GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: אחד, שנכלול כמה שיותר אנשים, לעומת המצב הקיים שמנתקים מים, שיהיו חסיני ניתוק.
אבישי ברוורמן: שנית, במקביל נשתדל להיאבק להעביר חוק במדינת ישראל שקובע שלא ינתקו אף אחד ממים.
אבישי ברוורמן: ואדוני ממזרח ירושלים, אבו רמוז, אהלן וסהלן.
אבישי ברוורמן: רבותי, שלום, אנחנו פותחים את הדיון.
אבישי ברוורמן: על סדר-היום: האתגרים העומדים בפני המגזר העסקי לשיפור כושר התחרות.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני מודה לכל המכובדים הנמצאים כאן, והצטרף אלינו מנכ"ל התאחדות התעשיינים.
אבישי ברוורמן: אנחנו מצדיעים היום למגזר העסקי ולתעשייה.
אבישי ברוורמן: אני מכיר חלק גדול מהאנשים פה, ואני אומר בצורה ברורה: ראש הממשלה, עם חלק מבכירי המגזר העסקי, יוצא בעוד ימים אחדים לכינוס בסוף השבוע בדאבוס; שם יוצגו בפני הרבה גופים בעולם ההישגים המופלאים שישנם בישראל, וישראל היא באמת חברה מרשימה בהרבה דברים.
אבישי ברוורמן: מגדירים אותה: Start-Up Nation, כי הסטארט-אפים המדהימים ביותר נמצאים בישראל.
אבישי ברוורמן: אבל לצערי, חלק גדול מחברי הכנסת טסים ביום שני לאושוויץ, ומצדיעים למדינת ישראל, שהיא חזקה, יש לה צבא חזק, והיא עשתה דברים מופלאים.
אבישי ברוורמן: אני בדיוק בגילה של מדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: אבל יש דבר אחד שאני חונכתי כל חיי, שאם דברים לא נכונים, צריכים לתקן אותם; ולהגיד שישראל היא הכלכלה הטובה ביותר בעולם, זה נכון רק לקבוצה קטנה.
אבישי ברוורמן: מדינת ישראל, שאני בן גילה וגדלתי לתוכה, שהיתה בין המדינות השוויוניות ביותר בעולם, היום מתחרה על צמרת האי-שוויון, מובילה בעוני, והמנוף המרכזי שלה, התעשייה הישראלית, שסובבים לה מלונאות, חקלאות ודברים אחרים, לא נמצא במרכז הבמה.
אבישי ברוורמן: מדברים פה על מדינה שהיא חברת מופת, אור לגויים – החציון, ותקנו אותי אתם, הוא 6,600 שקלים; זאת אומרת, 50% מהעובדים מקבלים פחות 6,600 שקלים.
אבישי ברוורמן: הפריון, התפוקה לא עובדת, אם נוריד את חלק מההיי-טק והדברים האחרים, גם כשכוללים אותם, במקומות הנמוכים ביותר בעולם המפותח.
אבישי ברוורמן: לא נוסיף שיוקר המחיה שאנחנו דנים בו חדשות לבקרים הוא אולי מהגבוהים בעולם.
אבישי ברוורמן: כשאתה מסתכל על רוב האוכלוסיה הישראלית, יהודים וערבים, השכר הנומינלי שלה לא גבוה, השכר הריאלי נמוך מכיוון שיוקר המחיה פה הוא הגבוה ביותר בעולם, ואם לילדים אין בבית את מה שהם מקבלים, ההוצאות לבריאות ורווחה – אבל במיוחד לחינוך, בריאות אולי קצת יותר טוב – בתחתית של העולם המפותח.
אבישי ברוורמן: ולכן השאלה היא אם זו גזירת גורל, או שאפשר אחרת.
אבישי ברוורמן: והיום הזה הוא קריאת האתגר, כי אפשר אחרת.
אבישי ברוורמן: ישראל יכולה תוך פחות מעשור לחזור למקום שהיא התחילה בו, היא היתה בין המדינות לא רק עם אחוז הצמיחה הגבוה בעולם, היא הגיעה לתוצר מרשים מאוד, אבל בין ארבע המדינות השוויוניות בעולם, בין סקנדינביה ואוסטרליה.
אבישי ברוורמן: אבל הבסיס חייב להיות תעשייה.
אבישי ברוורמן: ופה יש שלושה אספקטים שאני אומר לכם בתור אדם שהקדיש את כל חייו לעבודה של כלכלה שהיא לא רק כלכלה של קבוצה קטנה.
אבישי ברוורמן: אתם במרכז, ואני רוצה רק לסכם, בשלושה דברים, ולתת לכם את הבמה.
אבישי ברוורמן: ישראל חייבת לשים את התעשייה ואת העסקים הקטנים והבינוניים במרכז.
אבישי ברוורמן: וזה אומר, איך אתה מקבל שכר ראוי?
אבישי ברוורמן: אתה חייב להעלות את הפריון.
אבישי ברוורמן: פריון, פריון, פריון.
אבישי ברוורמן: אומרים את זה כבר תקופה.
אבישי ברוורמן: מה זה פריון?
אבישי ברוורמן: זה השקעה מסיבית, כן, של הממשלה שעוזרת גם כן, בטכנולוגיות, הרבה יותר משמעותי במחקר ופיתוח, הכלאה אמיתית של חדשנות בתוך התעשיות.
אבישי ברוורמן: לא כל אחד מייצר בהודו ובסין.
אבישי ברוורמן: פה אפשר לייצר דברים על השילוב הזה.
אבישי ברוורמן: וכמובן, מה שאתם אומרים, מה שאומר סטף ורטהיימר, מה שאנחנו אמרנו – חינוך טכנולוגי מקצועי משמעותי.
אבישי ברוורמן: אני איבדתי את רוב משפחתי בשואה, אבל המודל של מדינת ישראל חייב להיות לא וול-סטריט, כי אם גרמניה.
אבישי ברוורמן: כן, גרמניה זה המודל המתאים למדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: בגרמניה בונים תעשיות עם שכר ראוי, בגרמניה מכבדים טכנאים, ונגרים ושרברבים, ואנשים עובדים בטכנולוגיה עם שכר ראוי ועם כבוד.
אבישי ברוורמן: ואנחנו צריכים לחזור לימים שבהם חלק מבעלי השיער הלבן – כשאני סיימתי את "בליך", על ידי היה אורט יד סינגאלובסקי, ואורט טכניקום, ובסמ"ת.
אבישי ברוורמן: וזה מחייב לא הצהרות ולא רפורמות, אלא התאחדות התעשיינים והמרכזים שלה, ובתי-ספר, והשקעה של הרבה כסף, אבל גם יוזמות.
אבישי ברוורמן: ובלי שום קשר, לשחרר את עודף הרגולציה מעסקים קטנים ובינוניים, שהם 97% מהעסקים בישראל, והתרומה שלהם נמוכה מאוד יחסית לארצות-הברית ואירופה; לתת להם את השוטף פלוס 30, פלוס 60, ולהוריד את הרגולציה.
אבישי ברוורמן: אם אנחנו עושים את הדברים האלה, אנחנו פורצים דרך.
אבישי ברוורמן: אבל אז שואל שר האוצר, ובצדק, מאיפה הכסף?
אבישי ברוורמן: כי אומרים: תשמע, אין כסף, אז אי אפשר לעשות את כל הדברים האלה, אז אי אפשר להוסיף לכל הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: ואז אנחנו כבר שנים רבות, וזו לא הממשלה הזאת, אלה ממשלות ישראל מכל הסוגים ומכל המפלגות, שהולכת על תוואי שאנחנו - - - כלכלה נכונה, שגם נגידי בנקים יגידו: הכלכלה הכי טובה בעולם, אבל חצי אמת יותר גרועה משקר, זו כלכלה שרוב האזרחים אינם כלולים בה.
אבישי ברוורמן: ומאיפה הכסף?
אבישי ברוורמן: הכסף הוא מדבר מאוד ברור.
אבישי ברוורמן: הוא לא משינוי של מס ערך מוסף כל דקה, או על חלק מהתעשיות, להוסיף להם עוד חצי אחוז פה ושם.
אבישי ברוורמן: הכסף הגדול נמצא אצל החזקים ביותר, ואצל הרמאים.
אבישי ברוורמן: אני כבר אמרתי שיש חוק לעידוד השקעות הון והטבות מס, אבל אין חברה, גדולה ככל שתהיה, תייצא ככל שתייצא, שלא תשלם – אני זורק מספר – 10%; כי אם בעבר, כשנאבקנו ש"אינטל" תהיה בבאר-שבע והלכה לקרית-גת, שילמו 0%, היום גם באירלנד, בכל מקום, משלמים 10% מינימום; העולם משתנה, גם חברות גדולות.
אבישי ברוורמן: וכל אותם המתוחכמים, כל רואי החשבון שהם מתוחכמים ועושים לנו את כל הסידורים האלה, חלק מהם נוציא לאבטלה, כדי שהילדים שלהם ילכו להיות מהנדסים מחדש ולעבוד בייצור.
אבישי ברוורמן: שום דבר לא יקרה, והתוצר הלאומי יגדל.
אבישי ברוורמן: הדבר השני, כמו בארצות-הברית: איחוד מערכת המס ופישוט שלה.
אבישי ברוורמן: איחוד, זה אומר שמסכמים את כל ההכנסות, מס אחד, לא כל מיני סוגי מסים, ובאמצע כל העכברים והסרטנים.
אבישי ברוורמן: ולגבי ההון השחור, אני חוזר ואומר כאן לשר האוצר, שאני מכבד אותו – חמישים מלשינונים ומאה פקידים לא יביאו לך אגורה שחוקה אחת; לך לחובת דיווח.
אבישי ברוורמן: זאת מדינה שאומרת שהיא מדינה מפותחת.
אבישי ברוורמן: כל אחד צריך לדווח על ההכנסה שלו.
אבישי ברוורמן: לא בודקים יותר מדי.
אבישי ברוורמן: בודקים במדגם.
אבישי ברוורמן: כשתופסים מישהו, מנפנפים אותו בכיכר העיר למען יראו וייראו, והוא משלם.
אבישי ברוורמן: ואל תהפוך את העסקים הקטנים והבינוניים לרמאים.
אבישי ברוורמן: ואם כרגע אתה לא יכול לעשות על כולם, אז תעשה את זה על עד 200,000 שקל.
אבישי ברוורמן: ובהדרגה, אוכלוסיות שהן יותר מוחלשות ייכנסו.
אבישי ברוורמן: פה יש כסף ענק, ואת הכסף הזה תעביר לתעשייה.
אבישי ברוורמן: תעשה את הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: לא לגירעון.
אבישי ברוורמן: אבל שהכסף הזה ישולם על ידי הרמאים וחלק מהחזקים למען בניית תעשייה וכולי.
אבישי ברוורמן: בעיית המנהיגות של ישראל – אתם יודעים אותה.
אבישי ברוורמן: יש פה מנהלים, יש פה אנשים שאני מכיר שנים.
אבישי ברוורמן: כל הוויכוח, ראיתם אתמול בכנסת?
אבישי ברוורמן: הולכת פה דרמה מדהימה: אם אחוז החסימה יהיה 2.5%, 2.7% או 3%; זה המאבק הגדול בין האופוזיציה והקואליציה.
אבישי ברוורמן: והשוויון בנטל – על זה היתה מערכת הבחירות.
אבישי ברוורמן: האם זה כל-כך משנה אם יהיה גדוד וחצי "גלאט כשר" או שני גדודים "גלאט כשר", זה ייקח כל-כך הרבה שנים, עם הדרת נשים.
אבישי ברוורמן: הדבר המרכזי – חרדים לעבודה, והם מוכנים, החרדים; לפתוח לחרדים, להוריד את האפליה לערבים.
אבישי ברוורמן: בעיית המשילות?
אבישי ברוורמן: את בעיית המשילות אני מסכם במשפט שאמיר חייק שמע אותי אומר אותו כבר חמש פעמים; אתם מנהלים עסק, וכשאתם באים לכאן אתם רואים לפתע שכל אחד עובד לעצמו ואלוהים לאף אחד.
אבישי ברוורמן: דיור – הדיור בישראל הוא היקר בעולם; כולם אומרים, כן.
אבישי ברוורמן: נגידת הבנק יכולה לעשות בזה?
אבישי ברוורמן: לא הרבה.
אבישי ברוורמן: יש לה מספיק.
אבישי ברוורמן: בכלי שיש לה היא צריכה גם להילחם – יש לכם גם שקל, גם ייצוא, גם כל מיני דברים.
אבישי ברוורמן: גם על זה קשה.
אבישי ברוורמן: ראש המינהל, בנצי ליברמן, יושב פה מפעם לפעם, ואני מכבד אותו.
אבישי ברוורמן: ואני חוזר ואומר, בנצי, תפתור את בעיית הדיור.
אבישי ברוורמן: מה אומר בנצי?
אבישי ברוורמן: אם אני בונה 5,000 דירות, צריך לעשות כביש.
אבישי ברוורמן: מה זה כביש?
אבישי ברוורמן: משרד התחבורה.
אבישי ברוורמן: צריך לעשות ביוב, מי זה ביוב?
אבישי ברוורמן: משרד המים.
אבישי ברוורמן: צריך לעשות בתי-ספר, מי זה?
אבישי ברוורמן: שר החינוך.
אבישי ברוורמן: אלה אנשים ראויים כולם.
אבישי ברוורמן: אבל המשל שאני ממשיל, שארבעה סוסים – אני אף פעם לא אומר "חמור", כי חמור, זואולוגית, זו חיה כל-כך חכמה, הרבה יותר חכמה מהסוס – מושכים בכל מקום, ואז העגלה נעצרת.
אבישי ברוורמן: וישראל, שהיא הכלכלה שיציגו אותה בדאבוס כטובה בעולם – כשאתה בא לאישור בנייה, לאישור עסק, לרמת שחיתות, היא לא בעולם המפותח.
אבישי ברוורמן: היא נמצאת באמצע העולם השלישי.
אבישי ברוורמן: ולכן, כל בעיית המנהיגות זו עבודת צוות.
אבישי ברוורמן: שישבו ארבעה שרים יחד, בגיבוי של ראש הממשלה ושר האוצר, וכמה פקידים, יחתכו את הדברים ויתחילו לרוץ; כשבמרכז תעשייה, וגם מלונאות, וגם מקומות אחרים, שייתנו תעסוקה לאנשים בשכר ראוי עם השקעה.
אבישי ברוורמן: אני חייל שלכם.
אבישי ברוורמן: אמרתי, אני נפגש עכשיו עם התעשיינים ועם הגופים האחרים; השאלה היא איך מזעזעים את מדינת ישראל שתהיה מדינה של כלכלה נכונה לכל האוכלוסיה, כשהתעשייה במרכזה.
אבישי ברוורמן: ולכן אני מצדיע לכם, אבל במקרה שאני מסתכל היום, "הסורים על הגדרות".
אבישי ברוורמן: כי אם התהליך הזה ימשיך ככה, יש בעיה לילדים שלנו כאן, ילדים שהם רציניים, שגמרו עבודה, והם אומרים: איך אנחנו נגיע להכנסה בת-קיימא ולכבוד במדינת ישראל?
אבישי ברוורמן: ולכן פה צריך להיות מהפך של שינוי תפיסה, ולא רק ויכוח, ששר אוצר – ואני מכבד את שר האוצר הנוכחי – כבר שנים שרי אוצר הם רק שרי האיזון התקציבי; פחות 0.5%, יותר 0.5%.
אבישי ברוורמן: זה לא משנה בכלל.
אבישי ברוורמן: או שעושים פה שינויים משמעותיים, ועולים על תוואי של כלכלת פיתוח בת-קיימא, או שממשיכים על התוואי הזה, כשבסופו של דבר, גם לא תהיה תעשייה בריאה בישראל.
אבישי ברוורמן: אני אופטימי: יש פה אנשים עם עוצמה אדירה, השאלה היא איך אנחנו משנים את השיטה שבה כל אחד לעצמו, ואלוהים לאף אחד.
<אמיר חייק: אדוני יושב-ראש הוועדה, תודה על ההזדמנות להיות פה בפניכם.
<אמיר חייק: אתה סיימת את הדברים שלך באמירה ש"הסורים על הגדרות".
<אמיר חייק: אז כן, הסורים על הגדרות.
<אמיר חייק: אני אציג ממעוף הציפור במה אנחנו נתקלים.
<אמיר חייק: אתה אמרת שאתה מצדיע לנו – כולם מצדיעים לנו, ויורים בנו.
<אמיר חייק: כולם מצדיעים לנו, כולם חושבים שצריכים תעשייה, וצריכים מלונאות, וצריכים חקלאות, וצריכים בניין, וצריכים הכול, אבל אין רגולטור אחד שחוסך את שבטו מלכסח לנו את הצורה, וזה כבר עובר כל גבול.
<אמיר חייק: אבל בואו נעבור ונראה מספרים, נראה לאן זה הולך, ברשותכם.
<אמיר חייק: (הצגת מצגת) בואו נדבר על ארנונה.
<אמיר חייק: מזמן לא דיברנו על ארנונה.
<אמיר חייק: מאז 2006 עלו תעריפי הארנונה ב-25%, כאשר המגזר העסקי משלם 12 מיליארד שקלים בשנה לארנונה.
<אמיר חייק: וזה ללא הבקשות להעלאה החריגה של ארנונה.
<אמיר חייק: ותיכף נדבר, נעשה זום-אין לתוך העניין הזה.
<אמיר חייק: אם נסתכל רגע על המלונות, ויושב פה אלי גונן, נשיא התאחדות המלונות - - -
אבישי ברוורמן: אני מכיר את אלי גונן כבר כמה גלגולים.
<אמיר חייק: אני מניח שגם אתה מכיר את אלי, כן.
<אמיר חייק: אני מכיר ומוקיר את אלי גונן.
<אמיר חייק: יותר מ-3% ממחזור המכירות של המלונות בממוצע בארץ היא עלות הארנונה שלהם.
<אמיר חייק: משהו פה לא הגיוני.
<אמיר חייק: העלאות חריגות של ארנונה – להזכירכם, יש כ-250 רשויות מקומיות.
<אמיר חייק: ב-2010 הוגשו 150 בקשות להעלאות חריגות, כאשר כל מה שצריך להוכיח למשרד הפנים ולמשרד האוצר הוא שהרשות המקומית בגירעון.
<אמיר חייק: זה בערך כמו להוכיח שיש לה דופק.
<אמיר חייק: מספר האישורים שניתנו – 67 אישורים.
<אמיר חייק: ב-2012 - - - 60 בקשות אושרו.
<אמיר חייק: זאת אומרת, 24% מסך-כל בקשות הרשויות אושרו.
יצחק וקנין: שאלה להבהיר את מה שאתה אומר:
יצחק וקנין: האם ההעלאה שנתבקשה על-ידי הרשויות למשרד הפנים מולאה במלוא ההיקף שלה, או רק חלקית?
יצחק וקנין: בדרך-כלל, משרד הפנים מאשר את כל ההעלאה?
<אמיר חייק: אני אתן לך תשובה, מה אמר משרד הפנים - - -
יצחק וקנין: השבוע היה אצלי תעשיין – אני חייב להגיד את זה, זה ממש זורם בעצמות – הוא אמר לי: תשמע, אני לא בא לשלומי, לא בא, כבר לא משתלם לי לבוא לשלומי, אם זה המחיר שאני צריך לשלם לארנונה, אני כבר מעדיף לעשות את זה ביקנעם, או לעשות את זה בתל-אביב.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת וקנין גר על גבול הצפון.
<אמיר חייק: חבר הכנסת וקנין, אני אענה לך על זה.
<אמיר חייק: אנחנו הגשנו בג"ץ; לשכת התיאום הגישה בג"ץ נגד העלאות חריגות בפתח-תקווה ובקרית-גת ב-2012.
<אמיר חייק: קיבלנו תשובה ממשרד הפנים.
<אמיר חייק: משרד הפנים אמר שהיה עומס על משרד הפנים – להזכירכם, הוגשו 120 בקשות – ומנכ"ל משרד הפנים רצה לייעל את התהליך, אז הוא החליט שכל רשות שביקשה פחות מ-15% העלאה חריגה, לאשר לה אוטומטית.
<אמיר חייק: ומי משלם את זה?
<אמיר חייק: הבקשה מוגשת סביב נובמבר, והאישור הוא רטרואקטיבי, מינואר.
<אמיר חייק: חלם, חלם.
<אמיר חייק: אי אפשר לנהל עסקים כך.
<אמיר חייק: וזה ארנונה.
<אמיר חייק: אני כבר לא מדבר על חברות הגבייה ששולחים אלינו, אני כבר לא מדבר על שיטות חישוב שונות, ואני כבר לא מדבר על זה שאנחנו לא יודעים מה אנחנו מקבלים תמורת הארנונה בעסקים.
<אמיר חייק: אף אחד לא מספר לנו מה אנחנו מקבלים.
<אמיר חייק: זה סוד.
יצחק וקנין: אוויר, אוויר.
<אמיר חייק: כן.
<אמיר חייק: אני לא אעבור על מה נדרש, וכמובן שהמצגת הזאת תישאר פה.
<אמיר חייק: אני רוצה לעבור הלאה, מפאת קוצר הזמן.
<אמיר חייק: בואו נדבר על תעריפי חשמל.
<אמיר חייק: אמרו לנו, תשמעו, יש בעיה של גז.
<אמיר חייק: הגז המצרי בבעיה ואנחנו חייבים להעלות את תעריפי החשמל.
<אמיר חייק: הסקטור העסקי הבין את זה.
<אמיר חייק: עכשיו כשיש גז מ"תמר", אומרים לנו, תשמעו, אנחנו משנים קצת את התחשיב.
<אמיר חייק: יש עלייה של 60% בתעריפי החשמל מאז 2010, וזה לא עוצר.
<אמיר חייק: כי כל יום מכניסים עוד משהו לתוך התחשיב של מחירי החשמל.
<אמיר חייק: תעריפי המים – תעריפי המים זה סיפור נחמד, זה סיפור נורא נחמד, כי אמרו: בואו ננהל את זה יותר טוב ונקים תאגיד, נגייס מנכ"ל, נגייס סמנכ"ל, נשכור משרדים, יהיה לנו נורא כיף עם העניין הזה, ונוכל לנהל את המים כדבר סגור.
<אמיר חייק: אבל למה תאגיד אחד?
<אמיר חייק: זה נורא יפה – הקימו עד היום 55 תאגידים.
<אמיר חייק: 55 תאגידים במשק מים שמנוהל כמשק סגור, כאשר רשות המים לא חושפת בדיוק מה הם התחשיבים שלה.
<אמיר חייק: אף אחד לא יודע כמה זה עולה.
<אמיר חייק: זאת אומרת, אנחנו משלמים רק כמה שזה עולה.
<אמיר חייק: כמה שעולה הם קובעים.
<אמיר חייק: לציבור קפץ מחיר המים באפס זמן, מהיום להיום, במע"מ, כי התחילו להטיל עליו מע"מ.
<אמיר חייק: לסקטור העסקי מחיר המים עולה, ועולה ועולה.
<אמיר חייק: חלק מההעלאות האלו הן העלאות שהיו בהסכמים בין המגזר העסקי לממשלה, ואני מודה בזה, אבל אף אחד לא תיאר לעצמו שעלות המים לתעשייה תעלה ב-238% מ-2007.
<אמיר חייק: זה פשוט לא סביר.
<אמיר חייק: אז אם אנחנו כמדינה מחפשים להיות שיאנים במשהו, אז אנחנו שיאני העולם בהעלאת מחירי המים.
<אמיר חייק: אפשר להתגאות במשהו – הנה, אנחנו שיאנים.
<אמיר חייק: 55 תאגידי מים, ואני אספר לכם עוד סיפור מאוד נחמד.
<אמיר חייק: הדיבידנד שהרשויות המקומיות מושכות, והן לא אמורות למשוך דיבידנד כי זה הרי משק סגור, פטור ממס – ואנחנו פנינו לרשות המים בבקשה לקבל את כל פירוט התשלומים שזורמים מתאגידי המים לרשויות המקומיות.
<אמיר חייק: עד היום לא קיבלנו את זה.
<אמיר חייק: אולי אדוני יושב-ראש הוועדה, אולי הוועדה תצליח לקבל, פירוט של כל תשלום שזרם מתאגיד מים לרשות המקומית שמנהלת אותו.
אבישי ברוורמן: מר חייק, אחד הדברים שביקשתי בתחילה, ביקשתי לקבל את פירוט ההוצאות במסגרת הדיונים על כללי המים שבפיקוח הוועדה - -
<לאה ורון: במסגרת הדיונים על כללי המים שהוועדה מתבקשת לאשר.
אבישי ברוורמן: - - וביקשתי לקבל פירוט של שכר הבכירים.
אבישי ברוורמן: בהתחלה קיבלנו את זה במסגרת הוצאות כלליות.
אבישי ברוורמן: רק לאחרונה אנחנו קיבלנו את זה, וזה מפורסם - - -
יצחק וקנין: אל תדאג, "יד לוחצת יד" באוצר.
<אמיר חייק: אדוני יושב-ראש הוועדה, יש הרבה דברים שאנחנו עדיין לא יודעים.
<אמיר חייק: אני אגיד לך מה אני שומע, אבל זה עדיין בגדר שמועה לא בדוקה: שיש, למשל, כל מיני קנסות שהרשות המקומית מטילה על תאגיד המים שהוא שלה, והתאגיד משלם, ואז אנחנו לא רואים את זה במשיכה כמו דיבידנד.
<אמיר חייק: יש עוד דברים, כאלו ואחרים, ואני מבקש שהוועדה תברר את זה, כי אנחנו לא מצליחים לקבל תשובות.
<אמיר חייק: אני מתכוון לפנות לבית-המשפט אם לא נקבל תשובות.
אבישי ברוורמן: אנחנו דרשנו ואנחנו מקבלים את החומר, והדיונים מתקיימים כאן.
<אמיר חייק: אני מקווה שתהיה שקיפות בעניין הזה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נעביר את זה לתשומת לב כל הגורמים המעוניינים.
<אמיר חייק: גז טבעי – יש גז.
<אמיר חייק: הגז הזה אמור להוזיל את המחיר לעסקים, בעיקר לעסקים עתירי אנרגיה, בצורה משמעותית.
<אמיר חייק: מדובר על תעשייה, מדובר על מלונות, בתי-חולים, קניונים.
<אמיר חייק: אבל העסק הזה תקוע, העסק הזה תקוע בגלל מספר דברים.
<אמיר חייק: ראשית, יש עיכוב בפיתוח של "לוויתן", ואנחנו חושבים שצריכים לגמור את סיפור השאלה איפה נוחת הצינור ביבשה.
<אמיר חייק: והממונה על ההגבלים יתכבד ויקבל החלטה, ויגמור גם את העניין הזה, כי גם שם יש עדיין עיכובים.
<אמיר חייק: יש עיכובים בפריסת קווי החלוקה בגלל התנגדויות.
<אמיר חייק: ואני אספר לכם, למשל, שיש כל מיני גופים, כמו רכבת ישראל וכמו מע"צ, ששייכים למדינה, ורוכבים על העניין הזה היום.
<אמיר חייק: היום כשרוצים להעביר קו של גז ליד כביש של מע"צ, מע"צ רוצה 5,000 שקלים כדמי בדיקה של מהנדס, בסדר, ועוד 5,000 שקלים דמי טיפול על כל קילומטר, ועוד 50 או 60 אלף שקלים דמי "מה שבא להם".
<אמיר חייק: והכול תקוע כי מע"צ החליטה.
<אמיר חייק: ורכבת ישראל אותו דבר.
<אמיר חייק: אני שואל את עצמי לפעמים אם באמת כל הווקטורים רוצים לפעול לאותו כיוון, או שכל אחד מושך לכיוון שלו.
<אמיר חייק: איך אמרת?
<אמיר חייק: הסוסים.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לחדד את מה שאמרת בשני דברים.
אבישי ברוורמן: אל"ף, אני מזמין אותך ואת חבריך, ב-28 בינואר אנחנו דנים כאן בשעה 11:00 בזכויות הגז ב"לוויתן".
אבישי ברוורמן: שוחחתי עם הממונה על ההגבלים, צריך להבהיר פה את הנושאים, גם לגבי התחרות וגם לגבי ההיצע ב"לוויתן".
אבישי ברוורמן: והדבר השני, מכיוון שדיברת על הגז, ואנחנו מקדישים פה הרבה זמן לגז, אני רוצה לחדד עוד פעם לציבור המנהלים ואנשים רציניים מאוד את פרשת "פניציה" כמשל הסוסים.
אבישי ברוורמן: אתם יודעים שיש גז בארץ, אבל לא לכם אני צריך להגיד שאם הגז לא מגיע לתעשייה זה לא עושה כלום.
אבישי ברוורמן: מכיוון שאמר מר חייק שבעיית הצינורות תיקח לנו זמן, כרגע יש מפעל בצפון, ליד ציפורי, קוראים לו "פניציה".
אבישי ברוורמן: המפעל הזה צריך לקבל גז.
אבישי ברוורמן: אם הוא לא יקבל, וזה היה חלק מההסכם, להעביר אותו לגז, הוא לא רנטבילי; יפטרו עובדים, הוא ייסגר.
אבישי ברוורמן: העסק ממשיך, ואז לפני שבוע אני כינסתי כאן, בלי תקשורת, בלי חברי כנסת, לבד, את מנכ"ל "פניציה", אדוני גם נכח שם, את הצוות של משרד התחבורה ומשרד האנרגיה.
אבישי ברוורמן: והנה בעיית הסוסים: ברור שצריך לשנע.
אבישי ברוורמן: אומר האדם שאחראי במשרד התחבורה, שהוא האיש שאמון על הבטיחות: אני אחראי על הבטיחות, אני משנע אמוניה, ואני משנע כלור, וברום וכל מיני דברים אחרים, בסטנדרטים האירופיים.
אבישי ברוורמן: ורבותי, אני רוצה להבהיר, הגז הזה, הדחוס, זה לא גז הבישול.
אבישי ברוורמן: פה אנחנו דנים בזה מחר.
אבישי ברוורמן: ישנו פקיד במשרד האנרגיה שאומר: לא מקובל עלי.
אבישי ברוורמן: לכן ביקשתי משני השרים והמנכ"לים שיחליטו.
אבישי ברוורמן: כי אם לא, המפעל ייסגר.
אבישי ברוורמן: אז מה זה משנה שיש גז, כאשר משרד התחבורה אומר: אין הבדל, אנחנו לוקחים חומרים עוד יותר מסוכנים, אנחנו עושים את זה, אנחנו נשנע את זה עד שיגיע הצינור.
אבישי ברוורמן: שר אחד אומר: בסדר, אני מוכן.
אבישי ברוורמן: שר שני אומר: אני מוכן.
אבישי ברוורמן: פה הפקידים אומרים: אנחנו לוקחים אחריות.
אבישי ברוורמן: במודל שלפיו עבדתי כל חיי עד שהגעתי לכאן, יש בעל בית.
אבישי ברוורמן: איך אמר הארי טרומן: The buck stops here.
אבישי ברוורמן: יש ממשלת ישראל, ולכן אני מצפה שמישהו, בעל הבית, יחליט לשנע את הגז הזה ל"פניציה" במשאיות.
אבישי ברוורמן: אחרת, איזה צידוק אתה יכול להגיד למשקיעים שכבר אומרים: אנחנו נמשוך את ההשקעה?
<אמיר חייק: הממשלה קראה להם להגיע.
<אמיר חייק: אותה ממשלה שמונעת מהם היום לקבל גז.
אבישי ברוורמן: לכן רבותי, מה שחשוב זה ביצועים והחלטות.
אבישי ברוורמן: וזו עוד דוגמה למשל מקרקעי ישראל שנתתי.
יצחק וקנין: אבישי, למה תלך רחוק?
יצחק וקנין: מה שאתה אומר, בעצם, זה בכל הענפים.
יצחק וקנין: אם אתה זוכר, היה פה דיון בנושא הדיור.
יצחק וקנין: הבעיה היא שהמחירים לא יורדים.
יצחק וקנין: ואז מה "האכילו" אותנו כל פעם בכנסת?
יצחק וקנין: בא השר, אפילו שר מהמפלגה שלי, אמר שיש שיווק של 45,000 יחידות דיור, ומכרז יש, אבל כשאתה בא לביצוע, משרד התחבורה צריך מחלף שם, צריך 250 מיליון.
יצחק וקנין: כולם תקועים.
יצחק וקנין: אף אחד לא זז.
יצחק וקנין: הדירות זה על הנייר.
יצחק וקנין: בשיווק אין בנייה של דירה אחת.
יצחק וקנין: ראש-העין זו הדוגמה הטובה, ואתה מכיר את זה.
יצחק וקנין: ואם תחצה את זה לכל הארץ, לאורך כל השדרה, זה אותו דבר.
אבישי ברוורמן: צוות, ניהול ואחריות – זאת בעיית המשילות הישראלית.
אבישי ברוורמן: לא שני אחוז, לא שלושה אחוז חסימה, ולא שוויון בנטל.
<אמיר חייק: אני אמשיך בקצרה: אדוני, ב-28 בינואר, בדיון עם הממונה, אנחנו עסוקים; לשכת התיאום תהיה עסוקה בדיונים על חוקי עבודה בכנס שהיא תערוך באילת.
<אמיר חייק: לצערנו, גם חוקי עבודה זה דבר שהורג אותנו.
<אמיר חייק: אתמול נוכחנו לדעת שאחד המנהלים במשק קיבל קנס של 20,000 שקלים אבל עם איום של עוד 200,000 שקלים, כי הוא העז לפנות אל העובדים שלו ואמר להם, בואו נשב ונדבר; במקום התארגנות, אולי נשב ונדבר.
<אמיר חייק: "פסק דין פלאפון", להזכירכם, שקבע שלמעסיק אסור לחייך, אסור לגהק, אסור לעמוד, אסור לנשום, ליד עובד שלו שמחליט להתארגן.
<אמיר חייק: לא סביר לחלוטין, לא הגיוני לחלוטין.
<אמיר חייק: אנחנו בבג"ץ גם על העניין הזה.
<אמיר חייק: לצערנו, אנחנו מתנהלים היום מול המדינה דרך בג"ץ.
<אמיר חייק: זה פשוט לא יאומן.
<אמיר חייק: נושא אחר – דרישות כבאות, ואני לא אעצור על זה יותר.
<אמיר חייק: אנחנו לא אומרים שלא צריכים, אנחנו רק אומרים שאסור לבוא כל יום עם שינוי דרישות.
<אמיר חייק: תגידו מה צריך, תנו פרק זמן, תבדקו אותנו על זה, אל תשנו כל יומיים את הדרישות.
<אמיר חייק: עלות נטל הרגולציה – היה פה חבר כנסת, אז היה שר, שישב אתכם בכנסת הקודמת, קוראים לו: משה כחלון, שעשה עבודה מצוינת, והיום כולם מנסים להיות "כחלונים".
<אמיר חייק: היום כל פקיד מנסה להיות "כחלון", וכל שר מנסה להיות "כחלון", וכל רגולטור מנסה להיות "כחלון".
<אמיר חייק: עשינו רשימה, רשימה קטנה, של מי משפיע על העולם העסקי – עד היום הגענו לרשימה של 170 רגולטורים שפועלים בתוך הממשלה, מפעילים מערכות, מקבלים שכר, ותוקעים פה את כל מה שאנחנו רוצים לעשות פה; 170 כאלו.
<אמיר חייק: כמובן שלכל אחד יש מערכת יפה, וכל אחד, בפיפס שלו, יכול לתקוע אותנו.
<אמיר חייק: עלות נטל הרגולציה – אנחנו נמצאים היום במקום ה-109 בעולם מתוך 148 מדינות.
אבישי ברוורמן: ואנחנו עוד יכולים להגיע.
<אמיר חייק: אנחנו עוד נגיע למקום ה-149.
<אמיר חייק: מדינות כמו קירגיסטן לפנינו, סין לפנינו – סין המדינה עם הביורוקרטיה והרגולציה, רואנדה לפנינו, מלזיה לפנינו.
<אמיר חייק: בואו נתעורר לפני שיהיה מאוחר מדי.
<אמיר חייק: מדד הימים לפתיחת עסק בישראל – בפורטוריקו 16 ימים; בבנגלדש 82 ימים; בישראל 91 ימים.
<אמיר חייק: למה?
<אמיר חייק: כי המגזר העסקי הרי מצטמצם, ומישהו צריך להתרחב, אז מתרחב הסקטור הציבורי, וצריכים להעסיק את האנשים האלו.
<אמיר חייק: אולי הגיע הזמן להגיד: עד כאן?
<אמיר חייק: ניתן לפרישה טבעית של אנשים, נגיע להסכם עם אנשים, נרוקן קצת את המשרדים מכל מיני אנשים שאין להם מה לעשות, ומה שהם עושים זה לתקוע לנו את החיים.
<אמיר חייק: אי אפשר לתפקד ככה יותר.
<אמיר חייק: יש פה עוד דוגמאות, אני לא אעבור עליהן.
<אמיר חייק: אני אודה לכם על ההקשבה.
יצחק וקנין: אתה יודע מאיפה זה מתחיל?
יצחק וקנין: אני אגיד את זה בבוטות גדולה מאוד.
יצחק וקנין: אני כבר 18 שנים פה, בבית הזה.
יצחק וקנין: אני זוכר שבמשרדים מסוימים היה יועץ משפטי אחד למשרד.
יצחק וקנין: היום בכל משרד 18 יועצים משפטיים.
<אמיר חייק: קוראים לזה: כיסוי ישבן.
יצחק וקנין: שרים היו שרים פעם.
יצחק וקנין: שר היה מקבל החלטה.
יצחק וקנין: אני מכיר את זה, אני חי את הציבור הישראלי - - -
<אמיר חייק: אדוני, אני הייתי מנכ"ל משרד.
<אמיר חייק: אצלי היו ארבעה יועצים משפטיים.
<אמיר חייק: היום יש 400.
יצחק וקנין: אז אני אומר לך, היום, שר, מה הוא עושה?
יצחק וקנין: אתה מבקש ממנו משהו, הוא מסתכל ימינה ליועץ המשפטי.
יצחק וקנין: אפילו ראש הממשלה לא מסוגל לקבל החלטה כי יש לו יועצים משפטיים סביבו.
יצחק וקנין: זו המציאות הקשה ביותר שיש.
אבישי ברוורמן: רבותי, מה שאמר חבר הכנסת וקנין, זה הקשר הגורדי.
אבישי ברוורמן: ואני רוצה להזכיר לכם מה היה פה, ובכל זאת, יש פה אנשים עם שיער לבן: היתה פה מדינה, היו לה בעיות, אבל היא היתה מנוהלת על-ידי מספר שרים.
אבישי ברוורמן: שר אוצר לא היה רק שר האיזון התקציבי.
אבישי ברוורמן: הוא הוביל תהליכים.
אבישי ברוורמן: ואז הגענו ל-85'–84', היתה לנו פה היפר-אינפלציה, בין 400% ל-500%, בלגן טוטלי, מינוף של מניות הבנקים, ואז תוכנית ייצוב, ואמרו, רבותי, השרים מתנהגים בחוסר אחריות, ניקח חבר'ה רציניים באוצר, מי שהיו שם, אנשים כמו דוד בועז ואחרים, ואתם מקבלים אחריות עד שאנחנו נעשה פה סדר, מכניסים את חוק ההסדרים כי השרים מתנהלים בחוסר אחריות.
אבישי ברוורמן: עברה תקופה, הגירעון ירד, הסובסידיות ירדו, והמשחק נשאר.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, בהרבה מדינות בעולם, ואני מכיר חלק מהמדינות האלה, יש תפקיד לרפרנט באוצר לפקח על המסגרת התקציבית של השר ולהעניש אותו.
אבישי ברוורמן: אבל השר אחראי על משרדו.
<אמיר חייק: יש לשר אחריות.
<אמיר חייק: אין לו סמכות.
אבישי ברוורמן: היום, כולל תלמידים שלי, שאני מאוד מעריך אותם, אתה בא, ואתה יושב, ואתם יודעים את זה כולכם, רפרנט צעיר באוצר יושב כאן וזהו.
אבישי ברוורמן: ואז נכנסים בלי סוף יועצים משפטיים, אני לא מאשים אותם - - -
<אמיר חייק: אבל זה מייצר אנטי-רגולציה.
אבישי ברוורמן: אנחנו בנינו סיסטמה שאם לא יחליט ראש הממשלה ושר האוצר לשנות אותה, אז כל הדיונים פה עקרים.
אבישי ברוורמן: הדיונים האלה חייבים לפשט את המערכת.
אבישי ברוורמן: פקידי אוצר צריכים להיות אך ורק אחראים על התקציב, אבל לא בתוך התקציב.
אבישי ברוורמן: צריך שארבעה שרים עם שר האוצר יובילו את הרפורמות.
אבישי ברוורמן: אחרת מה שיהיה פה, כל אחד בא לדבר קטן, יוצא מתוסכל, וחלק מהאנשים מתקיימים, והמערכת יש בה המון רעש, וזאת הסיבה המרכזית.
אבישי ברוורמן: צריך לתקן את מה שהיה.
אבישי ברוורמן: אי אפשר לנהל את המדינה בצורה הזאת.
אבישי ברוורמן: וזאת הסיבה המרכזית.
אבישי ברוורמן: ולכן אתה תבוא, והוא יבוא, ואני יושב פה, אבל מי שעשה בחיים שלו, מתפלץ.
אבישי ברוורמן: כי מה יקרה בסוף?
אבישי ברוורמן: אלי גונן, מה יש לך להגיד?