שעות, ולצמצם את הפגיעה כך שהממונה יבדוק לא רק לאחר שיודיעו לו אלא בתוך זמן תחום.
אבישי ברוורמן: עורכת הדין פינקוס?
<תמר פינקוס: אני רוצה להיות בטוחה שאני מבינה – מדברים על סיטואציה שהעוסק הודיע: אני כבר סימנתי, אנא תבואו לראות.
<תמר פינקוס: ואז, תוך כמה זמן.
<אלה צ'רטוק: תוך כמה זמן תראי.
<תמר פינקוס: אין לי בעיה.
<אלה צ'רטוק: נתחום את זה בזמן.
<אתי בנדלר: התיקון המבוקש הוא שבסמוך לאחר הודעת העוסק ולא יאוחר מ-48 שעות?
<אלה צ'רטוק: משהו כזה.
<אלה צ'רטוק: כן.
<אתי בנדלר: אם גברת פינקוס נחה דעתה ש-48 שעות זה בסדר – אני בוודאי לא אתנגד לזה - - -
<תמר פינקוס: דעתו של הצוות שלי לא נוחה מזה – הם אומרים ש-48 שעות לא - - -
<אתי בנדלר: בוודאי – יכול להיות גם ביום שישי, אז מתי - - -
<תמר פינקוס: תוך שבוע ימים.
חמד עמאר: זה סעיף בעייתי.
<אתי בנדלר: לדעתי, המוסיף גורע כאן מבחינתכם.
<אתי בנדלר: כי אם נאמר: "בסמוך לאחר הודעת העוסק", המילה "בסמוך" צריכה לקבל פרשנות סבירה בנסיבות העניין.
<אתי בנדלר: אם ייקח שבוע כשמדובר בסחורה שאתם לא יכולים למכור, לדעתי זה הרבה יותר מדי זמן וזאת פרשנות לא סבירה.
חמד עמאר: אז נלך על 3 ימים.
<אתי בנדלר: למה לכתוב כך כשכתוב "בסמוך"?
<אתי בנדלר: זה צריך להיות: "בסמוך, בהתחשב בנסיבות העניין".
<אתי בנדלר: זה ברור שאם זה סמוך ומקבלים את ההודעה ביום שישי אז הם יבואו ביום - - -
חמד עמאר: אבל אם את לא מגבילה אותו בזמן – סמוך יכול להיות גם בשבוע הבא.
<אתי בנדלר: בסמוך – זה לא היה אחרי שבוע כי פרשנות כזאת תהיה בלתי סבירה לחלוטין.
חמד עמאר: אם לא נכתוב את זה בחוק, מי יכול לחייב אותו?
<אתי בנדלר: יגישו נגדו מיד עתירה לבית משפט.
חמד עמאר: כל אחד צריך לרוץ לבית משפט?
<אתי בנדלר: לי אין בעיה – אני רק חושבת שהם פוגעים בעצמם.
<אתי בנדלר: לי אין בעיה לכתוב "בתוך שבוע".
<דוד ימין: אני רוצה להבהיר שמדובר במוצרים שיש חובה לסמן אותם.
<דוד ימין: זה שהם נמצאים אצל העוסק ללא סימון זאת כבר הפרה של החובה, הוא כבר נמצא במקום של הפרת חובה.
<דוד ימין: הוא לא היה צריך שהמוצרים יהיו אצלו ללא סימון.
<דוד ימין: מרגע שגיליתי שהוא הפר את החובה, כל מה שאני מנסה למנוע זה שהוא ימכור אותם מוצרים לא מסומנים.
<דוד ימין: לכן אנחנו אומרים שהוא עבר על החוק, הוא החזיק מוצרים לא מסומנים ועכשיו גם צריך להגביל בימים מדודים תוך כמה זמן אני אאשר לו את התיקון של העבירה שלא הייתה צריכה להיות מלכתחילה.
<דוד ימין: לכן אני חושב שזמן סביר פה הוא בהחלט מונח סביר.
אבישי ברוורמן: עורך דין בורסי, בבקשה.
<שמואל בורסי: ההצעה שלי היא להשאיר את המילה "בסמוך" ולהוסיף לאחריה "ולא יותר מ".
איציק שמולי: זאת הייתה ההצעה שלה.
<אתי בנדלר: אין לי התנגדות.
<אתי בנדלר: אם המשרד יכול - - -
אבישי ברוורמן: עורכת הדין פינקוס, אם מקובל – אז נלך על ההצעה שלכם עם תיקון צ'רטוק ותוספת בורסי.
<תמר פינקוס: אני מוכרחה לקבל את עמדתו של הצוות המקצועי שעוסק בזה.
אבישי ברוורמן: מה המלצתם?
<תמר פינקוס: אנחנו מעדיפים להשאיר "סמוך, בנסיבות העניין", כי זה מגדיר מה הסיטואציה שיכולה להיות.
אבישי ברוורמן: עורך הדין פרידמן, מה אתה אומר?
<זאב פרידמן: מקובלת עלי במפורש העמדה שמציגה הרשות משום שיש חול המועד ויש כל מיני עניינים – לתפוס את הרשות כשהיא אוכפת - - -
דוד צור: - - - אבל מה שאתה רוצה זה לא יאוחר מ-7 ימים, ואם יש חול המועד - - -
<שמואל בורסי: - - -
חמד עמאר: צריך להגביל את זה – בסמוך ולא יאוחר - - -
אבישי ברוורמן: רבותי חברי הכנסת - - -
חמד עמאר: - - - בסמוך יכול להיות חודש?
חמד עמאר: נכון שהוא עשה עבירה - - -
<תמר פינקוס: - - - על פי פסיקה של בית משפט - - -
<אתי בנדלר: חברי הכנסת רוצים: בסמוך ולא יאוחר מ-7 ימי עבודה - - -
אבישי ברוורמן: סליחה, רבותי - - -
חמד עמאר: 7 ימי עבודה זה גם מקל עליהם.
אבישי ברוורמן: רבותי, חברי הכנסת יצביעו ויחליטו.
אבישי ברוורמן: מכיוון שאני שומע, במקרה הזה, שההצעה של צ'רטוק עם תיקון בורסי מקובלת – למרות שעורך דין פרידמן בדרך כלל בשבילי הוא החוכמה שעל השולחן – במקרה הזה, אם יש רוב - - -
<אתי בנדלר: לנוסח: בסמוך ולא יאוחר מ-7 ימי עבודה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נכניס את זה.
אבישי ברוורמן: על זה, איך אומרים, לא יבוא לציון גואל וגם לא יבוא המשיח.
אבישי ברוורמן: אם ככה, מי בעד?
אבישי ברוורמן: הנוסח הוא: בסמוך ולא יאוחר מ-7 ימי עבודה.
אבישי ברוורמן: בעד סעיף 7 – פה אחד סעיף 7 נתקבל.
אבישי ברוורמן: הלאה לסעיף הבא.
אבישי ברוורמן: עורך הדין ימין, הצבענו, אם ככה על סעיף - - -
<דוד ימין: על סעיף 21ב הצבענו.
<דוד ימין: עכשיו אני אקרא את סעיף 21ג: "צו מנהלי להפסקה או למניעה של הפעלת השפעה בלתי הוגנת 21ג.
<דוד ימין: נוכח הממונה כי עוסק הפעיל השפעה בלתי הוגנת על צרכן בניגוד להוראות סעיף 3(א), רשאי הוא לצוות על העוסק להפסיק את ההפרה האמורה או לצוות עליו לבצע פעולה הדרושה למניעת אותה הפרה, באופן ובתנאים שיורה בצו; נתן הממונה צו כאמור בטרם ניתנה לעוסק הזדמנות לטעון את טענותיו, לא יהיה בכך כדי לפגוע בתוקף הצו, ואולם העוסק רשאי לטעון את טענותיו בפני הממונה, בכתב או בעל-פה, כפי שיורה הממונה, בתוך שבעה ימי עסקים מיום הוצאת הצו.
אבישי ברוורמן: תסביר, בבקשה.
<דוד ימין: הסעיף הזה מתייחס לסעיף 3(א), מהסעיפים הראשונים שהקראנו קודם, מדבר על השפעה בלתי הוגנת.
<דוד ימין: כמו שאמרנו, סעיף 3 מחולק לשני חלקים – א' ו-ב' – בסעיף (ב) מפורט מה זו השפעה בלתי הוגנת.
<דוד ימין: אני לא צריך להסביר לעוסק שהוא עושה משהו בלתי הוגן כי זה מפורט לו בסעיף.
<דוד ימין: סעיף (א) הוא סעיף סל שנועד לכל אותן פרקטיקות - - -
אבישי ברוורמן: אתי אמרה לי שלא הצבענו על סעיף 6 – הצבענו - - -
<אתי בנדלר: לא ברור שהייתה הצבעה.
<אתי בנדלר: אני מציעה שבתום הסעיף הזה תהיה שוב הצבעה על סעיף 6.
<דוד ימין: סעיף (א) הוא סעיף סל שנועד לכל אותן פרקטיקות בלתי הוגנות שלא ניתן לפרט אותן.
<דוד ימין: פה נהגנו בסוג של הקלה – אנחנו לא מטילים על העוסק סנקציה או כוונה להטיל עיצום כספי אלא קודם כל מוציאים לו צו שאומר לו שהפרקטיקה שלו היא בלתי הוגנת.
<דוד ימין: יש לו אפשרות לבקש לבטל את הצו הזה.
<דוד ימין: מרגע שהצו הזה נכנס לתוקף – אסור לו להמשיך לנהוג בפרקטיקה הזאת.
אבישי ברוורמן: יש לך הערה, עורך הדין פרידמן?
<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, הסמכויות שניתנות כאן לרשות הן טובות וחשובות מאוד אבל אני חושב שהן חסרות את העיקר.
<זאב פרידמן: אני חושב שצריך להוסיף כאן עוד סמכות אחת בלשון הזו: ו/או להורות על תיקון ההפרה.
<זאב פרידמן: לא ייתכן שבמקום שנתפס אדם מבצע את ההפרה ויש אפשרות בהוראה, זאת אומרת, בוצעה כבר חקירה והרשות כבר יודעת שיש הפרה, צריך להסמיך אותה ולאפשר לה להורות על תיקון ההפרה.
<דוד ימין: לבצע – זה כתוב.
<זאב פרידמן: לא למניעתה אלא לתקן את מה שכבר עשה.
<זאב פרידמן: לדוגמה: נכנסתם לבית של קשישה ועשקתם אותה – תחזירו לה את הכסף.
<תמר פינקוס: זה לא כאן בכלל.
<אביטל בגין: זאת לא המסגרת, זה לא המיקום הנכון של הפעולה הזאת.
<זאב פרידמן: תוסיפי איפה שאת רוצה.
<אביטל בגין: זה אפשרי במסגרת ההתחייבות.
<אביטל בגין: זה אפשרי במסגרת הכרעה, אם במסלול הפלילי אתה הולך ובית המשפט יכול לתת הוראות נוספות - - -
<זאב פרידמן: בית המשפט ודאי שיכול.
<זאב פרידמן: אני חושב שכאן - - -
<אביטל בגין: השלב פה הוא שלב של הקפאה ראשוני, הממונה מזהה שיש הפרה ואומר: עצור, תפסיק את זה עכשיו.
דוד צור: אתה מבקש ממנו להיות השופט והתליין.
<זאב פרידמן: זה גם לטובתם של העסקים כדי שלא יצטרכו להגיע אחר כך לסנקציות.
<תמר פינקוס: - - - תנאי החקירה, ולכן אני לא - - -
דוד צור: אתה נותן לו גם סמכות להחליט שזו עבירה, להפסיק אותה, לשפוט אותו - - -
אבישי ברוורמן: מה אתה ממליץ, חבר הכנסת צור?
אבישי ברוורמן: כמו שהרשות רוצה?
דוד צור: כמו שהרשות - - -
אבישי ברוורמן: תודה, תודה.
אבישי ברוורמן: עורך הדין פרידמן, זאת אחת הפעמים הבודדות שאנחנו לא מקבלים את המלצתך.
אבישי ברוורמן: בבקשה, להמשיך לקרוא.
<דוד ימין: לא הייתה הצבעה.
אבישי ברוורמן: אם כך, נצביע על סעיף 21ג אבל גם, אמרה לי המשנה ליועץ המשפטי של הכנסת, שלא הצבעתי על סעיף 6 שאומר שסעיף 21א לחוק העיקרי בטל.
<לאה ורון: למען הסר ספקות.
אבישי ברוורמן: אז להסיר ספק אנחנו מצביעים גם על סעיף 6 שמבטל את סעיף 21א לחוק העיקרי וגם על סעיף 21ג.
אבישי ברוורמן: בעד סעיף 6 ו-21ג – פה אחד סעיף 6 ו-21ג נתקבל.
<שמואל בורסי: לגבי סעיף 21ג - - -
אבישי ברוורמן: כבר הצבענו.
אבישי ברוורמן: נא להמשיך לקרוא את 21ד.
<דוד ימין: "בקשה לביטול צו מנהלי על ידי בית המשפט 21ד.
<דוד ימין: (א) הרואה את עצמו נפגע על ידי צו שהוצא לפי סעיפים 21ב או 21ג (בסעיף זה – הצו), רשאי להגיש לבית המשפט המוסמך לדון בעבירה לפי חוק זה, בקשה לביטולו.
<דוד ימין: (ב) הגשת בקשה לביטול הצו לפי הוראות סעיף קטן (א), אינה מתלה את תוקפו של הצו, כל עוד לא החליט בית המשפט אחרת; החליט בית המשפט להתלות את תוקפו של הצו במעמד צד אחד, תידון הבקשה במעמד הצדדים בהקדם האפשרי.
<דוד ימין: (ג) בית המשפט רשאי לבטל את הצו, לאשרו או לשנותו.
<דוד ימין: הסעיף קובע לנו את פרוצדורת הערעור על צווים לפי סעיף 21ב ו-21ג.
<דוד ימין: סעיף ג מדבר על השפעה בלתי הוגנת וסעיף ב מדבר על צו שמירת טובין.
<דוד ימין: לגבי שניהם יש אותה פרוצדורת ערעור לבית משפט שלום.
<אתי בנדלר: יש לי שאלה בעיקר למשרד המשפטים:
<אתי בנדלר: מדוע רשאי להגיש לבית משפט המוסמך לדון בעבירה לפי חוק זה ולא לכתו בית משפט השלום?
<אתי בנדלר: מדוע מי שרוצה לערער יצטרך לרוץ לעורך דין כדי לשאול מהו בית המשפט המוסמך אם אנחנו יודעים שמדברים על בית משפט שלום?
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים להקטין את התעסוקה של עורכי הדין שהם מספר אחד בעולם בכמות לנפש.
<אביטל בגין: השאלה היא אם זה כולל גם את הסמכות המקומית.
<אביטל בגין: אין מחלוקת שהסמכות העניינית היא של השלום, אבל - - -
<אתי בנדלר: אני לא יודעת, יש הגבלות בסמכות מקומית בעניין הזה?
<אתי בנדלר: מהן ההגבלות?
<תמר פינקוס: אותן הגבלות.
<אתי בנדלר: לעניין העבירה –אפשר להגיש נגדו כתב אישום לצורך - - -
<תמר פינקוס: זה יכול להיות או מקום העבירה או - - -
<אתי בנדלר: אותן הגבלות רגילות.
<תמר פינקוס: בחוק הגנת הצרכן אפשר לעשות את זה לפי מקום מגורי הצרכן.
<תמר פינקוס: זה תלוי בשיקול דעת בהתאם לנסיבות, לכן בית המשפט - - - זה לא עניין של בית משפט שלום אלא באיזה אזור הוא.
אבישי ברוורמן: רבותי, אתי תמליץ – ונעשה.
<אתי בנדלר: לבית משפט שלום המוסמך לדון.
<אתי בנדלר: לפחות נכתוב בית משפט שלום.
אבישי ברוורמן: מקובל – בית משפט שלום המוסמך לדון.
אבישי ברוורמן: אם ככה, אנחנו יכולים להצביע על זה?
אבישי ברוורמן: יש עוד משהו?
<אתי בנדלר: אם אין הערות – אפשר.
אבישי ברוורמן: אם כך, אני מצביע – מי בעד?
אבישי ברוורמן: בעד סעיף 21ד – פה אחד סעיף 21ד נתקבל.
אבישי ברוורמן: עורך הדין ימין, בבקשה להמשיך.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת יוגב, אתה בטעות פה?
מרדכי יוגב: יש פה שוויון בנטל.
אבישי ברוורמן: זאת בדיחה כל השוויון בנטל.
<דוד ימין: "החלפת סעיף 22 8.
<דוד ימין: במקום סעיף 22 לחוק העיקרי יבוא: "סמכות לחקור חשד לביצוע עבירה 22.
<דוד ימין: (א) היה לממונה יסוד סביר לחשד כי עוסק עבר עבירה על הוראות חוק זה, רשאי הממונה או מפקח – (1) לחקור כל אדם הקשור לעבירה או שעשויות להיות לו ידיעות הנוגעות לביצוע העבירה; על חקירה לפי פסקה זו יחולו הוראות סעיפים 2 ו-3 לפקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות)‏ , בשינויים המחויבים; (2) לבקש מבית המשפט צו חיפוש לפי סעיף 23 לפקודת מעצר וחיפוש ולבצעו; על חיפוש לפי פסקה זו יחולו הוראות סעיפים 24(א)(1), 26 עד 28 ו-45 לפקודת מעצר וחיפוש, בשינויים המחויבים; (3) לתפוס כל חפץ שיש לו יסוד סביר להניח שהוא חפץ הקשור לעבירה; על תפיסה לפי פסקה זו יחולו הוראות הפרק הרביעי לפקודת מעצר וחיפוש בשינויים המחויבים.
<דוד ימין: (ב) בסעיף זה, "חפץ" – לרבות מסמך ולמעט מחשב וחומר מחשב כהגדרתם בחוק המחשבים.
אבישי ברוורמן: עורכת הדין פינקוס, את רוצה להסביר?
<תמר פינקוס: הדבר מדבר בעד עצמו.
<אתי בנדלר: זה עדיין מחייב הסבר – אלה סמכויות מרחיקות לכת שאתם נותנים למפקחים.
<אביטל בגין: עורכת הדין בנדלר, הסעיף הקודם אושר?
אבישי ברוורמן: כן, אושר.
<אתי בנדלר: הסעיף הקודם אושר – פספסנו משהו?
<תמר פינקוס: אין פה סמכויות מרחיקות לכת כי אלה סמכויות קיימות.
<אביטל בגין: אני חושבת שזה בכל זאת בעייתי.
אבישי ברוורמן: משרד המשפטים לא תאם קודם עם הרשות לסחר הוגן?
<אביטל בגין: לא, לא.
<אביטל בגין: אני מדברת על התוספת של בית משפט שלום.
<אביטל בגין: הנוסח הרגיל הוא "בית המשפט שמוסמך לדון בעבירה".
<אביטל בגין: השאלה של מהי הסמכות העניינית לא מוכרעת פה – יש את החלוקה בחסד"פ - - -
אבישי ברוורמן: אני מציע - - -
<אתי בנדלר: אני מבקשת לשמוע את ההערה.
<אביטל בגין: אם תהיה החלטה על חלוקה אחרת של העבירות בבתי המשפט, היא לא כתובה פה.
<אביטל בגין: בית המשפט שמוסמך לדון בעבירה כולל את הסמכות העניינית – נגיד שיום אחד זה לאו דווקא יהיה בית משפט שלום בגלל שינוי שייערך, למה לקבוע דווקא פה כשבשאר החוקים הנוסח הקבוע הוא "בית המשפט המוסמך" - - -
<שמואל בורסי: אז יתוקן החוק – מה הבעיה?
אבישי ברוורמן: עורכת הדין בנדלר, תאמרי לי.
<אתי בנדלר: קודם כל, ברמה העקרונית אנחנו מאוד אוהבים אחידות בחקיקה ומבחינה זו את צודקת, ואם כך מופיע בדרך כלל בחקיקה, אז אולי לא היה מקום לסטות.
<אתי בנדלר: לגופו של עניין, כיוון שבכל זאת החוק הזה מיועד לקהל עוסקים רחב מאוד, החל מהרשתות הגדולות ביותר ועד לעסקים הקטנטנים, הזעירים.
<אתי בנדלר: אני לא מצפה מכל עוסק כזה ללכת וללמוד משפטים והייתי רוצה שבכל זאת הנוסח קצת יסביר פנים וייתן איזושהי הכוונה.
<אתי בנדלר: לכן, למרות הרצון שלי לשמור על אחידות בחקיקה, אני חושבת שזה יהיה יותר נכון לכוון אותם בחקיקה ולומר להם מיהו בית המשפט המוסמך.
<אתי בנדלר: אני בעצמי בדקתי אם הכול בסמכות של שלום או שמה יש כאן גם מחוזי אם יש כאן עבירת פשע.
אבישי ברוורמן: אם כך, הסעיף עומד כמו שהצבענו.
אבישי ברוורמן: נא להמשיך לקרוא הלאה, בבקשה.
<תמר פינקוס: יש הערה לגבי הסמכויות.
<תמר פינקוס: אלה לא סמכויות מרחיקות לכת – אלה הסמכויות הקיימות בדיוק היום בחוק הגנת הצרכן והן - - -
<אתי בנדלר: בסדר, אבל את צריכה לפרט אותן לוועדה.
<אתי בנדלר: על מה אנחנו מדברים?
<אתי בנדלר: מדובר כאן על סמכות של חקירה כמו של שוטר.
<תמר פינקוס: מדובר בסמכויות חקירה, תפיסה וחיפוש.
<תמר פינקוס: לא כמו לשוטר מהבחינה הזאת שאין לנו סמכויות מעצר – יש סמכויות לבקש צווי חיפוש, יש שמכות לחקור באזהרה ויש סכמות לתפוס.
<אתי בנדלר: לסעיף קטן (א) – האם זו השמטה מקרית שכתוב "היה לממונה יסוד סביר לחשד כי עוסק" ולא צריך להיות "היה לממונה או למפקח"?
<אתי בנדלר: כי המקובל בדברי חקיקה, ואם אנחנו מדברים על סמכויות - - -
אבישי ברוורמן: הממונה או המפקח.
<תמר פינקוס: כן, כתוב.
<אתי בנדלר: כתוב: "היה לממונה יסוד סביר".
<אתי בנדלר: אני רושמת שזה צריך להיות: "היה לממונה או למפקח".
<אתי בנדלר: כי אם מפקח מבצע במקום ביקורת ויש לו חשד סביר, הוא יכול - - - אם אנחנו מדברים על לשון אחידה, בדרך כלל אנחנו לא כותבים "יסוד סביר לחשד" אלא כותבים "היה לו חשד" כלשהו לביצוע עבירה – ברור שהחשד צריך להיות חשד סביר.
<אתי בנדלר: גם כאן אני מציעה להתאים את זה לנוסח הרגיל.
אבישי ברוורמן: עורך הדין בורסי, יש לך הצעה לתיקון?
<שמואל בורסי: אני זועק את זעקתם של העסקים הקטנים: לפי מיטב הבנתי, לרשות אין פריסה ארצית, וחנות מכולת קטנה או איזה קיוסק קטן בקריית שמונה, יצטרך להדיר את רגליו, אני מניח, לירושלים או לתל אביב.
<תמר פינקוס: זה לא נכון.
<תמר פינקוס: עובדתית לא נכון.
אבישי ברוורמן: תקני אותנו.
<שמואל בורסי: נשמח לשמוע.
אבישי ברוורמן: בבקשה, תסבירי לנו לאן ילך?
אבישי ברוורמן: ניקח את הדוגמה של אותה מכולת קטנה בקריית שמונה.
<תמר פינקוס: יש מחוזות שיישארו בין אם העובדים עוברים לרשות ובין אם לא – הכול מתנהל אותו דבר: החקירות מתבצעות שם - - -
אבישי ברוורמן: יהיה שם.
אבישי ברוורמן: הערת בורסי נענתה – אתי, יש עוד הערה?
<שמואל בורסי: עוד נקודה אחת.
<שמואל בורסי: הגענו כבר הגענו לסעיף 21ד?
אבישי ברוורמן: על מה הוא מדבר?
<אתי בנדלר: אנחנו בסעיף 22.
אבישי ברוורמן: סעיף 22 כבר, בורסי, הסוסים כבר יצאו מהאורווה.
<שמואל בורסי: סליחה.
<שמואל בורסי: אני מתכוון למילים " לתפוס כל חפץ שיש לו יסוד סביר להניח שהוא חפץ הקשור לעבירה" – לכאורה יוצא שקופה רושמת בחנות מכולת עשויה להיות קשורה לעבירה, אז אפשר לתפוס את הקופה הרושמת ובעצם להשבית את העסק?
<שמואל בורסי: זאת השאלה.
אבישי ברוורמן: מה את אומרת, עורכת הדין בגין?
<אביטל בגין: באופן תיאורטי הוא צודק, אבל זה יהיה מעשה לא סביר אם זה לא דרוש לצורך הוכחת העבירה.
<שמואל בורסי: אז שיוסיפו.
אבישי ברוורמן: עזוב, הנושא של סביר עומד מעל הדבר הזה.
אבישי ברוורמן: אני מעמיד את הסעיף להצבעה – מי בעד?
אבישי ברוורמן: בעד סעיף 8 – פה אחד סעיף 8 נתקבל.
אבישי ברוורמן: נמשיך הלאה, עורך הדין ימין, תתקדם.
<דוד ימין: "הוספת פרק ה'1 9.
<דוד ימין: אחרי סעיף 22ב לחוק העיקרי יבוא: פרק ה'1: אכיפה מנהלית סימן א': עיצום כספי עיצום כספי 22ג.
<דוד ימין: (א) הפר עוסק הוראה מההוראות לפי חוק זה, כמפורט להלן, רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה בסכום של 25,000 שקלים חדשים, ואם העוסק אינו תאגיד – בסכום של 10,000 שקלים חדשים: (1) הודיע או הציב שלט המודיע שאין הוא אחראי לכל נזק גוף העלול להיגרם לצרכן בתחום העסק או בחצריו, בניגוד להוראות סעיף 2(ב1); (2) הודיע שאין לצרכן זכות לבטל עסקה או לקבל חזרה את כספו, ולא סייג את הודעתו בהתאם להוראות סעיף 2(ב2); (3) לא גילה לצרכן פרט מהותי שהיה עליו לגלותו, בהתאם להוראות לפי סעיף 4(א)(3); (4) לא קיים את ההוראות לפי סעיף 4א(1) לגבי אותיות בחוזה אחיד או בתנאי הכלול במידע אחר המיועד לצרכן; (5) לא קיים את ההוראות לפי סעיף 4א(2) לעניין ההבלטה ואופן הניסוח של תנאים מהותיים בחוזה אחיד או לעניין צירוף מסמך נפרד לגביהם; (6) לא גילה לצרכן את שמו ואת מספר הזהות שלו בהתאם להוראות סעיף 4ב; (7) לא השיב לצרכן את התמורה שהתקבלה ממנו, בניגוד להוראות סעיף 4ג(ב) או (ג); (8) לא ערך חוזה בכתב עם הצרכן בהתאם להוראות לפי סעיף 5(א) או לא נתן לצרכן הזדמנות סבירה לעיין בחוזה ולא מסר לו עותק כאמור בסעיף 5(ב); (9) קבע מחיר באשראי בעסקה עם צרכן, בלי שמסר לצרכן הודעה מראש בהתאם להוראות לפי סעיף 9; (10) לא הודיע לצרכן, בתקופת ההודעה, על מועד סיום העסקה או ההתחייבות בהתאם להוראות סעיף 13א(ב); (11) לא שלח לצרכן פירוט תשלומים או העתקי חשבוניות בהתאם להוראות לפי סעיף 13ב; (12) לא גילה לצרכן פרטים שהיה עליו לגלותם בהתאם להוראות סעיף 13ג(ב); (13) לא כלל את הפרטים האמורים בסעיף 13ג(ב) במסמך לפי הוראות סעיף 14ג(ב) או בחוזה שנחתם עם צרכן, או שלא מסר לצרכן מסמך בכתב הכולל את הפרטים האמורים, בהתאם להוראות, או בחשבונית, קבלה או הודעת תשלום הנשלחת לצרכן, לפי סעיף 13ג(ג) ו-(ה)(1); (14) לא פרסם באתר האינטרנט שלו את הדרכים לביטול עסקה מתמשכת ואת הפרטים האמורים בסעיף 13ג(ב)(4) או בסעיף 4ב,