GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איתי עצמון: זאת אומרת, אם תהיה תכנית תחקירים, למשל על נושא העישון, אי אפשר יהיה - - -
<קריאה: זה סעיף הפטורים.
<איתי עצמון: דיווח חדשותי הוא שוטף.
<גאל אזריאל: דיווח חדשותי, כולל את התחקירים, זה סייג.
<איתי עצמון: אני מבין.
<איתי עצמון: אבל זה כולל תכנית תחקירים?
<גאל אזריאל: כן.
<גאל אזריאל: להבנתנו זה כולל.
<איתי עצמון: להבנתכם זה כולל.
<איתי עצמון: השאלה היא אם לא צריך להגיד את זה במפורש.
<גאל אזריאל: אפשר להוסיף את זה, אם אתה חושב שצריך.
<איתי עצמון: אני חושב שדיווח חדשותי זה משהו מאוד צר.
אבישי ברוורמן: עוד הערות לכאן?
יעקב ליצמן: היות שאתה הולך להצביע על הסעיף הזה, ההצעה שלי אומרת שאנחנו אומרים שלכל עמוד פרסום בעיתון, תמורת זה העיתון צריך לפרסם איסור על חשבונו על חצי עמוד.
יעקב ליצמן: בד בבד אנחנו פונים למשרד הבריאות לעשות קמפיין בהרבה כסף, כפי שרוני אמר לי שהוא מוכן ואת הסכום רוני יגיד, על איסור פרסום בכלי התקשורת.
אבישי ברוורמן: ואני רוצה גם – ותעזרו לי בניסוח - בהרבה עיתונים, שלא ילך רק לעיתון אחד.
אבישי ברוורמן: עיתון יומי, אבל פתאום מישהו יגיד שהוא רוצה רק את העיתון הזה ולא אחר.
חנא סוייד: ולא רק בשפה אחת.
גילה גמליאל: קודם כול, בהחלט ראוי לחדד את החוק הקיים, שמדובר בעיתונים שהם לא לבני נוער, לילדים עד גיל 18 או במדורים ומוספים שלא מוקדשים לספורט, לבידור, לבילוי וכיוצא בזה.
גילה גמליאל: אבל חייבים לציין שכנגד פרסומת למוצרי טבק בעיתונים יינתן גם חלק יחסי של מקום פרסום על חשבון העיתון למשרד הבריאות.
גילה גמליאל: החלק היחסי, אפשר לדון בו – שליש, חצי, מה שיוחלט.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מעורכי הדין גולדברג ועצמון, הרוח של ההצעות מקובלת עלי גם כן, אבל אני מודאג מהפלורליזם בעיתונות.
אבישי ברוורמן: הקמפיין הזה או הפרסומת הזאת – נאמר בחוק עיתונות יומית, איך אתם מבטיחים בחוק שזה לא יהיה רק לעיתון יומי אחד אלא יתפלג במקביל?
חנא סוייד: ברשותך, אני רוצה להדגיש עוד פעם את עניין השפה הנוספת – הכוונה היא לשפה הערבית, מכיוון שאחוז העישון, במיוחד בקבוצת הגיל של 20–30, הוא כמעט פי שניים באוכלוסייה הערבית מאשר באוכלוסייה היהודית.
אבישי ברוורמן: לכן אני צריך פה את הניסוח המשפטי המתאים.
<קריאה: גם רוסית.
גילה גמליאל: כשאתה מדבר על פרסום במגוון עיתונים, אתה מדבר על הקמפיין שמשרד הבריאות יצטרך לעשות בנוסף?
אבישי ברוורמן: כן, בנוסף.
יעקב ליצמן: יש לי עוד הערה.
יעקב ליצמן: אני לא רואה בעיה אם יש פרסום גם בנקודות המכירה.
יעקב ליצמן: גם על זה היה דיון אצלי.
יעקב ליצמן: אני מסכים לגבי הרדיו, אני מסכים לגבי מוספי הספורט – שאני לא קורא בין כך, אני לא יודע בדיוק מה זה.
יעקב ליצמן: אני חושב שאפשר להסתייג, שמותר שיהיה פרסום בנקודת המכירה.
<צבי הרציג: אני ממכון "ובחרת בחיים" לצמצום העישון.
<צבי הרציג: כבוד חבר הכנסת ליצמן לא אמר שהוא קשור לעיתון "המודיע" שמפרסם כל שבוע פרסומת בדף הראשון.
<צבי הרציג: רוב הקוראים של העיתון, אני חושב, הם צעירים.
<צבי הרציג: הוא מפרסם כל שבוע - - -
יעקב ליצמן: אני לא קשור לעיתון.
יעקב ליצמן: אדוני, אני מוחה.
יעקב ליצמן: הוא שקרן.
יעקב ליצמן: אני מבקש, היות שהוא אמר עלי שאני רוצח, שתוציא אותו מהחדר הזה.
גילה גמליאל: זה מה שהוא אמר?
יעקב ליצמן: הוא אמר עלי שאני רוצח.
יעקב ליצמן: הוא אמר עלי.
גילה גמליאל: אנחנו דורשים לשמור על כבודו של חבר הכנסת ליצמן.
אבישי ברוורמן: אתה אמרת דבר כזה כאן?
<צבי הרציג: אני לא זוכר.
יעקב ליצמן: אתה לא זוכר?
יעקב ליצמן: אז איך אתה זוכר על "המודיע"?
יעקב ליצמן: אתה יודע שאתה חוצפן.
אבישי ברוורמן: זה כבר עבר את הגבול.
אבישי ברוורמן: הבית הזה שמע נאצות מכאן ועד הודעה חדשה; עדיין, להגיד לחבר כנסת שדן בדברים האלה "רוצח" – אני כבר לא רוצה לחזור פה על הפרשה שמילים כאלה בסופו של דבר הביאו לשפיכת את דמו של ראש ממשלה בישראל.
גילה גמליאל: במידה שהוא אמר את זה, כבוד היושב-ראש, מקומו לא בדיון.
<צבי הרציג: אני אמרתי שהדרך שלו גורמת בסופו של דבר, בעקיפין, שאנשים ימותו.
יעקב ליצמן: כל זה לא הספקת להגיד כי צעקת - - -
אבישי ברוורמן: לצערי, לא תוכל להשתתף בדיון, כי אצלי - - -
<שבי גטניו: אולי שיתנצל ולאפשר לו, כי מאוד חשוב לשמוע מה יש לו לומר.
<שבי גטניו: וגם שייקח את דבריו בחזרה זה מאוד חשוב.
<צבי הרציג: אני מאוד מתנצל.
אבישי ברוורמן: אני מציע שאם יש לך משהו להגיד, אני רוצה לשמוע התנצלות מוחלטת לחבר הכנסת ליצמן על שפגעת בכבודו בצורה גסה ביותר, שאין לה מקום בין בני-אדם בצורה הזו.
<צבי הרציג: אני מתנצל בפני כבוד חבר הכנסת ליצמן שעשה המון לקידום בריאות הציבור בישראל.
יעקב ליצמן: עכשיו אתה יכול לצאת.
יעקב ליצמן: ..
אבישי ברוורמן: עכשיו אתה יכול לדבר בצורה ברורה.
<צבי הרציג: אוסטרליה היא לא המדינה היחידה שעשתה חוקים זהים למה שמשרד הבריאות מציע, גם ניוזילנד עשתה את זה.
<צבי הרציג: היום בניוזילנד אחוז העישון בקרב הנוער הוא 6%, לפני חמש שנים זה עמד על 14%.
<צבי הרציג: במשך חמש השנים האחרונות - - -
יעקב ליצמן: גם כאן ירד.
אבישי ברוורמן: אז אנחנו בעד.
אבישי ברוורמן: מה - - - ?
<צבי הרציג: אבל היו חוקים שאסרו את הפרסום לגמרי.
<צבי הרציג: ארגון הבריאות העולמי עשו מחקרים בנושא.
אבישי ברוורמן: אני מאוד מקבל.
אבישי ברוורמן: מה אתה מציע לסעיף הזה?
<צבי הרציג: אני מתנגד להצעת משרד הבריאות בכל תוקף מכיוון שארגון הבריאות העולמי סיכם את כל המחקרים בנושא ואמר שאם יש איסור מוחלט - לא איסור עם פשרות - זה מוריד את העישון ב-8% ויכול להיות עד 16%.
<צבי הרציג: זה משהו בדוק ומנוסה.
אבישי ברוורמן: אני אומר לך את האמת, אני מכבד אותך, אבל אני כבר לא ילד והשקעתי את כל חיי המבוגרים בכלכלה, כולל עשיתי עבודות במקצוע שנקרא אקונומטריקה.
אבישי ברוורמן: לכן כל המספרים האלה שאתה נותן - אני ארצה לראות את העבודה הסטטיסטית, כי אנשים זורקים בשולחן הזה מספרים, אחד מביא את הכלכלן הזה, אחד את הסטטיסטיקאי הזה.
אבישי ברוורמן: אני בעד, כמוך.
אבישי ברוורמן: מצדי שלא יעשן אף אחד ולהילחם בזה.
אבישי ברוורמן: כולנו פה בעד, אנחנו רק מנסים לפתור את הבעיות.
אבישי ברוורמן: הלנה ביילין, בבקשה.
<הלנה ביילין: בסעיף הזה, בהמשך למה שאמרתי בישיבות הקודמות, אנחנו מבקשים להוסיף בסעיף (3) שנמחק - - -
אבישי ברוורמן: רק כדי להזכיר לכולם, את מייצגת את - - -
<הלנה ביילין: ג'יימס ריצ'רדסון דיוטי פרי.
<הלנה ביילין: אנחנו מבקשים לגבי החריג הזה – שיכולה להיות פרסומת בתוך חנות ייעודית – שהחריג הזה יתייחס גם למחסן ליוצאים מישראל, שזו ההגדרה לדיוטי פרי בפקודת המכס – "מחסן לצידה לאוניות ולכלי טיס".
<הלנה ביילין: זה לא שייך אלי, אבל להיות עקבי, כי בסעיף 3 בשיווק הם הוחרגו.
<לאה ורון: את מדברת על סעיף (3) פסקה (2)?
<הלנה ביילין: אני מבקשת להוסיף שהפרסומת מותרת בתוך מחסן למכירה ליוצאים מישראל, כהגדרתו בתקנה 12 לתקנות המכס, התשכ"ו-1965, להלן – מחסן ליוצאים מישראל או במחסן לצידה לאוניות וכלי טיס, ובלבד שאינה גלויה לעין מחוץ למחסן.
אבישי ברוורמן: אתם רושמים את ההערות?
<מתתיהו דוד: אני נציג סוחרים מאזור ירושלים, חבר מועצת העיר.
<מתתיהו דוד: אני בעל חנויות לממכר טבק וסיגריות.
<מתתיהו דוד: היום, לפי מה שאתם רוצים להגיד, בכל נקודה אני צריך לשים עובד שלי ולהסביר ללקוח או לצרכן למה כן לקנות.
<מתתיהו דוד: היום ברגע שמגיעה סיגריה חדשה מציגים אותה בחנות עצמה, כדי לתת פרסום.
<מתתיהו דוד: בשבוע שעבר נתתם עזרה לנושא העסקים הקטנים, ומצד שני יש בערך 12,000 נקודות מכירה לדבר הזה.
<מתתיהו דוד: זה להרוס את הדבר הזה בידיים שלנו, מה עוד שאין חוק שאוסר על מכירת סיגריות.
<מתתיהו דוד: עושים את כל הדברים כדי לא למכור את הסיגריות בנקודות.
<מתתיהו דוד: הייתי מציע שיצא צוות לשטח, לראות פעם בשטח.
<מתתיהו דוד: אני בא מהשטח.
<לאה ורון: כשאתה אומר שיש בבעלותך חנויות לממכר סיגריות, אלה חנויות שמיועדות אך ורק לממכר סיגריות?
<מתתיהו דוד: לא.
<מתתיהו דוד: הן משולבות.
אבישי ברוורמן: חיים גבע, יד ימינו של פרופסור גמזו בנושאים האלה, רוצה להסביר לנו מה זאת נקודת מכירה.
אבישי ברוורמן: הצגת שקופיות.
<חיים גבע: אמנם הנושא של פרסום בנקודות מכירה נוגע לסעיף הבא, אבל מעלים את זה כאן אז אני מראה לכם דוגמה של נקודת מכירה מקובלת בארץ.
<חיים גבע: יש כל מיני סגנונות כאלה, של חנויות ממתקים בעיקר, שזה הולך ביחד עם סיגריות.
<חיים גבע: תמיד הממתקים ליד הסיגריות ויש פרסומות ולדים וכל מיני מותגים חדשים.
<חיים גבע: בתמונה אתם רואים "מרלבורו" עם מותג חדש.
<חיים גבע: הרעיון של פרסום בנקודת מכירה - ההגבלה שלנו להגביל את זה, שילדים ואנשים באים לקנות מאותן חנויות או פיצוציות הם לא צריכים להיחשף למותגים החדשים של "מרלבורו", זה לא מיועד אליהם.
<חיים גבע: יש גם יכול להגיע ליותר גרוע ממה שרואים פה בתמונה, ויש עוד דוגמאות מהעולם איך נראות נקודות מכירה, וזה אמצעי שיווקי מאוד יעיל לחברות הסיגריות, זה מעודד את הסקרנות ומעודד רכישה של בני נוער, זה גם מעודד רכישה אימפולסיבית של נגמלים.
<חיים גבע: זה מקשה על הנגמלים מעישון ומעודד עליהם לחזרה לעישון, ובוודאי כשאנחנו מדברים על בני נוער.
<חיים גבע: בחנויות ממתקים וליד צעצועים לא צריכה להיות פרסומת לסיגריות.
אבישי ברוורמן: חיים, לי יש רק קול אחד בוועדה, אבל אני אומר לך שאני חושב שאתה צודק.
יעקב ליצמן: אני חולק, אדוני.
<קריאה: סליחה, הראו תמונות של המותגים שלנו, אפשר להגיב?
<חיים גבע: יש פה את כל חברות הסיגריות.
<מתתיהו דוד: אני מבקש לסיים את הנושא.
<מתתיהו דוד: הראו פה רשתות, אנחנו מדברים על קיוסקים.
<מתתיהו דוד: אנחנו הקיוסקים הקטנים, שאין לנו את כל זה.
<מתתיהו דוד: להוריד מאתנו - - -
יעקב ליצמן: דברים כאלו אין בחנות רגילה.
<מתתיהו דוד: הראיתם חנויות ענקיות.
יעקב ליצמן: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שהפרסום שהיה כאן יכול להיות בכל מקום כי לא רואים כלום, רק סוכריות.
<מתתיהו דוד: הראו רשת גדולה.
אבישי ברוורמן: חיים, הבעיה שלי היא לא לחסל את כל הקטנים.
<מתתיהו דוד: זה מה שיקרה היום.
<מתתיהו דוד: אתם הולכים לחסל את 12,000 העסקים הקטנים בישראל.
<חיים גבע: לא הבנתי את ההגדרה של "לחסל".
<חיים גבע: אני רוצה לאסור עליו לפרסם סיגריות לציבור הרחב.
<חיים גבע: כמו שעושים את זה בעיתון, הוא עושה את זה בנקודת המכירה.
<חיים גבע: זה מוכח, זה נבדק, ברור מה ההשפעה של הפרסום בנקודות המכירה.
<חיים גבע: בסופרמרקט, המקומות ליד המוכר הם המקומות הכי יקרים להניח מוצרים כי יש את העניין של רכישה אימפולסיבית.
<חיים גבע: שמים שם "סופרגלו" ושמים שם גם סיגריות, והרעיון הוא מאוד ברור.
<חיים גבע: דרך אגב, יש מדינות שבהן אוסרים על הצבה של סיגריות במרחק של שני מטר מהמוכר או שני מטר ממוצר שאינו סיגריות.
<חיים גבע: למשל, ממתקים, אסור להציב בטווח של שני מטר מהם כל דבר שמזכיר סיגריות, כי ילדים נמצאים שם.
<חיים גבע: אז אנחנו בסך הכול מדברים על הסתרה - לא על הוצאת סיגריות מהחנות, לא על איסור מכירה, לא על איסור קנייה - על מניעת פרסומת כזאת, כמו שראינו כאן, ליד ממתקים וצעצועים.
<חיים גבע: .
<מתתיהו דוד: כשאתה מוציא את השלט של סיגריה חדשה, אנשים יבואו והמוכר יתעסק בהסברה על זה.
יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, וודקה לא אסרו לפרסם, כפי שהוא אומר על סיגריות.
יעקב ליצמן: לא מזמן, בקדנציה הקודמת, היתה בכנסת מלחמה על הוודקה, אז היה צריך לאסור גם את זה.
יעקב ליצמן: לא אסרו את זה.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני שומע את כל הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: לבי עם העסקים הקטנים, אבל אני מסתכל על חיים גבע ואני אומר עוד פעם שאנחנו צריכים - - -
<קריאה: סליחה, אפשר להגיב על התמונות?
<לאה ורון: אבל היושב-ראש מדבר עכשיו.
אבישי ברוורמן: גברתי, את לא תדברי היום.
אבישי ברוורמן: מה דעתך על זה?
<קריאה: אני מאוד מקווה שיסלח לי על ההתפרצות.
אבישי ברוורמן: את חושבת שאם תתפרצי ותגידי זה ישנה?
אבישי ברוורמן: ניתן לך, דברי חכמים בנחת נשמעים.
<שבי גטניו: זו עמותה שעוסקת בקשרי הון-שלטון-עיתונות.
<שבי גטניו: אמרת שהדיונים נסגרו, אז לא ארחיב בנושא ההוא.
<שבי גטניו: צריכים לשים פה שני דברים על השולחן.
<שבי גטניו: אחד, אנחנו עוסקים בדיני נפשות וזה העניין המרכזי פה.
<שבי גטניו: כולנו רוצים להציל כמה שיותר נפשות מתעשיית המוות הזאת.
<שבי גטניו: שניים, התעשייה הזאת משווקת את המוצר הזה - שהוא לא טעים, לא שותים אותו ולא אוכלים אותו - באמצעות דימוי.
<שבי גטניו: כלומר, מי שטוען שהוא רוצה להילחם במוצר הזה, המאבק המרכזי זה נגד הפרסום, כי זה לא מוצר שאוהבים לאכול אותו בהתחלה או לשתות אותו או בכלל.
<שבי גטניו: זה לב החוק הזה, ולכן מי שטוען שהוא נלחם במוצר הזה אמור לעשות כל דבר בשביל לחסום פרסום של המוצר הזה.
<שבי גטניו: נכון, אין חוק להוצאת המוצר מהחוק, אבל אנחנו חתומים על אמנת ההסדר שקובעת שצריכים להחריג את המוצר הזה מכל שאר המוצרים.
<שבי גטניו: זו תעשייה שכל אינטרס שלה שמקדמים אותו פוגע בבריאות הציבור, נקודה.
<שבי גטניו: זה שונה מכל מוצר אחר.
<שבי גטניו: גם דיני הכשרות לגבי המוצר הזה מאוד עמומים, דרך אגב.
אבישי ברוורמן: יעקב'לה, זה לא כשר לעשן?
<שבי גטניו: אי אפשר לדעת.
<שבי גטניו: הם לא יודעים איזה רכיבים יש שם.
יעקב ליצמן: תן לי להגיד לך שני דברים.
יעקב ליצמן: יש בין הראשונים שאומרים שזה דווקא בריא, כתוב.
<צבי הרציג: עושה סרטן לקיבה.
<צבי הרציג: זה טוב.
<שבי גטניו: יש טענות שיש שם רכיבים מחתולים או מבונה סיבירי.
יעקב ליצמן: כתוב בראשונים.
יעקב ליצמן: אוכיח לך, אביא לך את זה.
יעקב ליצמן: אבל אם כן, אתה תתחייב לא לדרוך עוד פעם בכנסת.
<שבי גטניו: אביא לך ממשפטים בארצות-הברית - רכיבים מבונה סיבירי וחתול.
יעקב ליצמן: כתוב.
יעקב ליצמן: אראה לך.
אבישי ברוורמן: רבותי, כל יום לומדים פה דברים חדשים, אז אני רוצה ללמוד.
<שבי גטניו: מעולם לא בדקו איזה רכיבים יש פה.
אבישי ברוורמן: יעקב, אין לי ספק שבסופו של דבר תגיעו לשלטון ותשבו שם ותהיה שר הבריאות, אז אני מציע להגיד שהעישון שייך לכשרות, ומה שלא כשר לא כשר ונגמור את הסיפור הזה.
<שבי גטניו: אני מציע לבדוק סוף-סוף מה הרכיבים בסיגריה.
אבישי ברוורמן: בבקשה, ד"ר אלטשולר.
אבישי ברוורמן: את מי את מייצגת?
<תהילה אלטשולר: אני מהמכון הישראלי לדמוקרטיה ואני מומחית להסדרת שוק התקשורת.
<תהילה אלטשולר: לכן הסיפור של טבק פחות מעניין אותי, יותר מעניין אותי הסיפור של הפרסומת.
<תהילה אלטשולר: אני חושבת שאת הדיון הזה אפשר היה לנהל לפני 15 שנים בדיוק כמו שהוא מתנהל עכשיו.
<תהילה אלטשולר: התפיסה שלפיה הדבר המשמעותי היום הוא פרסום גלוי, וכבר מחלקים גם את הקמפיין בין העיתונים הישנים, זה דבר לא נכון וזה דבר שהוא מאוד קצר רואי.
<תהילה אלטשולר: אני רוצה להתייחס לשני היבטים.
<תהילה אלטשולר: היבט אחד הוא ההיבט של המעבר וההגירה של תקציבי פרסום מפרסום גלוי לפרסום סמוי, מה שמכונה בעגה המכובסת "תוכן שיווקי".
<תהילה אלטשולר: אני מציעה לשאול את ממשרד המשפטים, במסגרת חוות הדעת שהוא אמור להגיש לוועדה, האם פרסומת זו פרסומת רק בטלוויזיה או באינטרנט, שזו שאלה לגמרי לא רלוונטית היום.
<תהילה אלטשולר: כולכם יודעים שמדובר היום בעידן של התלכדות בין פלטפורמות, והאבחנות האלה הולכות ומאבדות מהתוקף שלהן.
<תהילה אלטשולר: אז אם מישהו מבקש לקדם איזושהי מטרה ומתייחס אך ורק לפרסום גלוי הוא עושה טעות.
<תהילה אלטשולר: המחקר מראה שמפרסמים מחפשים היום את מרב נקודות ההשקה עם הצרכן, ולכן נוכל לראות פרסום גלוי מקביל לפרסום סמוי.
<תהילה אלטשולר: כלומר, לא רק - - -
יצחק וקנין: את יכולה לתת דוגמאות להמחיש את זה?
יצחק וקנין: כי אני לא כל כך תופס על מה את מדברת.
<תהילה אלטשולר: כן.
<תהילה אלטשולר: למשל, בוא ניקח סרט שבו יכולים להיות כמה תרחישים: יכולה להיות קופסת סיגריות מונחת על השולחן, וזה הדור הישן של התוכן השיווקי; יכול להיות אדם שמעשן בקונטקסט חיובי; ויכול להיות אפילו, מה שאנחנו מתחילים לראות עכשיו, איזושהי שיחה על המותג – שני אנשים מדברים על הסיגריות, אפילו ברמה שלילית.
<תהילה אלטשולר: מישהו אומר: מי שמשתמש בסיגריות האלה והאלה הוא לוזר, אבל הצופה מבין מזה שאם הוא ישתמש בסיגריות מסוג אחר הוא הופך להיות אדם יציב.
אבישי ברוורמן: בואי אעזור לך.
אבישי ברוורמן: סיגריה זה דבר פשוט.
אבישי ברוורמן: בואי ניקח מוצרים אחרים, כמו קוקה קולה, למשל.
<תהילה אלטשולר: בירה.
אבישי ברוורמן: בירה.
אבישי ברוורמן: הלוא איך שוטפים את המוח לרוב בני האדם?
אבישי ברוורמן: נותנים להם סרט.
אבישי ברוורמן: למה הפרסומות מראות את הגברים הכי אתלטיים בעולם, את הנשים הכי יפות?
אבישי ברוורמן: בסבלימינל, בתת המודע, כל מי שרואה את הסרט, עושים לו את החיבור שאם הוא ישתה מהמוצר הזה או ייקח את הדברים האלה יהיה חזק, הוא יהיה עם אישה יפה או עם גבר נאה, וזה התת מודע שבאמצעותו ממכרים בחלק גדול מהמוצרים.
אבישי ברוורמן: זה חלק מאמנות השיווק שהופכת את בני האדם לרובוטים צרכניים.
אבישי ברוורמן: זה לא רק כאן, זה בהרבה דברים אחרים.
<תהילה אלטשולר: אבל סבלימינל הוא לא העניין.
<תהילה אלטשולר: סבלימינל הוא תת-ספי והוא אסור בכל מדינות העולם וגם בישראל.
<תהילה אלטשולר: אנחנו מדברים על פרסום סמוי, על טכניקות שמוציאות את הפרסום אל מתחת לרדאר של הצופה והוא לא יודע להפעיל מנגנוני הגנה שאנחנו בדרך כלל מפעילים כשאנחנו צופים בפרסומת.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת וקנין יחליף אותי עכשיו.
<קריאה: כמו בתוכניות ריאליטי, למשל.
<קריאה: נכון?
<תהילה אלטשולר: בתוכניות ריאליטי זה נעשה בצורה הרבה יותר פרימיטיבית.
<תהילה אלטשולר: אני מדברת אפילו על תוכניות אירוח, אפילו על חדשות.
<תהילה אלטשולר: הדבר הזה, אגב, קיים בכל אמצעי התקשורת המקוונים והמסורתיים – הטלוויזיה והעיתונות.
<תהילה אלטשולר: אנחנו מדברים על תוכן שיווקי, כלומר עבר כסף מיד ליד כדי שאקדם בדרך סמויה, הייתי אומרת מטעה, את הדבר.
<קריאה: זה נקרא placement.
<תהילה אלטשולר: Product placement זה הביטוי הפרימיטיבי של זה.
<תהילה אלטשולר: היום אנחנו מדברים שיחה על מוצר, על שימוש במוצר, על דברים הרבה יותר מתוחכמים.
<תהילה אלטשולר: זה הדבר הראשון.
<תהילה אלטשולר: הדבר השני שאני מבקשת לומר פה - ומאוד יכול להיות שיש כאן פער בין מי שבפועל צורכים סיגריות לבין מי שמשתמשים באינטרנט – אבל התפיסה שלפיה מותר לשווק טבק או מוצרי סיגריות למי שהסכים לזה מראש היא תפיסה מאוד מיושנת, ואני רוצה לתת פה רק דוגמה אחת.
<תהילה אלטשולר: נניח שאני משתמשת בשירותיו של סופרמרקט מקוון.
<תהילה אלטשולר: אני קונה את המוצרים שם והם, כמובן, עוקבים אחרי כל דבר שאני קונה ונניח שהם יודעים שבכל שבוע אני קונה שתי חפיסות סיגריות ויום אחד הפסקתי.
<תהילה אלטשולר: חוץ ממה שהם יודעים על זה שהפסקתי הם מקבלים גם מעקב שנעשה אחרי כלל הפעילות הרשתית שלי, נניח מחברות אינטרנט אחרות, והם יודעים שעשיתי מנוי על איזה מגזין בריאות.
<תהילה אלטשולר: למחרת, כשאגיע לאתר של הסופרמרקט המקוון יציעו לי סיגריות בחצי מחיר.
<תהילה אלטשולר: יוצרים פה - - -
יצחק וקנין: התמונה ברורה.
יצחק וקנין: הבנו את מה שאת אומרת.
<תהילה אלטשולר: - - - מאוד בעייתית.
<תהילה אלטשולר: ולכן אני חושבת שמלחמה על השאלה האם אנחנו מסמנים מתחת לפרסומת בעיתון מנייר שעישון מזיק לבריאות או לא, זו מלחמה של אתמול.
<תהילה אלטשולר: עיקר המחשבה צריכה להיות מופנה כלפי העתיד.
יצחק וקנין: איריס אפשטיין, בבקשה.
יצחק וקנין: אני אומר מראש, אני לא אצביע על הסעיף.
יצחק וקנין: רק היושב-ראש יקיים הצבעה על הסעיף הזה, שהוא שנוי במחלוקת.
יצחק וקנין: אם נוכל להתקדם בשאר הסעיפים שלא שנויים במחלוקת, נתקדם ונצביע עליהם.
<איריס אפשטיין: רציתי לדבר על הסעיף של נקודות המכירה.
<איריס אפשטיין: נקודת המכירה שהיום מוגדרת בחוק שאפשר לפרסם בה, לצערנו הרב, לגבי סיגריות היא קבוצה ריקה, היא פשוט לא קיימת.
<איריס אפשטיין: איפה שמוכרים רק אלכוהול ומוצרי טבק לא מוכרים סיגריות.
<איריס אפשטיין: אולי יש כזאת חנות של סיגרים או של אלכוהול, אבל זה לא 11,000 נקודות מכירה במדינת ישראל שבהן מוכרים סיגריות.
<איריס אפשטיין: אנחנו מדברים על הפיצוציות ועל הקיוסקים – ואנחנו חברת הפצה, אנחנו בחוץ, בשטח - 50% מהמחזור של קיוסקים זה מסיגריות.
<איריס אפשטיין: אני רוצה גם להוסיף שהרבה מאוד מדינות בעולם מתירות פרסום בנקודות המכירה.
<איריס אפשטיין: אפשר לפרסם בנקודות המכירה בארצות-הברית, בגרמניה ובחצי מאירופה, ביפן ובהרבה מאוד מקומות, והסיבה היא שזה המקום שהבן-אדם עושה את ההחלטה שלו, זה המקום של התחרותיות.
<איריס אפשטיין: בן-אדם מעשן נכנס לחנות, רואה פרסומת ומחליט לנסות מותג חדש.
<איריס אפשטיין: הוא לא נכנס לחנות, רואה פרסומת ומתחיל לעשן.
<איריס אפשטיין: אני גם מבינה מאיפה בא משרד הבריאות.
<איריס אפשטיין: מה שאני רוצה להגיד שהוועדה כל הזמן מדברת על הנושא של מידתיות – אנחנו מבקשים גם פה את הנושא של המידתיות, שתהיה אפשרות לתקשר, אפילו בשטח מוגבל בנקודת המכירה, לגבי מוצרים חדשים ושינוי אריזות.
<איריס אפשטיין: ממילא יש היום בתוך החוק הגבלות שאסור שיראו את זה מבחוץ, יהיו בעתיד הגבלות על התצוגה וכבר היום – כשהחוק הזה יעבור - אסור יהיה לעשות תצוגה באופן בולט.
<איריס אפשטיין: תנו עדיין אפשרות לתקשר עם המעשן הבוגר בנקודת המכירה - בשטח מוגבל, 1.5 מ"ר, מה שהוועדה תחליט, תקבעו את זה אחר כך אפילו בתקנות - אבל שתהיה איזושהי אפשרות לתת לבן-אדם שכבר החליט לעשן, להחליט בנקודת המכירה איזה מותג הוא רוצה לקנות, לדעת שיש מותג חדש, לדעת ששינו לו את האריזה.
יצחק וקנין: אני מסכים עם מה שאת אומרת.
יצחק וקנין: יש בעיה אחת, שלאותן נקודות מכירה נכנסים ילדים, נוער בגיל 12–13–14, נחשפים לאותו פרסום.
<איריס אפשטיין: אפשר להגביל את זה בגודל.
יצחק וקנין: אני חושב שזו הבעיה המרכזית.
יצחק וקנין: מה שעומד מאחורי ההחלטה פה זה הדבר הזה.
<איריס אפשטיין: אז בואו נגביל את זה בגודל ובגובה מסוים – שזה יהיה מעל נקודת המכירה ועד 1.5 מ"ר.
<קריאה: ושזה לא יהיה במרכז החנות, בלב העניין, כי אתם משלמים על המיקום, שזה יהיה בדיוק שם.
<איריס אפשטיין: אנחנו מדברים על הפרסום, שזה יהיה מעל המוצר.
יצחק וקנין: אני הולך לפי סדר רשימת הדוברים, שלא אני קבעתי אותו.
יצחק וקנין: שוש גן-נוי, בבקשה.
<שוש גן-נוי: תודה.
<שוש גן-נוי: אני משירותי בריאות כללית והחברה הרפואית למניעה וגמילה מעישון.
<שוש גן-נוי: אני רוצה להגיד שאנחנו לא נגד המעשנים, אנחנו רק דנים נגד האמצעים שבהם מגייסים מעשנים חדשים ועוזרים למעשנים הנוכחיים להתמיד בגמילה מעישון.
<שוש גן-נוי: השנה, ב-2013, ארגון הבריאות העולמי - - -
<לאה ורון: גברת גן-נוי, תתייחסי בבקשה לסעיפים הספציפיים.
<שוש גן-נוי: התייחסו פה לכל מיני סעיפים.
<שוש גן-נוי: קודם כול, לגבי הפרסום.
<שוש גן-נוי: לפי ההמלצות העיתונות צריכה להיות כלולה באיסורים, לפי מה שהבנתי פה.
<שוש גן-נוי: הנושא של איסור בפרסום צריך להיות כולל גם עיתונות כתובה, כמו שיש במדינות רבות בעולם.
<שוש גן-נוי: דרך אגב, אני רוצה לתקן בנושא העישון בקרב בני נוער.
<שוש גן-נוי: לפי דוח שר הבריאות האחרון יש עלייה בעישון בקרב בני נוער, לצערי, והנתונים נמצאים פה.
<שוש גן-נוי: אנחנו מדברים פה על איזון, אף אחד פה לא אוסר את העישון.
<שוש גן-נוי: כשאנחנו מדברים על איזון, מה המשמעות?
<שוש גן-נוי: המשמעות היא להמשיך לעזור לגייס מעשנים חדשים.
יצחק וקנין: אני אומר לך, כאחד שלא מעשן, אם צריך לעשות משהו במדינה זה הסברה והסברה.
יצחק וקנין: משרד הבריאות צריך להיכנס לזה בכל הכוח, אני חושב שזה הרבה יותר מכל הפרסום שהם הפרסום.
יצחק וקנין: אני לא ממעיט בעישון, זה חלק שיווקי של הדבר, ולא רק בתחום הסיגריות אלא גם בתחומים אחרים.
יצחק וקנין: הלוואי שהיתה שדולה כזאת כנגד מה שקורה באינטרנט בנושאים מסוימים, שילדים בגיל 8 ו-9 נחשפים אליהם ואנחנו לא נותנים עליהם את הדעת.
יצחק וקנין: אמרתי את זה גם בפעם הקודמת.
יצחק וקנין: הלוואי, יש דברים חמורים פי מאה ממה שאתם רואים פה.
יצחק וקנין: אני אומר לכם את זה, ואני לא ממעיט - - -
<שבי גטניו: לא.
<שבי גטניו: אין דברים שהורגים 10,000 בשנה.
<שבי גטניו: קצת פרופורציה.
יצחק וקנין: יש דברים שהורגים את הנפש.
<שבי גטניו: חיזבאללה לא הורג בנו ככה, 10,000 בשנה.
<שבי גטניו: אתה כל פעם מעוות - - -
<שוש גן-נוי: אני יכולה לסיים?
יצחק וקנין: אני לא סותר את דבריך.
יצחק וקנין: ההיפך, אני מחזק אותם.
<שבי גטניו: אני יודע.
יצחק וקנין: אז אל תפריע לי עכשיו.
<שוש גן-נוי: אבל אפשר לסיים?
יצחק וקנין: אני אומר לך באחריות, אם זה יותר הורג מהחיזבאללה ומתאונות הדרכים, המדינה היתה צריכה לתת לזה את כל המערכת הפרסומית וההסברתית שלה על מנת למנוע את זה.
<שבי גטניו: נכון.
<שבי גטניו: זה קשרי הון-שלטון.
<שבי גטניו: בונים את זה עשרות שנים.
יצחק וקנין: אל תיכנס לדברים שלי כל פעם, טוב?
יצחק וקנין: אם לא, לא אתן לך לדבר בכלל.
<שבי גטניו: סליחה.
<שבי גטניו: התנצלותי.
<שוש גן-נוי: אני רוצה לסיים, בבקשה.
<שוש גן-נוי: אני מאוד מסכימה אתך, כי אחת האסטרטגיות החשובות ביותר היא טיפול כוללני מקיף – חקיקה, אכיפה ופרסום.
<שוש גן-נוי: אם תרשו לי לצטט מנכ"ל של אחת מחברות הפרסום הגדולות ביותר בעולם שעובדת עם חברות הטבק, הוא אמר: פרסומת – אני יודע שזו אסטרטגיה בשביל כל המוצרים, רק בשביל חברות הטבק היא לא עובדת?
<שוש גן-נוי: הוא אמר את זה בציניות.
<שוש גן-נוי: אז אנחנו יודעים, גם ממחקרים, שזו אחת השיטות היעילות ביותר לגיוס מעשנים חדשים והתמדה בעישון.
<שוש גן-נוי: זה בקטע של הפרסום, אבל יש פה גם את העניין של ההסכמה.
יצחק וקנין: משפט אחרון.
<שוש גן-נוי: הקריאו פה כמה סעיפים.
יצחק וקנין: את אפילו לא מתייחסת לקטע של הפרסום יותר.
יצחק וקנין: הדגש שלך צריך להיות על הסעיף שמדובר עליו כרגע.
יצחק וקנין: אני מדבר על הפרסום.
<שוש גן-נוי: כי ממה שהקריאו, יש עוד סעיפים שיש לי הערות.
יצחק וקנין: בסדר, כשנגיע לסעיפים האלה נתייחס אליהם, ניתן לך את אפשרות הדיבור.
<אלעד שפר: אני רוצה להתייחס לרציונל שנשמע פה, שלא צריך להתערב למבוגרים בהחלטות אם לעשן או לא לעשן וכמה לעשן.
<אלעד שפר: אותם מעשנים בוגרים שמעשנים היום, הם התחילו לעשן כשהיו בני נוער.
<לאה ורון: מר שפר, אני מתנצלת שאני חותכת אותך והדברים אמורים גם לגבי האנשים הנוספים שיבקשו ויקבלו רשות דיבור מחבר הכנסת וקנין.
<לאה ורון: בבקשה להעיר לסעיפים עצמם ולהציע הצעות מה יבוא במקום מה.
<אלעד שפר: זה בתגובה לחברת הכנסת גמליאל.
<לאה ורון: אבל חברת הכנסת גילה גמליאל, זכותה לומר מה שהיא רוצה.
<אלעד שפר: שאת רוצה להתיר את הפרסומת לעישון בעיתונות.
גילה גמליאל: זה נכון, בתמורה לשליש פרסום עבור משרד הבריאות.
גילה גמליאל: זה לא רק אני, זה רוב חברי הכנסת פה.
<אלעד שפר: אני חושב שזאת טעות חמורה.
<אלעד שפר: אותם מעשנים מבוגרים התחילו לעשן כשהם היו בני נוער, ואז חברות הטבק שטפו להם את המוח כאילו שהעישון הוא זה שיעשה אותם "קולים" וסקסיים.
יצחק וקנין: או שאתה מדבר לסעיף עצמו או שחבל שנמרח את הדברים.
<אלעד שפר: שניה.
<אלעד שפר: המעשנים הבוגרים, המדינה צריכה לעשות כל שניתן כדי לגמול אותם מעישון.
<אלעד שפר: הפרסומות לסיגריות ולעישון מונעות מהם להיגמל מעישון, משאירות אותם מעשנים.
יצחק וקנין: בבקשה, ד"ר איזביצקי.
<גבריאל איזביצקי: רק לגבי הטענה שאנחנו מחסלים את העסקים הקטנים כביכול.
<גבריאל איזביצקי: גם אם ניקח את המספר שהגברת אמרה, שמחזור הכנסה של הקיוסקים הוא 50% ממוצרי טבק, יש עדיין - - -
יצחק וקנין: 15%.
<גבריאל איזביצקי: אז הרוב הוא ממוצרים שלא קשורים לטבק, ו-10,000 האנשים שנהרגים – לא מתים - כל שנה מטבק לא יוכלו לקנות בשנה הבאה שום מוצר, לא טבק ולא מוצרים אחרים וכל אלה שחלו לפני זה והפסיקו לעבוד ולא מרוויחים שום דבר, כמובן שגם הם לא יוכלו לקנות לא טבק ולא שום דבר אחר.
יצחק וקנין: רבותי, עוד פעם אני חוזר - נא להתייחס לסעיף שאנחנו מדברים עליו כרגע.
יצחק וקנין: אנחנו שוב נמרחים על מה שלא צריך.
יצחק וקנין: עורך דין האוזנר, בבקשה.
<עמוס האוזנר: תודה רבה, חבר הכנסת וקנין.
<עמוס האוזנר: אני מדבר עכשיו על הנוסח של סעיף 3.
<עמוס האוזנר: סעיף (3)(1) - דיוור ישיר.
<עמוס האוזנר: זה הסעיף שמדבר על זה שאנשים מקבלים פרסומת בדיוור ישיר מפני שהם הסכימו.
<עמוס האוזנר: הנוסח הנוכחי – שלחתי לעורכת הדין גולדברג ממשרד הבריאות את ההסתייגות שלי לנוסח הנוכחי - הוא מאוד בעייתי.
<עמוס האוזנר: הנוסח הנוכחי אומר ככה: "פרסומת שנמסרה לנמען שמלאו לו 18 שנה ושנתן הסכמה מפורשת מראש ובכתב".
<עמוס האוזנר: כמו שנאמר בישיבה הקודמת, "בכתב" זה מישהו שלוחץ accept באינטרנט.
<עמוס האוזנר: מה זה אומר?
<עמוס האוזנר: זה אומר שאם מישהו מנסה להיכנס לאיזשהו אתר אינטרנט, וחבר הכנסת וקנין, דיברת בשמחה ובהצדקה על אתרי סקס, למשל.