GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איציק שמולי: אני חושב שבכל מקרה, אדוני היושב ראש, ההצעה של "יס" ו"הוט", גם אם אתם רוצים להתחלק, גם אם אתם רוצים שאחת תשפה את השנייה, וגם אם אתם רוצים להביא מישהו עצמאי, תציעו את זה למועצה שתאשר או לא תאשר, תכניס שינויים או לא תכניס שינויים, ובא לציון גואל.
איציק שמולי: אגיד לך למה, כי ככל שמתקדם הדיון, נפתחות עוד ועוד דלתות ועוד היבטים שלא בטוח שעם כל הכבוד לשאר השולחן, יש את הידע המקצועי לעסוק בזה.
<אתי בנדלר: אני רוצה להבהיר.
<אתי בנדלר: ל"הוט" ו"יס" אסור לעמוד בקשר ביניהן.
<אתי בנדלר: לכן כל הצעה שלהן צריכה להיות מוזרמת למועצה לשידורי כבלים ולוויין.
<אתי בנדלר: "הוט", תציע לצורך העניין רק, היא תציע שהיא תפיק את זה בעצמה ו"יס" תשפה אותה.
<אתי בנדלר: "יס" תציע שכל אחת חלוקה לאזורים, זאת אומרת, ההצעות לא התחברו אחת עם השנייה.
<אתי בנדלר: מה המועצה צריכה לעשות, להתחיל לדבר בין שתי החברות?
<אתי בנדלר: לכן ראוי שהעקרונות ייקבעו כאן.
גילה גמליאל: אני רוצה לחזור להצעה הראשונה.
גילה גמליאל: חלוקה לפי אזור דרום וצפון, וזה פותר את כל השיח הזה שאנחנו כרגע מתעסקים בו כבר יותר מדי.
איציק שמולי: זה לא פותר.
<הרצל עוזר: שהמועצה תחליט מי צפון ומי דרום.
גילה גמליאל: בדיוק, המועצה תקבע מי דרום, מי צפון, הם יתנו את דעתם.
גילה גמליאל: הם פונים אליכם לגבי דרום, ואתם תגדירו מה זה דרום, מה זה צפון, הגדרה שלכם.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני חוזר ואני מבקש מעורך דין בנדלר.
אבישי ברוורמן: אני חושב שכאן סך הכול יש הסכמה וניואנסים.
אבישי ברוורמן: אני חושב שמקובל שחלוקה לאזורים שטכנית מתקבלת המועצה תבדוק, תאשר לפי סמכותה, לא גורעים ולא מוסיפים תשלומים, זאת הצעתי, על ההצעה הזאת אני רוצה שנצביע.
<אמנון סופר: שאלה קטנה, כשמדברים על חלוקה לאזורים וחלוקה למהדורות, לא הבנתי כמה מהדורות הולכות להיות, אנחנו מדברים כאן על כסף – 10 מיליון, 18 מיליון, קודם כל צריכים להגדיר את המתווה כמה מהדורות, ואז מועצת הכבלים והלוויין שתחליט כמה כסף, ואז גם החלוקה מי יממן את העסק.
<אמנון סופר: אומרים לך צפון דרום, כמה מהדורות זה?
אבישי ברוורמן: אנחנו לא ניכנס לנושאים המקצועיים כאן, זה לא תפקיד של הכנסת, בשביל זה יש את המועצה, לכן אני מעלה להצבעה את ההצעה שלי בחכמה משותפת.
<אתי בנדלר: אתה כבר הצבעת, אני חוזרת שוב על הדברים עם תוספת קטנה.
<דודו קובסניאנו: אני רק רוצה להבין, האם כאשר מדובר על חלוקה לצפון ודרום, יש בסמכות המועצה לקבוע לצורך העניין שבחלק הצפוני או הדרומי של המדינה תהיינה שתי מהדורות?
<הרצל עוזר: לא קשור למהדורות, אנחנו מחלקים את הכסף.
<חיים הר-זהב: המהדורות לא מעניינות.
אבישי ברוורמן: הכול במסגרת סמכותך.
<חיים הר זהב: אותנו מעניין המהדורות.
<קריאה: זה ההבדל בינינו, ממש.
<אתי בנדלר: אני קוראת את העקרונות – הפקת מהדורות החדשות התחלקו בין "הוט" ו"יס", בהתאם להצעה בנוגע לחלוקה לאזורים שיעבירו למועצה.
<אתי בנדלר: המועצה תאשר את התכניות בשינויים, או ללא שינויים.
<אתי בנדלר: המועצה רשאית לאשר הפקת חדשות מקומיות בדרך אחרת לבקשת בעלי הרישיונות.
<לאה ורון: לגבי פרק הזמן צריך להכניס את ההצעה של היושב ראש לגבי פרק הזמן שבו יידרשו החברות להגיש את ההצעה שלהם למועצה.
<חיים הר-זהב: - - -
אבישי ברוורמן: מר סלוצקי ומר הר זהב, אני מבקש שקט.
אבישי ברוורמן: תריבו בחוץ, לא רוצה פה צעקות.
אבישי ברוורמן: אני רוצה שיעבור למועצה תוך 30 יום, אני לא רוצה שיגררו רגלים.
<אתי בנדלר: חוזרים לסעיף קטן (ב) שלא אושר לגבי המימון.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להסביר את ההחלטה שאושרה עד פה, ואני אתן לחברי הכנסת להציע.
אבישי ברוורמן: היו דיונים מאוד ארוכים בנושאים האלה, מטרתי אני שהגשתי את החוק הזה היו שתיים – חדשות מקומיות ועזרה לעובדים.
אבישי ברוורמן: במשא ומתן שהיה פה, היו כל מיני וריאציות שאני לא אכנס להן.
אבישי ברוורמן: הגענו לווריאציה אחרונה כשאני הסתכלתי כאן, מר הר זהב, אתה ישבת אז שם, וההצעה הזאת, חברת הכנסת גמליאל ואחרים, כולם גיבשנו הצעה שחמישה מיליון ל"הוט" ו"יס", ואנחנו פונים לאוצר לעוד חמישה מיליון, חיים הנהן לי בראשו, ואנחנו קיבלנו את ההחלטה.
אבישי ברוורמן: עכשיו אנחנו באים להחלטה בין שנייה ושלישית, לגבי נושא המימון.
אבישי ברוורמן: כמו שאמרתי אני ב"good will" עם האוצר, האוצר אמר בזמנו שאם אנחנו נתקדם הוא יעיף אותנו מכל המדרגות, לכן, אני קיבלתי את הדברים האלה, אמרתי, אנחנו הולכים בדרך הזאת.
אבישי ברוורמן: אני חשבתי מבחינת האוצר שאני מבין את הנקודה של האוצר שהוא רוצה שיהיה סידור קבע.
אבישי ברוורמן: מכיוון שהעסק הזה לקחנו את זה בהוראת שעה רק לעוד שנתיים, מכיוון שחוק השידור הציבורי וכל הדברים עובר את הדברים האלה, פנו חברי הכנסת, גילה גמליאל ואחרים, מכיוון ששר האוצר מנוע מלהתעסק בנושא הזה, חבר הכנסת, שאני מכבד אותו מאוד, סגן שר האוצר מיקי לוי, האם אפשר לפתור את הבעיה.
אבישי ברוורמן: זה המצב כרגע, אני נותן א זה לחברי הכנסת כדי שנגיע לפתרון מוסכם, מכובד, כדי שכל הגורמים יהיו מרוצים, להפסיק את הריבים ואת הצעקות האלה, סך הכול זה לא סכומים גדולים, זה סכומים פעוטים, יש כל מיני סיבות טכניות, אבל, רבותיי, פותרים פתרונות, אני רואה כשיש ב"good will" במקומות מסוימים, תוך שנייה, איציק אתה זוכר, זה יכול להיות 50 מיליון, 200 מיליון, 300 מיליון, לי אין לי הרבה כוח פוליטי, אני מודה, ולכן אני גם בוועדה הזאת לא מייצג לא אופוזיציה ולא קואליציה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לעשות מה שטוב לעם ישראל, וחשוב לי שתהיינה חדשות מקומיות, וחשוב לי שמירב העובדים יישכרו.
אבישי ברוורמן: לכן אני גם פונה ב"good will" לכל הגורמים בשולחן, גם לאוצר, גם ל"הוט" ל"יס", אפילו למר סלוצקי ולאחרים שייקחו את כל הדברים האלה בחשבון, ונגיע לחכמת השולחן.
אבישי ברוורמן: עד עכשיו ואנשי האוצר יודעים, בכל הרפורמות שאנחנו עובדים, אנחנו מתחילים בלי הסכמות, ואנחנו מגיעים לחכמת השולחן ולפתרונות.
גילה גמליאל: אני באופן אישי ניהלתי מגעים על מנת לגייס את הכספים מהאוצר.
גילה גמליאל: המדיניות של האוצר שבכלל לא צריך ערוץ חדשות, ככזה אין מה לדבר, אז אם לא צריך ערוץ חדשות, אז למה להטיל את זה על אחרים?
גילה גמליאל: זה מדיניות שלפחות נאמרה לנו בתור תשובה.
גילה גמליאל: על כן פניתי להיבט של עובדים שאמורים להיות 55 עובדים מהנגב והגליל.
גילה גמליאל: אני חושבת שכאן זה פשוט יהיה חרפה שאת אותם חמישה מיליון, הם ירצו לתעל את זה להבטחת הכנסה ולפתרון מצוקות שקיימות היום בנגב ובגליל.
גילה גמליאל: אני חושבת שהסוגייה, ואמרתי את זה בתחילת הדיונים כאן, לא היה באמת דיון האם צריך או לא צריך, זאת בכלל לא הייתה השאלה, השאלה הייתה שיש, ומכאן מי מממן, זה השיח שהיה על השולחן.
גילה גמליאל: ככזה אני רואה חובה של האוצר לקחת חלק של חמישה מליון שקלים, וזאת ההצעה שלי גם כן היום, לצרף לחמישה מיליון של "הוט" ו"יס", עוד חמישה מיליון מהאוצר.
גילה גמליאל: הייתי בישיבות בוועדת הכספים, היינו בדיונים של תקציבים.
גילה גמליאל: אחמד טיבי ופריג' קיבלו 50 מיליון בשביל לצאת מההצבעה, ועוד חברותיי הצלחנו לארגן 10 מיליון שקלים ברגע לטיפולים בנושאים אחרים, אני חושבת שכאן בהחלט יש נושא עקרוני שצריך לתת את הדעת לגביו.
גילה גמליאל: מדובר בהוראת שעה, מדובר בשנתיים, מדובר בעשרה מיליון שקלים לשנתיים, זה לא מחיר שמדינה יכולה ליפול ממנו, וזה לא איזה סכום שכרגע האוצר הצטרך לעמוד עם הרגלים האחוריות.
גילה גמליאל: בהחלט יש כאן 55 עובדים שצריכים לקבל חלק.
גילה גמליאל: אני רוצה להתנות את החמישה מיליון הזה מתוך הבנה שמרבית העובדים ייקלטו חזרה לעבודה במנגנון הזה, וזה ייתן את הפתרון הנכון לכל הנושא.
מרב מיכאלי: האוצר מסכים?
<דנה נויפלד: אני רוצה להעיר.
<דנה נויפלד: התמיכה של ועדת שרים לחקיקה, התמיכה של הממשלה היתה מותנית בזה שהניהול שהוא לא נופל על תקציב המדינה.
גילה גמליאל: אנחנו מבקשים את הכסף מהאוצר לא ממשרד התקשורת.
<דנה נויפלד: בסדר, אני כרגע נציגת ממשלה.
<דנה נויפלד: הממשלה הסכימה להצעת החוק בהתנייה לכך - - -
אבישי ברוורמן: את לגמרי צודקת, ביושרה מלאה אני אמרתי את זה, רק שאני לא רואה ברירה אחרת.
<דנה נויפלד: הערה שנייה שהצעת החוק דיברה על מימון של החברות, זה הופך להיות מימון על ידי האוצר.
<דנה נויפלד: הייתה חוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה בעניין הזה, שככל שמדובר בכספי מדינה, הרי הכספים האלה נכון שיוחלקו וצריך שיחולקו בדרך של מכרז כמו שכספי מדינה מחולקים לכל דבר ועניין.
<דנה נויפלד: לכן זה לא עולה בקנה אחד עם מה שנאמר פה עד עכשיו.
<דנה נויפלד: יש פה נציג של משרד המשפטים בעניין הזה.
<רן מלמד: אני חושב שנקודת המוצא של חברת הכנסת גמליאל ושלך במקור שצריך להיות השתתפות של המדינה בנושא הזה היא נכונה והיא קריטית.
<רן מלמד: אני חושב שצריך להתייחס לחדשות המקומיות ככלי הסברתי של הממשלה, וככזה, היא צריכה לתמוך.
קארין אלהרר: ממש לא, רן, אני מתפלאת עליך ממש.
<רן מלמד: תני לי לסיים את הדברים שלי, יכול להיות שתגידי לי שאני לא צודק, ואולי כן.
<רן מלמד: הבעיה הגדולה של הממשלה שרוב האזרחים במדינת ישראל, בטח בפריפריה לא ממצים את הזכויות שלהם, פשוט לא יודעים מה מגיע להם.
<רן מלמד: החדשות המקומיות - - - כדי להעביר מידע לאזרחים על מה מגיע להם.
<רן מלמד: עשיתי בדיקה אתמול בערב - - -
מרב מיכאלי: לא, זה לא נכון.
קארין אלהרר: זה ממש לא המטרה של חדשות מקומיות.
גילה גמליאל: אתם בטח לא יכולים להאשים אותו - - - בטח לא אותו.
<רן מלמד: עשיתי בדיקה אתמול בערב על שמונה משרדי ממשלה כמה כסף הם מוציאים השנה על קטעי עיתונות כדי לחלק לעובדים הבכירים שלהם.
<רן מלמד: אנחנו מגיעים על שמונה משרדים בסכום של למעלה ממליון וחצי שקל לשנה קטעי עיתונות.
<רן מלמד: אני חושב שאם מוציאים כל כך הרבה כספים על דברים מהסוג הזה, שמונה משרדי ממשלה יכולים לעגם ביניהם חמישה מיליון שקלים לשנה כדי להוסיף למה שצריך.
<רן מלמד: לכן אני קורא לחברי הכנסת פה לאמץ את ההצעה של חברת הכנסת גמליאל, ולהעלות אותה בצורה זאת להצבעה במליאה.
<רן מלמד: אם מליאת הכנסת תחליט שהיא מושכת את הצעת החוק בצורה כזו או אחרת, הדבר היחידי שאני יכול להגיד לה – שתתבייש.
קארין אלהרר: בלי קשר לעלות התקציבית שנדרשת מהאוצר, כעניין עקרוני זה לא נכון שהממשלה תשתתף במימון של חדשות.
קארין אלהרר: החדשות שאזרחי מדינת ישראל רוצים לקבל הן חדשות אובייקטיביות, שלא יבואו ויגידו אחרי זה – "בעל המאה הוא בעל הדעה".
קארין אלהרר: אם יש בעיה נקודתית עם העובדים, צריך לפתור אותה.
מיכל רוזין: סליחה, בוא נסגור עיתון ציבורי – טוב, אז אנחנו לא בעמדתך.
גילה גמליאל: אנחנו בעד שערוץ החדשות המקומיות יהיה ברשות השידור, זה כן.
קארין אלהרר: לבוא ולהגיד שאני רוצה שהחדשות המקומיות יהיו ערוץ הסברתי של הממשלה?
קארין אלהרר: - - - זה בדיוק מה שרן מלמד אמר, בגלל זה הוא תומך בהצעה של גילה.
מיכל רוזין: רן מלמד אמר, אנחנו לא אומרים את זה.
מיכל רוזין: גם יש רגולציה לא סתם על הערוץ השני.
קארין אלהרר: רגולציה זה בסדר גמור, מימון זה משהו אחר.
מיכל רוזין: ולהגיד יצירות מקור זה לא הכרעה של המדינה מול חברות פרטיות?
מיכל רוזין: אתה גם לא אומר להם מה - - - בחדשות, זה אותו דבר.
מיכל רוזין: אתה אומר להם שאתה צריך שיהיה לך חברת חדשות - - -
קארין אלהרר: ממתי את אומרת להם מה לשדר בחדשות?
מיכל רוזין: אני לא אומרת, כמו שאני לא אומרת לחדשות המקומיות.
קארין אלהרר: אבל זה מה שהוא אומר.
מיכל רוזין: אבל אני לא מסכימה עם מה שהוא אומר.
מיכל רוזין: את מרחיקת לכת לכיוון השני.
קארין אלהרר: אני לא מרחיקת לכת.
קארין אלהרר: תחשבי בהגיון, מה את חושבת שיקרה פה?
אבישי ברוורמן: רבותיי, יש לנו בעיה משפטית שאנחנו צריכים לפתור אותה כי אחרת אנחנו לא נתקדם.
<אתי בנדלר: כדי שהאמירה של עורכת דין נויפלד לא תישאר כהערה שנזרקה לחלל האוויר, ללא התייחסות רצינית, אני מבקשת לשוב ולהדגיש את הנושא הזה.
<אתי בנדלר: קודם הועדה הצביעה על כך שההפקה של החדשות המקומיות תיעשה על ידי בעלות הרשיון, דהיינו, חברת "הוט" ו"יס".
<אתי בנדלר: עכשיו משמוצע שאוצר המדינה יקצה כספים לצורך הפקת החדשות, ברור שזה בלתי מתקבל לחלוטין על הדעת לחייב את המדינה להקצות כספים לחברות פרטיות מסוימות בלי הליך מכרזי, זה סוג של הקצאת כספים ייחודים שמזמן כבר לא עושים את זה בחקיקה, ואם אכן הוועדה תחליט לחייב את המדינה להקצות חמישה מליון שקלים חדשים או כל סכום אחר, אז צריכים לשנות את סעיף קטן (ב), לעשות רביזיה בו, ואי אפשר לעשות את זה עכשיו, כי צריכים כמובן לתת הודעה על כך קודם, ולחייב הפקת חדשות באמצעות מפיק חיצוני שייבחר במכרז.
מרב מיכאלי: אדוני, זה מדבר בעד עצמו.
מרב מיכאלי: רק להגיד שאני מודה שלא כמנהגי, איך לומר.
קארין אלהרר: הפעם היא תומכת.
מרב מיכאלי: כן, אני גם מסכימה עם עמדת חברת "יש עתיד", וגם מסכימה עם עמדת האוצר, כמו שחברותיי וחבריי פה יודעות, זה לא דבר שקורה.
מרב מיכאלי: אין הגיון, זה לא שידור ציבורי, זה שידור פרטי.
מרב מיכאלי: המדינה נתנה ל"יס" ו"הוט" זיכיונות שאי אפשר להפריז בערכם, ובפוטנציאל הרווח שקיים בהם, ו"הוט" בימים אלה באמת גדלה לממדים מאוד מרשימים ויפים, ומתפתחת הרבה גם מעבר.
מרב מיכאלי: אין שום סיבה שהמדינה תצטרך לדחוף את האף שלה בתוך חדשות מקומיות.
מרב מיכאלי: צריך להגיד שהמימון לא יכול להישאר חמישה מליון שקלים, הוא צריך לבוא כולו מהזכייניות, הוא צריך להיות בנוסף לחובות שלהם להפקה מקורית ולא במקום, לא על חשבון חס וחלילה.
אבישי ברוורמן: ההפקה המקורית לא רלבנטית, מכיוון שזה רשום בחוק בצורה ברורה, יש פה חומה סינית, לא פוגע כהוא זה בהפקה מקורית.
מרב מיכאלי: מצויין.
מרב מיכאלי: אין מה לעשות, צריך ש"הוט" ו"יס" יממנו את החדשות המקומיות, כמו שאמרתי, יש לקוות שיהפכו אותם לפנינה שתביא להם לא פחות רווחים מאשר הבורר.
יצחק וקנין: עם כל הכבוד, אנחנו גם הופכים בעלי הבית של "הוט" ושל "יס" ואנחנו נגיד להם, חבר'ה, אתם תעשו כך, וכך, ואתם תפיקו, ואתם תשלמו, ואתם תממנו, ואתם הכול.
יצחק וקנין: יש לנו יד על הקופה של חברות זה לא מהיום, אני אומר את זה, לאורך כל הדרך אנחנו משתמשים בצורה כזאת, כשלא מסתדר לנו מבחינה משפטית משהו, ואני מסכים עם כל מה שאומרת - - -
מרב מיכאלי: לא בגלל העניין המשפטי.
מרב מיכאלי: מבחינה משפטית אפשר לארגן את זה בקלי קלות, זה לא עניין משפטי.
יצחק וקנין: הקל ביותר זה לבוא להגיד להם, חבר'ה תממנו 18 מליון, 20 מיליון, 50 מיליון זה הקל ביותר.
יצחק וקנין: אנחנו יושבים פה כאילו אנחנו יושבים על הקופה שלהם.
מרב מיכאלי: זה לא הקל ביותר, זה הנכון במקרה הזה.
יצחק וקנין: וחוץ מזה אני מציע לכל אחד, אני זוכר תקופות פה ששתי החברות האלו היו למטה מבחינת המציאות הפיננסית שלהם, כי אני רואה בזה דבר לא טוב, שאנחנו ביד ארוכה שולחים את היד שלנו, ומנהלים את הקופה הקטנה של חברות אחרות.
מיכל בירן: הקופה הקטנה שלהם קשורה ליד הארוכה שלנו - - -
יצחק וקנין: היה פה איזה מוצא של חמישה מליון.
יצחק וקנין: אני מבין שמבחינה משפטית זה לא מסתדר, אבל ברור שהדבר הקל ביותר לבוא ולהגיד להם, חבר'ה תממנו את הכל, זה הדבר הקל ביותר.
יצחק וקנין: אני לא יודע איך צריך לפתור את הבעיה הזאת, מה עשו לפני כן אין לי מושג.
יצחק וקנין: לכן אני חושב שצריך לחשוב לעומק איך פותרים את הבעיה הזאת.
יצחק וקנין: אתם יודעים מה, אתם רוצים להשית עליהם חמישה מליון, הם יעשו בחמישה מליון, הם לא חייבים לעשות ב-18 ולא ב-20, אף אחד לא צריך לחייב אותם.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני רואה שיש פה בעיה משפטית מסוימת.
אבישי ברוורמן: עכשיו השאלה היא כזאת, אני יודע גם כן שבסופו של דבר כשיש רצון פותרים גם בעיות טכניות.
אבישי ברוורמן: אני חשבתי שיש בזה הגיון כמו שאמר מר מלמד, אם לא מוצאים בזה הגיון משפטי - - -
גילה גמליאל: יש הצעה לחברת הכנסת רוזין.
מיכל רוזין: אני אומרת את זה בקול גדול, כי לפעמים האובר משפטיזציה הוא מצר לנו את המחשבה.
מיכל רוזין: כבר למדתי, לא אני, כאשר קובעי מדיניות מחליטים משהו, המשפטיזציה מסתדרת, לכן יש עניין אידיאולוגי.
מיכל רוזין: אני אומרת שנהיה סביב רן.
מיכל רוזין: אני רוצה ללכת שלב אחד קדימה, אם אנחנו אומרים בשיטת אלהרר, שוק חופשי ואם הם עושים את זה, אז צריך להיות כמה שפחות השפעה והתערבות וכדומה.
מרב מיכאלי: זה לא מה שהיא אמרה.
מיכל רוזין: ברור שאני לא מסכימה עם מה שהיא אמרה.
מיכל רוזין: הרי היום אנחנו אוסרים על חברות הכבלים והלווין לפרסם פרסומות, האם אנחנו יכולים לאפשר להם, לא יודעת, תגידו לי אתם.
מיכל רוזין: אני מודה על הציניות ועל הסרקסטיות ותירגעי.
מרב מיכאלי: חברת הכנסת רוזין, מצטערת אם נפגעת, אבל לא היה בכוונתי.
מיכל רוזין: האם אפשר סביב הנושא של החדשות המקומיות כן לאפשר מימון של זה על ידי עסקים מקומיים בלבד, אני לא יודעת, או לאפשר לעמותות לפרסם שם, או דברים כאלה וכדומה.
גילה גמליאל: רעיון מעניין.
מיכל רוזין: גם גלי צה"ל שממומן על ידי המדינה, הם לא פרסומות, אבל הם חסויות שעולות הרבה כסף.
אבישי ברוורמן: אני העברתי כאן החלטה - - -
גילה גמליאל: זה רעיון מבריק בעיניי.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני רוצה לציין דבר אחד.
אבישי ברוורמן: היה פה שר אוצר יעקב נאמן, אני זוכר כשהייתי נשיא אוניברסיטה, הם היו צריכים לפתור בעיה, הייתי מצלצל לעורך דין נאמן, תמיד היה פותר - איפה שרוצים פתרון יש פתרון, איפה שלא רוצים אין פתרון.
אבישי ברוורמן: אני מסיים את הישיבה הזאת כדי שתמצאו את הפתרון.
אבישי ברוורמן: תודה רבה לכולם.
חנא סוייד: בוקר טוב לכולם.
חנא סוייד: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה, היום יום שלישי, 28 בינואר 2014, כאשר המשימה שלנו היום היא לדון ולאשר תקנות לטיפול סביבתי בציוד חשמלי ואלקטרוני ובסוללות (יצרן ויבואן בהיקף מוגבל ומשווק בגודל מזערי), התשע"ד–2013.
חנא סוייד: כפי שאני מניח כולם יודעים, מדובר בחקיקה משלימה לחוק העיקרי.
חנא סוייד: יש לנו כאן פנייה מהשר להגנת הסביבה, שמבקש מהוועדה, על-פי חוק, לאשר את התקנות.
חנא סוייד: אנחנו נדון בתקנות לפני האישור שלהן.
חנא סוייד: בראשית הישיבה, אני מבקש, מי ייתן לנו את הרקע הכללי, מי יסביר לנו כללית במה מדובר?
<יורם הורוביץ: שמי יורם הורוביץ, אני סמנכ"ל לשלטון מקומי במשרד להגנת הסביבה ואני מוניתי על-ידי השר להגנת הסביבה כמנהל על-פי החוק הזה.
<יורם הורוביץ: אני אגיד כמה דברי פתיחה ואחר כך הצוות המקצועי שיושב פה אתנו מהמשרד יציג במידת הצורך את הפרטים.
<יורם הורוביץ: התקנות הללו הן תקנות שמתנות את כניסת החוק לתוקף, ולכן מאוד חשוב לנו, לוועדה, לציבור, שאנחנו נשלים את הדיונים, נאשר את התקנות ונאפשר את כניסת החוק לתוקף.
<יורם הורוביץ: על-פי הצו שהשר קבע ואושר בוועדת הכלכלה, כניסת החוק לתוקף תהיה ב-1 במרס 2014, ועד אז אנחנו צריכים להשלים את הדיון בתקנות.
<יורם הורוביץ: התקנות האלה קובעות מהו הרף המינימלי שמתחתיו יצרן, יבואן ומשווק לא יהיו חייבים בחובות שנקבעו להם על-פי החוק.
<יורם הורוביץ: הרף הזה הוא רף שאנחנו קבענו אותו לאחר עבודה מקצועית כלכלית מאוד מאוד יסודית, ובמידת הצורך אנחנו נוכל להציג את המתודולוגיה ואת הממצאים פה.
<יורם הורוביץ: בהתאם לכך אנחנו קבענו רף שהוא מינימלי משום שאנחנו חושבים שלא ראוי לפטור פטור רחב יצרנים ויבואנים מהחובות על-פי החוק, וזאת משום שככל שאנחנו נפטור יצרנים ויבואנים בהיקף רחב יותר, אנחנו נטיל את העלות הסביבתית של יישום החוק על כלל היצרנים האחרים.
<יורם הורוביץ: ולכן, הפטור הוא מינימלי בכל זאת כדי ליצור איזשהו מנגנון יעיל ולא לחייב כל יצרן או יבואן זעיר לעמוד בחובות שהן מסורבלות ומקשות, אבל מצד שני הן חיוניות ליישום החוק.
<יורם הורוביץ: לקחנו בחשבון במדד הסביבתי - אנחנו קוראים לזה אקו-אינדיקטורים – את ההשפעה הסביבתית של המוצר, כמה הוא משפיע על הסביבה, מה עלות הטיפול בו, מה משקלו ופרמטרים נוספים שבסך הכול יוצרים איזושהי תמונה כמה אותו מוצר, יש לו השפעה על הסביבה.
<יורם הורוביץ: כתוצאה מזה הגענו לרף שהוא כאמור נמוך, של 1,000 קילוגרם בשנה.
<יורם הורוביץ: זאת אומרת, יצרן ויבואן שמכניס לשוק מתחת ל-1,000 קילוגרם לשנה של מוצרים אלקטרוניים, לא יהיה חייב באותן חובות שהחוק קבע – להתקשר עם גוף יישום מוכר; לשלם את דמי העלות של הטיפול שלו; דיווחים מסוימים שהוא חייב לתת, הוא יהיה פטור מהם, וכו'.
<יורם הורוביץ: זה הרף שקבענו.
<יורם הורוביץ: יש מתחת לרף של ה-1,000 קילוגרם גם קבוצות סיווג.
<יורם הורוביץ: קבענו כמות של מוצרים לפי קבוצות סיווג שונות.
<יורם הורוביץ: למוצרים הגדולים, הכמות של המוצרים, בנוסף למגבלת 1,000 קילוגרם, היא 25 מוצרים, ולעומת זאת למוצרים היותר קטנים, 200 מוצרים.
חנא סוייד: ביחד?
חנא סוייד: במצטבר?
<יורם הורוביץ: כן, במצטבר.
<יורם הורוביץ: זאת אומרת, אם הוא מכניס פחות מ-1,000 קילוגרם ולא יותר מ-25 מוצרים גדולים, הוא פטור מהחובות, וכנ"ל לגבי המוצרים הקטנים, 1,000 קילוגרם ו-200 מוצרים קטנים.
חנא סוייד: 25, שזה רף, ו-200 שזה - - -
<יורם הורוביץ: זה הרף למוצרים מקבוצת הסיווג השנייה, שזה בעיקרון מוצרים יותר קטנים.
<יורם הורוביץ: אלה עיקרי הדברים.
<יורם הורוביץ: אני מציע להתחיל בהקראה, ובמידת הצורך אנחנו ניתן את ההבהרות לגבי הנושאים השונים.
חנא סוייד: 1,000 קילוגרם, טונה אחת, כמה היא מההיקף הכולל של פסולת אלקטרונית שאנחנו מדברים עליה?
חנא סוייד: באיזה מספרים אנחנו מדברים?
<יורם הורוביץ: אנחנו מדברים על כ-130,000 טון לשנה פסולת אלקטרונית.
חנא סוייד: כלומר, מי שתורם קצת פחות מ-1%, הוא פטור.
<יורם הורוביץ: זה נכון, בגדול.
<יורם הורוביץ: עוד פרט אחד חשוב לגבי הפטור.
<יורם הורוביץ: הוא איננו ניתן ליצרנים, יבואנים, של סוללות, מצברים ומנורות.
<יורם הורוביץ: אנחנו ראינו שהמוצרים האלה, מצד אחד יש להם השפעה סביבתית חזקה, מזיקה, ולכן אנחנו לא רוצים שהם יצאו מתוך החובות שיש בחוק, ומצד שני, העלות, הטיפול בהם והאיסוף שלהם וכל התשתיות שנדרשות כדי ליישם את החובות על-פי החוק, אינם סבוכים, לא מטילים עול כבד על אותם יצרנים, יבואנים ומשווקים, ולכן אין סיבה לפטור אותם.
<יורם הורוביץ: אני עוד רוצה להדגיש בפני הוועדה שהפטורים הללו לא קיימים בחקיקה המתקדמת באירופה.
<יורם הורוביץ: אנחנו פה מקלים על בעלי העסקים הקטנים, אבל הפטורים האלה הם בהחלט לא מקובלים, ופה עשינו כברת דרך בגלל גורמים שביקשו זאת, ולכן אנחנו צריכים לשמור על פטור מינימלי כפי שאנחנו מציעים פה.
חנא סוייד: האם יש לכם הערכה באיזה היקף מדובר של יבואנים, יצרנים ומשווקים שיופטרו מהחובות?
חנא סוייד: כמה הם בסך הכול?
חנא סוייד: 10%?
חנא סוייד: ה-Free Riders, מה שנקרא, כמה הם בסך הכול?
<יורם הורוביץ: ה-Free Riders, על-פי החוק.
<יורם הורוביץ: הם יהיו Free Riders על-פי החוק, לא במובן השלילי.
חנא סוייד: בכל זאת הם Free Riders.
<יורם הורוביץ: אנחנו מניחים שבודדים.
<יורם הורוביץ: עשרות אולי, אני חושב שפחות מכך.
חנא סוייד: מי הגיש כאן את המצגת?
חנא סוייד: האם רוצים להציג?
<יורם הורוביץ: יש לנו מצגת, היא נכנסת לפרטי פרטים, ואני לא בטוח שהיא חיונית.
<יורם הורוביץ: אני רוצה להגיד עוד דבר שהוא מאוד חשוב.
<לאה ורון: מאחר שיש כוונה לעשות הכול על מנת לסיים את התקנות, מה שהוחלט – גם בהידברות עם האנשים במשרד – זה שלא לעשות מצגות, אלא אם כן יהיה חיוני להסביר משהו שהיושב-ראש יבקש.
חנא סוייד: ממש לגופו של עניין.
<יורם הורוביץ: כן.
<יורם הורוביץ: ובהקשר זה אני רוצה להגיד שהתקנות, בסך הכול ההוראות המרכזיות שלהן לגבי הרף של הפטור הן מוסכמות על כל הגורמים.
<יורם הורוביץ: אין אף גורם שבא ואמר – המספרים האלה הם לא נכונים, אנחנו רוצים להציע מספרים אחרים.
<יורם הורוביץ: לא קיבלנו הערות מהסוג הזה, ולכן בסך הכול אפשר להתקדם עם זה ללא כניסה לפרטים יותר מדי מפורטים.
חנא סוייד: אני פותח להערות כלליות במידה שיש, לא חייבים.
חנא סוייד: אם יש הערות כלליות לגופו של עניין, אני מוכן לשמוע.
חנא סוייד: חיליק רוזנבלום.
<חיליק רוזנבלום: אני אתייחס אם יהיה צורך.
<חיליק רוזנבלום: שוב, בעצת מנהלת הוועדה, כדי לאפשר לוועדה לרוץ, אני אחכה עם התהליך.
<לאה ורון: מצוין.
<לאה ורון: כל הכבוד.
חנא סוייד: יפה מאוד.
חנא סוייד: מי מקריא?
<ג'וש פדרסן: בוקר טוב, היושב-ראש.
<ג'וש פדרסן: עורך-דין ג'וש פדרסן מהלשכה המשפטית במשרד להגנת הסביבה, ואני מתכבד להקריא את התקנות:
<ג'וש פדרסן: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 12(א) ו- 67(א) לחוק לטיפול סביבתי בציוד חשמלי ואלקטרוני ובסוללות, התשע"ב-2012 (להלן- החוק), באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: 1.
<ג'וש פדרסן: הגדרות בתקנות אלה- "אדם קשור" - כל אחד מאלה וכן כל תאגיד הנשלט בידי אחד מהם: אדם השולט ביצרן, ביבואן או במשווק; תאגיד הנשלט בידי יצרן, יבואן או משווק; "במישרין או בעקיפין" - לרבות בכל אחד מאלה: באמצעות שלוח או נאמן; יחד עם אחר בשיתוף פעולה לפי הסכם; באמצעות זכויות המוקנות לפי הסכם; באמצעות החזקה או רכישה בידי חברת נאמנות, חברת רישומים או קרוב, כהגדרתו בחוק החברות, התשנ"ט-1999; "החזקה"– כהגדרתה בחוק ניירות ערך, התשכ"ח-1968; "היקף מכירות שנתי" – כלל המכירות בשנה של ציוד חשמלי ואלקטרוני שעשה יצרן, יבואן או משווק, ואדם הקשור לו, והכל במישרין או בעקיפין; "מכירה" - לרבות מכירה סיטונאית; "ציוד חשמלי ואלקטרוני" – למעט מנורות; "שיעור מזערי"- ציוד חשמלי ואלקטרוני במשקל שאינו עולה על 1,000 קילוגרמים ובלבד שמספר המוצרים אינו עולה על אחד מאלה: 25 מוצרים מקבוצות סיווג 1 ו- 4; 200 מוצרים מקבוצות סיווג 2, 5 ו-6; "שליטה" – היכולת לכוון, במישרין או בעקיפין, פעילותו של תאגיד; בלי לגרוע מכלליות האמור, חזקה על אדם שהוא בעל שליטה בתאגיד – אם הוא מחזיק ביותר ממחצית הזכות להצביע באסיפה הכללית של חברה או באורגן מקביל לאסיפה כללית של תאגיד אחר, או מהזכות למנות דירקטורים בחברה או מהזכות למנות בעלי תפקידים דומים בתאגיד שאינו חברה; אם הוא מחזיק בזכות למנות לתאגיד מנהל כללי; אם הוא מחזיק ביותר משלושים אחוזים מזכות בתאגיד, ואין אדם אחר המחזיק יותר ממחצית מאותה זכות;"
<אתי בנדלר: אני מציעה שתסביר את המונחים העיקריים, או אם אתה רוצה, בכל תקנה שאתה קורא ויש בה מונח שמוגדר, תסביר את זה בהקשר הזה, איך שנוח לך יותר.
<ג'וש פדרסן: אני אעבור על מספר הערות לגבי ההגדרות, לפי סדר.
<ג'וש פדרסן: לגבי "אדם קשור", להבהיר שזה נועד רק להקשר של התקנות של חישוב היקף מכירות שנתי לעניין התקנות.
<ג'וש פדרסן: זה לא הרחבה שנוגעת לחובות המהותיות שקבועות בחוק אלא רק לעניין חישוב היקף מכירות שנתי במסגרת התקנות.
<ג'וש פדרסן: ב"אדם קשור", הכוונה היא שיש את הרובד של יצרן, יבואן ומשווק, זה רובד אחד; ואז יש הרחבה לרובד אחד מעל של אדם השולט ביצרן, יבואן ומשווק, או ברובד נמוך יותר של תאגידים הנשלטים על-ידי יצרן, יבואן ומשווק, או תאגיד הנשלט בידי אחד מהם, כולל על-ידי האדם השולט שזה הרובד העליון, זאת אומרת חברות או תאגידי אחיות לרמה הזאת של יצרנים, יבואנים ומשווקים.
<ג'וש פדרסן: זאת הכוונה, להרחיב לשלושה רבדים, מעל ומתחת לרמה של יצרן, יבואן ומשווק.
חנא סוייד: כאשר הם באמצע.
חנא סוייד: יצרן, יבואן ומשווק הם באמצע.
<ג'וש פדרסן: הם בכל מקרה באמצע.
חנא סוייד: רובד אחד מעל, רובד אחד מתחת.
<ג'וש פדרסן: ובעצם, גם לצדדים, של חברות אחיות.
<ג'וש פדרסן: לגבי "היקף מכירות שנתי", הדגש הוא שהוא מתייחס למכירות של ציוד חשמלי ואלקטרוני שעשה יצרן, יבואן או משווק, ואדם הקשור לו, והכל במישרין או בעקיפין.
חנא סוייד: זה כולל מע"מ או לא כולל מע"מ?
<ג'וש פדרסן: זה לא מתייחס למחיר אלא לכמות של הציוד, ולכן באמת זו הבהרה חשובה, שקודם כול אנחנו מדברים על ציוד חשמלי ואלקטרוני, שזה למעט מנורות.
<ג'וש פדרסן: כמו שאמרנו, אנחנו לא קובעים פטור או שיעור מזערי למנורות.
חנא סוייד: מנורות וסוללות.
<ג'וש פדרסן: וסוללות ומצברים, נכון, והמכירות מתייחסות רק למכירות של ציוד חשמלי ואלקטרוני.
<ג'וש פדרסן: זאת אומרת, אם יש יצרן או יבואן, או משווק, שיש לו מספר תחומים שהוא מוכר בהם, גם אם יש מישהו שזה רק עיסוק משני, המכירה של ציוד חשמלי ואלקטרוני, אנחנו מבודדים רק את המכירות של ציוד חשמלי ואלקטרוני מסך כל מכלול הפעילות העסקית שלו ומחזור העסקים.
<ג'וש פדרסן: זה מבודד את המכירות של הציוד החשמלי והאלקטרוני גם למצבים שיש מישהו שזה רק העיסוק המשני שלו, וזה נותן את ההתייחסות המתאימה.
חנא סוייד: תן לי להבין.
חנא סוייד: ההיקף הזה הוא קילוגרמים בסופו של דבר, כפי שאתה הבהרת כרגע.
חנא סוייד: זה לא כסף.
<ג'וש פדרסן: בדיוק.
<יורם הורוביץ: וכמות מכשירים.
<יורם הורוביץ: שתי המגבלות – 1,000 קילוגרם וכמות מכשירים לפי הסיווגים השונים.
חנא סוייד: כן, ההבחנה בין הקבוצות השונות.