GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: והנה, הדבר הראשון שפתחתי, אמרתי שיש לי פה מחויבויות למשרד הכלכלה ולהלן המחויבויות שלי והקראתי אותן מהנוסח שהם שלחו לי.
<אתי בנדלר: הנקודה היא שאולי ליועצת המשפטית של הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן, עורכת דין חנה וינשטוק-טירי, יש איזו שהיא הצעת נוסח אולי שגיבשת בהתאם לעקרונות האלה, שאולי אותה תקריאי ועל בסיסה נדון.
<חנה וינשטוק-טירי: אז כאמור, הממשלה תומכת, כפי שאמר כץ, בהתניות שהוא מנה, אני לא אחזור עליהן.
<חנה וינשטוק-טירי: אנחנו אתמול ישבנו וניסינו לנסח את זה בהתאם, ואנחנו מציעים דבר כזה, לבוא ולומר כך: אנחנו נקבע סעיף חדש, 18ב(1)א: "עוסק המנוי בתוספת השניה וכן עוסק המחויב לתת שירות לצרכן לאחר המכירה כאמור בסעיף 18א", זאת אומרת, זה יחול גם על העוסקים שנותנים שירות אחרי מכירה וגם על העוסקים המנויים בתוספת, זאת בעצם ההרחבה, אז 1.
<חנה וינשטוק-טירי: החובה הראשונה היא: יזדהה בשמו המלא בכל שיחה טלפונית המתקיימת עם הצרכן.
<חנה וינשטוק-טירי: 2.
<חנה וינשטוק-טירי: יפנה לצרכן - -
<אתי בנדלר: כשאת מדברת "יזדהה בשמו המלאה בכל שיחה", את מדברת לא על העוסק אלא על נציג העוסק.
<אתי בנדלר: הנציג שעונה בשמו של העוסק.
<חנה וינשטוק-טירי: בדיוק.
<חנה וינשטוק-טירי: הקשר שאנחנו ראינו זה שהרבה פעמים צרכנים מנהלים שיחות עם נותני שירותים, עם נציגים של מוקד שירות - -
אורי מקלב: מה שמו המלא ושמו הפרטי?
אורי מקלב: מה זה "שמו המלא"?
<אתי בנדלר: שם פרטי ושם משפחה.
<אתי בנדלר: וכדי להבין: לא מדובר על כך שיענו "הכנסת שלום", הכנסת איננה נותנת שירותים לצורך הענין אבל נניח שזה היה חל על הכנסת - מדברת אתי בנדלר מהכנסת שלום.
<אתי בנדלר: זו התשובה שאת רוצה שיתנו?
אורי מקלב: גם משפחה?
<אתי בנדלר: אני מניחה, ואם כן, אנחנו צריכים לומר במפורש שכשהוא עונה יאמר את שמו הפרטי, שם משפחתו של הנציג ושם העוסק כדי לדעת שהגעתי לעוסק שאליו התכוונתי להגיע.
<קריאה: זה לא האינטרס שלו.
<אתי בנדלר: זה לא האינטרס שלו - אני רוצה להזכיר שחלק מהעוסקים האלה בעצם מסתייעים ב-call-centers והם יכולים להיות משותפים למספר עוסקים.
<אתי בנדלר: לכן, קודם כל - -
אבישי ברוורמן: צריך גם שם משפחה.
<אתי בנדלר: - - צריך שם פרטי ושם משפחה ובצירוף העוסק שאותו הוא מייצג או במענה לשאלת הזהות, תמיד צריך לומר למי אני רוצה להגיע בעצם.
<לאה ורון: זהו, כי יתכן שהם בו-זמנית נותנים שירותים לכמה עוסקים.
<ישראלן בסן: סליחה, יש אפשרות לומר רק את השם הפרטי ואם הצרכן מבקש אז להגיד גם את שם המשפחה אבל אני חושב - -
<אתי בנדלר: אני רוצה להגיד לך שאם יגידו לי: שלום, מדברת אתי, אני יודעת מניסיון שזה שם מאד "נדיר" אבל די יהיה קשה להגיע אלי.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני חושב שזה שם פרטי ושם משפחה.
אבישי ברוורמן: עורכת דין טירי, בבקשה.
<חנה וינשטוק-טירי: "(2) יפנה לצרכן בכל שיחת טלפונית ממספר טלפון גלוי שניתן לחזור אליו.
<חנה וינשטוק-טירי: " פה אנחנו רוצים למנוע את המצב שיהיה חסוי או ממרכזיה שאחר כך הצרכן לא יודע לאן הוא צריך לנתב את עצמו.
<חנה וינשטוק-טירי: הוא קיבל שיחה טלפונית, ניסו למכור לו משהו, הוא הסכים ואחר כך הוא התחרט או היתה לו שאלה או הוא קיבל את המוצר שלא תאם את מה שהזמין, אז הוא צריך תמיד שתהיה לו כתובת, שיהיה מספר טלפון שהוא יוכל לחזור אליו.
אבישי ברוורמן: ברור, קיבלנו.
אבישי ברוורמן: אוקי, אז אפשר לקרוא?
<אתי בנדלר: לא, יש לי עוד הערות שאני רוצה להפנות לתשומת לב חברי הכנסת:
<אתי בנדלר: הצעתו של חבר הכנסת חיים כץ במקור היתה תיקון הסעיף שמדבר על אחריות לטובין ולשירותים.
<אתי בנדלר: כאן יש אבחנה בין החובה של עוסק שמכר מצרך או נותן טובין או נותן שירות שהוא במסגרת תקופת האחריות המנויה בתקנות, הטכנאי שלו או הוא לצורך תיקון ליקויים או פגמים במוצר, בטובין שהוא נתן, השירות צריך להינתן תוך פרק זמן מסוים.
<אתי בנדלר: במסגרת זאת גם כתוב כמה שעות צריך להמתין לטכנאי ואגב, חבר הכנסת כץ, אסור להם להגיד: תמתיני בבית בין 4 ל-5 שעות, זה בניגוד לתקנות.
<אתי בנדלר: הם חייבים לקבוע אתי שעה מדויקת ואני חייבת לאפשר להם מאותה שעה להמתין שעתיים כתחליף לזה ואחרי שהם קובעים אתי, צריכה להיות הברירה בידי להחליט אם אני מקבלת את זה.
<אתי בנדלר: הם יכולים להציע לי המתנה של שעתיים.
חיים כץ: אתי, יכול להיות שזה החוק אבל מהאוניברסיטה של החיים זה לא עובד ככה.
<אתי בנדלר: לצערי, אני חוששת שאתה צודק אבל זה בגלל שאולי אין מספיק אכיפה של הוראות החוק בענין הזה ואם כך יהיה, אני לא בטוחה שהחוק כפי שהוא יתוקן בהתאם להצעתך יקוים.
אורי מקלב: אתי, גם בתוך השעתיים יש חצי שעה.
אורי מקלב: את זה הוא אומר - -
חיים כץ: כן, בדרך כלל הוא מודיע לך על 4 שעות ואומר לך: אני נותן לך התראה של חצי שנה.
אורי מקלב: אני מעדיף את זה לפעמים.
אורי מקלב: אני מעדיף 4 שעות וחצי שעה התראה מאשר שעתיים ותהיה עכשיו את השעתיים האלה.
חיים כץ: הענין הוא שאתה לא יודע אם ללכת לעבודה אם אתה גר רחוק.
<אתי בנדלר: הוא צריך לתת לך את הבחירה.
<אתי בנדלר: אבל מה שרציתי להגיד זה שבהתאם להוראות - -
אורי מקלב: אבל גברת בנדלר, כשזה לא במסגרת האחריות אלא סתם הזמנתי טכנאי מאותה חברה.
אבישי ברוורמן: אתי, אז מה ההצעה?
<אתי בנדלר: במסגרת אותו סעיף בחוק הוסמך השר לקבוע בתקנות - -
חיים כץ: באישור ועדת הכלכלה.
<אתי בנדלר: - - כן, הוראות בעניינים שמפורטים בסעיף קטן (א), של מתן שירות תיקונים לאחר מכירה.
<אתי בנדלר: גם לגבי חוזה למתן שירות ליקויים ופגמים והחלפת טובין גם שלא לאחר מכירה.
<אתי בנדלר: דהיינו, אם אני עושה שירות ביטוח.
<אתי בנדלר: זאת אומרת, עושים לי ביטוח שנה, אני קונה מקרר, חייבים לתת לי שנה ביטוח - -
חיים כץ: למה את הולכת על רכישה?
חיים כץ: בהצעת החוק הגדרתי שירות בלי שום קשר לאחריות על רכישה.
<אתי בנדלר: אבל אני רוצה להסביר לך שזה חל רק לאחר רכישה.
<אתי בנדלר: אני מנסה רגע להגדיר את הדברים, אוקי?
<אתי בנדלר: הסעיף שבו אתה מיקמת את הדברים חל רק לגבי תיקון ליקויים, מתן שירות, לאחר מכירה.
<אתי בנדלר: לאחר מכירה, הכוונה היא בהתאם למה שנקבע בתקנות – בתקופת האחריות שנקבעה בתקנות, שזה בדרך כלל שנה, אם אינני טועה, לגבי רוב המוצרים.
חיים כץ: לא, מזגנים זה 5 שנים, תנורים 10.
<חנה וינשטוק-טירי: זה כשהם נותנים אחריות מורחבת.
אבישי ברוורמן: אתי רוצה לעזור לכם.
אבישי ברוורמן: בבקשה, אתי.
<אתי בנדלר: - - אבל ההוראה הזאת לא חלה, כפי שאתה הצעת אותה, לגבי מקרים שבהם נחתם חוזה למתן שירות ליקויים.
<אתי בנדלר: דהיינו, אותו מקרר למשל, במסגרת השנה החובה הזאת חלה עליו, החובה תוך כמה זמן צריכים לתת את השירות, איך יתואם זמן ההגעה של הטכנאי לביתי וכולי.
<אתי בנדלר: בתום השנה, אם מציעים לי להמשיך ולתת לי את השירות תמורת חוזה ביטוח, אותו גוף שנתן לי את השירות במשך השנה, שם זה כבר לא חל.
<אתי בנדלר: ולכן זה מה שרציתי לשאול אותך, האם אתה לא רוצה להרחיב?
חיים כץ: הרחבתי כבר.
<אתי בנדלר: לא הרחבת.
<אתי בנדלר: אתה הרחבת את זה לשני סקטורים ואגדיר למה הרחבת את זה - -
חיים כץ: רוצה.
חיים כץ: רוצה אני.
<אתי בנדלר: צריכים לקבל תגובה כי זה לא הופיע לא בהצעה של הממשלה ולא בהצעה שלך.
חיים כץ: גם הממשלה רוצה.
<חנה וינשטוק-טירי: אפשר: לאחר המכירה כאמור בסעיף 18א או בהתאם לחוזה למתן שירות.
<חנה וינשטוק-טירי: אז צריך לכתוב את זה במפורש כי אתם החלתם מעט מאד - -
אבישי ברוורמן: תודה לאל שעורכת הדין בנדלר נמצאת כאן.
אורי מקלב: נכון, ומה קורה במרפאה, עורכת הדין בנדלר?
<אתי בנדלר: תלוי איזו מרפאה כי שירותי הרפואה הדחופה, אני תכף אקרא לך במה מדובר.
<חנה וינשטוק-טירי: שירותי רפואה זה בפנים גם ככה אבל כל הנושא של קופות החולים ובתי חולים, זה - -
<אתי בנדלר: אני אגיד לך: בזמנו הוצאנו את קופות החולים - -
<חנה וינשטוק-טירי: אני אומרת שהנושא של האם חוק הגנת הצרכן חל על קופות חולים ובתי חולים זה נושא שהוא במחלוקת.
<חנה וינשטוק-טירי: היו לנו דיונים רבים אצל המשנה ליועץ המשפטי לממשלה בנושא ולא הכרענו.
אורי מקלב: וחברות האשראי?
<אתי בנדלר: חברות האשראי הן בדרך כלל תאגידי עזר של תאגידים בנקאיים, וחוק הגנת הצרכן אינו חל לא על בנקאות ולא על חוזי ביטוח רגילים.
<אתי בנדלר: זה לא חל.
חיים כץ: תשמע, אני בעד לא לפתור את כל הבעיות בבת אחת.
חיים כץ: תשאיר גם קצת עבודה לאחר כך, עוד יפטרו אותנו אם נגמור הכל.
אבישי ברוורמן: אני מציע שתהיה פה הצעה של מקלב, כץ וברוורמן נוספת להכניס את שירותי הבריאות במועד מאוחר יותר, מקובל?
חיים כץ: יאללה, סגור.
אבישי ברוורמן: אז בואו נעשה את זה כרגע ללא קופות החולים.
אבישי ברוורמן: לאור זה, אתי, האם אפשר להתקדם?
<אתי בנדלר: אני מציעה לשמוע הערות של נציגים כאן, ככל שיש.
<רז הילמן: אני מנהל את תחום החשמל והאלקטרוניקה באיגוד לשכות המסחר.
<רז הילמן: הדבר היחידי שלא נכתב פה במפורש, ואני הייתי שמח אם היועצים המשפטיים יגידו אם זה בסדר שזה לא נכתב במפורש.
<רז הילמן: הרי ההסכמות שהושגו עם משרד הכלכלה מדברות על זה שכשהטכנאי מתקשר, הוא לא חייב להתקשר ממספר גלוי.
<רז הילמן: אנחנו לא רוצים שיהיה מצב שהתיקון לא יאפשר את החלופה שהטכנאי התקשר, זה יהיה הרי אבסורד.
<רז הילמן: אנחנו כן רוצים לאפשר שגם טכנאי יתקשר, ובלי להטיל עליו את החובה, אולי אם הוא התקשר ולא ענו אז צריך המוקד להתקשר ממספר גלוי אבל לא הייתי מבטל את האפשרות שטכנאי יתקשר.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שהטכנאי יכול להחזיק בכיסו טלפון פרטי - -
<רז הילמן: והוא כן רשאי להתקשר ממספר חסוי, ואם לא עונים לו אז שהמוקד יתקשר ממספר גלוי.
אבישי ברוורמן: ואז הוא ייצא עבריין, זה מה שאתה אומר?
<רז הילמן: לא, אני אומר - -
אבישי ברוורמן: עורכת דין רבינוביץ, תני לנו פתרון.
<סוזנה רבינוביץ: בהמשך למה שרז הילמן אומר, צריך אולי בסעיף 2, כמו שעורכת דין וינשטוק הציעה, יפנה לצרכן בכל שיחת טלפון ממספר טלפון גלוי שניתן לחזור אליו או שייתן מספר טלפון.
אבישי ברוורמן: יפה, והיא הנותנת.
אבישי ברוורמן: מקובל, עורכת דין טירי?
<לאה ורון: לא הבנתי למי ואיפה הוא ייתן.
חיים כץ: הוא יצלצל למספר חסוי שלא עונים והוא ישאיר SMS שאתה יכול לצלצל - -
<חנה וינשטוק-טירי: לא הבנתי את הנוסח...
<סוזנה רבינוביץ: אני אסביר: הטכנאי מתקשר מהדרך ואומר: אני מגיע.
<סוזנה רבינוביץ: הוא מתקשר מטלפון גלוי כי הרי הטלפון חסוי כי זה הטלפון שלו - -
חיים כץ: אבל אם הוא אומר: אני מגיע ואני עונה והכל בסדר.
חיים כץ: הבעיה אם אני לא עונה, אז הוא משאיר לי במשיבון: תחזור לטלפון כך וכך.
חיים כץ: זה מצוין.
<סוזנה רבינוביץ: זה המוקד.
אבישי ברוורמן: עורכת הדין רבינוביץ, היום הרווחת את הלחם שלך כפל כפליים.
<אתי בנדלר: בהזדמנות זאת אני רוצה להבהיר עוד משהו שאדוני התייחס אליו בדברי ההסבר, ובפעם הראשונה כשקראתי את דברי ההסבר שלך הבנתי שכך מפרשים את החוק, שיכולים לפרש כך את החוק ואני אגיד על מה אני מדברת, ואולי זה טעון תיקון באותה הזדמנות: מדובר על סעיף 18א(ג), שבפסקה (1) שלו "נדרש ביקור טכנאי במענו של צרכן, לשם קיום חיובים לפי סעיף קטן (א) בתקופת אחריות שנקבעה לפי אותו סעיף או בהתאם לחוזה למתן שירות שבו השירות מותנה בתקינות הטובין הנמצאים אצל הצרכן, או בהתאם לחוזה למתן שירות מסוג שקבע השר, יתאם מי שמחויב לתת שירות לפי הוראות סעיף זה (בסעיף זה – נותן השירות) את המועד ואת שעת הביקור עם הצרכן;" ואז נאמר כאן כמה זמן המתנה יש לצרכן, ובפסקה (3) נאמר כדלקמן: "נותן השירות רשאי להודיע לצרכן, לא יאוחר משעה 20:00 בערב שקדם למועד הביקור שתואם, על דחיית ביקור טכנאי, ולתאם עמו מועד ושעה חדשים לביקור, ובלבד שאין בדחיה כאמור כדי לדחות את מתן השירות מעבר לפרק הזמן שנקבע לכך לפי דין.
<אתי בנדלר: " הכוונה היתה, כשהסעיף הזה נכתב, שאם יסתבר ערב קודם שיש איזו שהיא תקלה ואי אפשר - -
חיים כץ: באיזו שנה הוא נכתב?
<אתי בנדלר: בשנת 2008, לא כל כך מזמן ולכן אני גם זוכרת את זה.
<אתי בנדלר: הכוונה היתה שלא יחייבו בפיצוי.
<אתי בנדלר: הרי אי הגעה במועד על ידי הטכנאי זו עילה לקבלת פיצוי ללא הוכחת נזק.
<אתי בנדלר: לא לחייב בפיצוי אם הסתבר ערב קודם שיש איזו שהיא תקלה שהטכנאי לא יכול להגיע, ולכן מתקשרים ומתאמים מועד חדש.
חיים כץ: זה בסדר.
<אתי בנדלר: - - מדברי ההסבר שלך להצעת החוק אני למדתי שהטכנאי מתקשר מטלפון לא מזוהה, משאיר הודעה על זה שהוא לא מגיע ומכיוון שאין תשובה באותו מועד, גם לא מתאמים עם הצרכן מועד חדש לביקור במקום המועד שבוטל, והצרכן, אין לו לאן לחזור.
<אתי בנדלר: השאלה היא, ועכשיו אני פונה כאן, אליכם: האם אתם מפרשים כך את החוק או שמאפשרים בדחיית מועד שתואם מראש רק אם יש דיבור עם הצרכן ומתאמים אתו - -
<חנה וינשטוק-טירי: רק אם נותן השירות פונה ואומר.
<חנה וינשטוק-טירי: זה לא יוצא לידי חובה.
<חנה וינשטוק-טירי: טכנאי לא יכול בעצמו לבטל מועד הגעה שנקבע בין הצרכן לבין נותן השירות.
<חנה וינשטוק-טירי: רק מי שקבע את המועד יכול לבטל את זה.
<אתי בנדלר: פסקה (3) מדברת על נותן השירות.
<אתי בנדלר: אם תקראי את סעיף קטן (ג)(3) תראי שמדובר על נותן השירות.
<אתי בנדלר: בפועל מי שמבצע את זה מטעם נותן השירות הוא הטכנאי.
<אתי בנדלר: השאלה היא אם הפרקטיקה שחבר הכנסת כץ מתאר היא פרקטיקה שהחוק אכן התכוון אליה, דהיינו – שהוא מודיע - -
חיים כץ: לא, לא התכוון.
<אתי בנדלר: אז בואו נתקן את הנוסח כבר באותה הזדמנות, שניתן יהיה - -
<לאה ורון: אבל אני עוד רוצה לשמוע שוב את התשובה שנתנה עורכת הדין חנה וינשטוק-טירי.
<לאה ורון: לצרכן אין אפשרות להודיע לעוסק שהוא מחויב לדחות את הבירור?
חיים כץ: יש, בוודאי שיש.
<חנה וינשטוק-טירי: רק נותן השירות יכול לבטל.
<חנה וינשטוק-טירי: כך אנחנו מפרשים את זה.
חיים כץ: שמה?
חיים כץ: אני מצלצל אליך, אני מקבל שירות ממך.
חיים כץ: אני קבעתי אתך למחר בערב שאת באה לתקן לי מקרר.
חיים כץ: אני מצלצל אליך ואני אומר לך: תשמעי, אני לא יכול, תבטלי את הביקור.
חיים כץ: ואז את אומרת לי: נקבע מועד אחר.
חיים כץ: אני אומר לך: בסדר.
חיים כץ: אני לא מביא את הטכנאי סתם.
חיים כץ: צריך להיות אחראי.
חיים כץ: אני לא רוצה - -
<אתי בנדלר: החוק לא מתייחס לסיטואציה הזאת כי כנראה שלא היה כשל שוק בענין הזה.
אבישי ברוורמן: חיימק'ה, אתה רואה כמה טוב שהגעת לכאן?
<אתי בנדלר: הבעיה של כשל שוק היתה בכיוון ההפוך, שנותני השירותים היו מבטלים באופן חד-צדדי את הפגישה.
<אתי בנדלר: השאלה היא אבל האם אין מקום לתקן גם את נוסח פסקה (3) כך שהדחיה תתאפשר רק אם בו-זמנית נעשה תיאום עם הצרכן לגבי מועד אחר.
<קריאה: אבל אם הוא לא השיג אותו, הוא משאיר לו הודעה במשיבון?
<אתי בנדלר: אז שישאיר לו הודעה עם מספר טלפון כדי שהם יתאמו.
<קריאה: כן, אבל אל תשכחו שמספר הטלפון, החובה לפרסם את הפרטים, את פרטי ההתקשרות עם העוסק.
<קריאה: הוא יכול להגיע לעוסק, יש חובה לפרסם את פרטי העוסק.
<לאה ורון: וגם לאפשר את ההדדיות.
<לאה ורון: אולי לא היה כשל שוק אבל אולי בעתיד יהיה.
<אתי בנדלר: אבל בפרקטיקה תראי שאין לזה תשובה.
אבישי ברוורמן: תמליצו לי מה הפתרון?
אבישי ברוורמן: אני מאמין בחוכמה הקולקטיבית של השולחן הזה.
אבישי ברוורמן: מה הפתרון, עורכת הדין טירי?
<חנה וינשטוק-טירי: אני שואלת את עורכת הדין בנדלר מה היא מציעה לתקן כדי להבהיר את מה שאת רוצה להבהיר?
<אתי בנדלר: אני רוצה שיהיה ברור שלא מדובר כאן בשתי פעולות נפרדות, דהיינו: פעולה אחת היא הודעה על דחיית ביקור הטכנאי ובשיחה אחרת, בהזדמנות אחרת, לתאם מועד ושעה חדשים לביקור אלא שיש קשר ביניהם.
חיים כץ: יש פה שני גופים נפרדים, יש טכנאי ויש נותן השירות.
חיים כץ: כשאת קובעת מול נותן השירות, את קובעת מועד הגעה.
חיים כץ: הוא אומר לך: בתאריך זה וזה אני אבוא אליך, תקבלי הודעה והוא גם מגדיר לך את השעות.
חיים כץ: הטכנאי מצלצל אליך ומוודא שאת בבית והוא אומר לך: אני מגיע, נותן לך טווח של חצי שעה.
חיים כץ: כשאת מתאמת ביקור, את מתאמת מול מתאם השירות.
חיים כץ: הטכנאי, אחר כך, בדרך אליך, התקלות זה רק עם הטכנאי.
חיים כץ: נותן השירות קבע תאריך, את יודעת שאם את לא יכולה את מצלצלת אליו.
חיים כץ: אם חלילה קרה, נותן השירות גם חוזר אליך.
חיים כץ: הוא אומר לך: נכון שקבענו תאריך, הוא לא יתקיים.
חיים כץ: הבעיה זה מול הטכנאי.
חיים כץ: יש לו סדר יום עמוס, הוא מקבל מנותן השירות תכנית עבודה יומית ולפעמים הוא נתקל בתקלה, הוא לא מגיע, הוא כן מגיע, הוא מצלצל אליך.
חיים כץ: לפעמים נוח לו להגיד כאילו לא ענית לו ואז אתה מחכה כי הוא נתקל בתקלה, הוא חשב שזה 10 דקות וזה שעה וחצי, זה "דופק" לו את כל היום.
חיים כץ: פה יהיה לי מענה ב-call center, שיענה לי בן אדם שיגיד לי: תשמע, הטכנאי יגיע אליך בשעה זאת וזאת.
אבישי ברוורמן: אתי, אני חושב שהכוונה ברורה.
אורי מקלב: לפי מה שהסבירה חבר הכנסת חיים כץ, הוא עוד פעם מייתר את התוספת של עורכת הדין רבינוביץ, שדיברה על השארת תא קולי.
אורי מקלב: לא כולם שומעים את זה, בוודאי לא און-ליין.
אורי מקלב: אם אני באמצע הישיבה ומישהו השאיר לי תא קול, אני אשמע את זה בערב.
אורי מקלב: אז מה הואילו חכמים בתקנתם?
אבישי ברוורמן: רגע, אל תעשה פירוש רבינוביץ, שתדבר עוד פעם.
<סוזנה רבינוביץ: זה גם יכול להיות המספר של המוקד, ובמוקד יודעים את הכל, יודעים את השתלשלות העניינים, שהטכנאי התקשר ולמי צריך לחזור.
<סוזנה רבינוביץ: זה צריך להיות מענה אנושי.
<רז הילמן: אבל אתה ממתין להודעה, אתה יודע שצריך להגיע טכנאי.
<רז הילמן: זו לא סיטואציה רגילה, זו סיטואציה שאתה יודע שאמור להגיע אליך טכנאי.
<חנה וינשטוק-טירי: רז, פה זה נותן השירות ולא הטכנאי.
<חנה וינשטוק-טירי: אתם באתם ואמרתם שהטכנאי הוא זה שצריך לבוא ולעשות את התיקונים, אל תטריד אותו.
<חנה וינשטוק-טירי: אז הטכנאי לא צריך לעשות - -
<רז הילמן: אל תגבילו את האפשרות לזה, חנה.
אורי מקלב: נותן השירות, הוא צריך להיות.
חיים כץ: הסכמתי אבל לנותן השירות.
<סוזנה רבינוביץ: האם אנחנו מדברים פה רק במקרה של תיאום ודחיית שירות, שום דבר אחר?
<סוזנה רבינוביץ: כי זה לא ברור מהנוסח - -
<חנה וינשטוק-טירי: לא מדברים רק על זה.
<חנה וינשטוק-טירי: קודם כל, הרחבנו את זה גם לעוסק שחל בתוספת, וזה יכול להיות כל עסקה מתמשכת, נציג שירות שמתקשר אלי ומציע לי שדרוג להרחיב את החבילה וכולי.
אבישי ברוורמן: ברור, תודה רבה.
<שרה זילברשטיין: אני מהמשרד לאזרחים ותיקים.
<שרה זילברשטיין: רציתי להעיר לגבי ההערה של עורכת הדין בנדלר, שהשיחה המזוהה תהיה רק אחרי העסקה.
<שרה זילברשטיין: אנחנו ראינו ניצול לרעה של אלפי אזרחים ותיקים כתוצאה מזה שזה טלפון חסוי, מוכרים משהו.
<שרה זילברשטיין: אני חושבת שגם עקבתם וראיתם את הדברים האלה ולכן, אני חושבת שכל הנושא הזה ואנחנו, בכלל, במשרד שוקלים עם התמ"ת ועם המועצה לצרכנות כבר היה דיבור ביננו, שבכלל נמליץ לא לענות לטלפונים חסויים כי זאת דרך - -
חיים כץ: לא לקנות הגרלות בטלפונים חסויים.
אבישי ברוורמן: אוקי, יש לכם הערה?
<שרה זילברשטיין: סליחה, עוד הערה כי אתה לא הקשבת בהתחלה אז לחזור על זה: - -
אבישי ברוורמן: לא, היא סיפרה לי איזה דבר שממש שערותי סמרו.
אורי מקלב: זה לא התפקיד שלך להעיר ליושב ראש.
אבישי ברוורמן: לא לעזור, זה בסדר.
אבישי ברוורמן: אני לא הקשבתי כי שמעתי.
<אתי בנדלר: אבל הצעת החוק לא דנה במה שאת מבקשת.
<שרה זילברשטיין: בהצעת החוק את התייחס ולא אני.
<שרה זילברשטיין: את התייחסת לזה שהשיחה המזוהה צריכה להיות אחרי העסקה.
<שרה זילברשטיין: אני אומרת שהיא צריכה להיות גם לפני העסקה.
<שרה זילברשטיין: ברגע שגורם מצלצל הוא צריך להיות מזוהה מפני שאנחנו רואים פה ניצול לרעה של הרבה מאד אזרחים ותיקים לגבי - -
אבישי ברוורמן: אני אגיד לכם מה הבעיה: הלך חיים כץ וראה בעיה קטנה.
אבישי ברוורמן: עכשיו נרחיב אותה ונרחיב אותה ובסוף מה נעשה?
אבישי ברוורמן: לא יהיה חוק.
חיים כץ: אתם גומרים לנו את העבודה.
חיים כץ: תנו לנו לתקן מפעם לפעם.
אבישי ברוורמן: בואו נעשה תיקון.
אבישי ברוורמן: את מה שאמרת עכשיו תעבירי לי בכתב.
אבישי ברוורמן: אנחנו נגיש גם תיקון נוסף ביחד עם השר אורבך, מה שאת רוצה.
<חנה וינשטוק-טירי: היא רוצה שכל השיווק הטלפוני.
<חנה וינשטוק-טירי: ..
<חנה וינשטוק-טירי: מה יש בתוספת השנייה?
<חנה וינשטוק-טירי: זה כל מי שנותן לנו את העסקאות המתמשכות אבל יש פרקטיקה של מכר מרחוק בשיווק טלפוני שמתקשרים לאנשים ומנסים.
<חנה וינשטוק-טירי: זה לא עסקה מתמשכת.
אבישי ברוורמן: רבותי, הייתי רוצה להגיע להצבעה.
<שרה זילברשטיין: אני רוצה להוסיף עוד הערה אישית: העסקה היא תמיד עם המוכר ולא עם הטכנאי.
<שרה זילברשטיין: הרי אותי לא מענין הטכנאי אם קוראים לו שמעון או יוסף.
<שרה זילברשטיין: העסקה היא תמיד עם המוקד.
<שרה זילברשטיין: לכן, העסקה צריכה להיות ובוודאי זה מקשה על האזרחים הוותיקים, שיהיו להם כמה כתובות.
<שרה זילברשטיין: לכן אני מציינת את החשיבות שתמיד העסקה צריכה להיות מול המוקד.
אבישי ברוורמן: אם יש תיקון תתני לנו ונעשה אותו ביחד.
אבישי ברוורמן: אם כך, אנחנו בעיצומה של ההקראה.
<אתי בנדלר: חנה, יש עוד משהו שאת צריכה לקרוא?
אבישי ברוורמן: חנה, אני רוצה להצביע על זה.
אבישי ברוורמן: בהתאם לדברים, תיקון בנדלר ותיקון כזה ואחר, אנחנו יכולים להצביע?
<קריאה: מה סוכם לגבי ההערה של לשכות המסחר?
<אתי בנדלר: אם כך, למה אנחנו צריכים את פסקה (3) חנה?
<חנה וינשטוק-טירי: את פסקה (3) אנחנו מורידים.
אבישי ברוורמן: פסקה (1) ו-(2) ורבינוביץ הלכה לקנוסה?
אבישי ברוורמן: מה קרה עם רבינוביץ?
אבישי ברוורמן: ירדה?
<סוזנה רבינוביץ: לא.
<סוזנה רבינוביץ: לשפר את 2.
<רז הילמן: זה לאפשר עוד חלופה.
<רז הילמן: למה לא לאפשר עוד חלופה?
<רז הילמן: אין שום היגיון.
אבישי ברוורמן: כרגע בלי רבינוביץ.
אבישי ברוורמן: תהיה לך הזדמנות אחרי קריאה ראשונה להעביר לי.
<נעמי הימיין רייש: אני רוצה להעיר לגבי הנקודה הזאת, - -
חיים כץ: אחרי קריאה ראשונה תעירי לנו כי כל הנקודה הזאת תידון אחרי הקריאה הראשונה.
<נעמי הימיין רייש: אני מהסוכנות לעסקים קטנים במשרד הכלכלה.
<נעמי הימיין רייש: חלק מההערות של התיאומים היו הערות שלנו.
<נעמי הימיין רייש: זאת אומרת, הנושא שלא הטכנאי יהיה זה שאתו יהיה הקשר אלא עם המוקד.
<נעמי הימיין רייש: אני חושבת שצריך להישאר במתווה של התקשורת עם מוקד השירות.
<נעמי הימיין רייש: אני רואה שאנחנו נכנסים פה לסיבוכים ברגע שמתחילים - -
אבישי ברוורמן: קיבלנו את דעתך גברת רייש.
אבישי ברוורמן: לכן, אני בא להצבעה.
חיים כץ: מי זה הליכוד פה?
חיים כץ: יש מישהו מהליכוד?
אבישי ברוורמן: לא, חבר הכנסת כץ מחליף את חברת הכנסת גילה גמליאל.
<לאה ורון: בהעדר של נציג האוצר אני מבקשת מהיושבת ראש 3 ימים על מנת לקבל התייחסות של האוצר לגבי העלות התקציבית, אם כרוכה עלות מתקציב המדינה בהצעת חוק זו.
אבישי ברוורמן: אין פה אף אחד מהאוצר?
אבישי ברוורמן: אנחנו באנו לישיבה קצרה מאוד, ישיבה טכנית בלבד.
אבישי ברוורמן: יש הצעת חוק לאיחוד מוקדי החירום הטלפוניים, התשע"ב-2012, של חבר הכנסת משה גפני וחבר הכנסת אורי מקלב.
אבישי ברוורמן: החלת רציפות הדיון.
אבישי ברוורמן: אתמול בערב צלצלה אלי אורית בוצר, שהיא הדוברת של שרת הבריאות, ואמרה לי שיש ערר.
אבישי ברוורמן: הסברתי לאורית שמבחינתי יש כנסת ויש ממשלה.
אבישי ברוורמן: לכן אני בא לפה לדיון טכני לגבי הנושא של העברת דין רציפות.
אבישי ברוורמן: הפרדה בין כנסת לממשלה.
אבישי ברוורמן: במידה וממשלת ישראל תרצה לחסום את החוק של הזה גפני, יש לה אלף צורות.
אבישי ברוורמן: היא יכולה להעביר רוב במליאה, היא יכולה לעשות את כל הדברים האחרים.
אבישי ברוורמן: אבל פה, מפאת כבודה של הכנסת – ואני פה בשתי אילנות, אפילו גם במובן הנקבי – יש כנסת ויש ממשלה.
אבישי ברוורמן: ולכן, מבחינה טכנית זה ברור לחלוטין – ברגע שיש חוק דין רציפות ואין דברים, מעבירים אותו.
אבישי ברוורמן: אז לכן המטרה שלי כאן היא לא לדון בחוק.
אבישי ברוורמן: בבקשה, לאה ורון, המנהלת שלנו.
<לאה ורון: מה שאני רוצה לומר הוא שבהתאם לבקשתו של אדוני, ב-10 ביוני 2013, הוצאנו מכתב למזכיר הממשלה, שבו הוועדה מודיעה לממשלה כי בהתאם לסעיף 4 לחוק רציפות הדיון בהצעות החוק, התשנ"ג-1993, בכוונתה לקיים דיון בעניין החלת דין הרציפות על הצעת החוק.
אבישי ברוורמן: יוני 2013.
<אתי בנדלר: שזה לפחות 21 ימים לפני המועד שנקבע לדיון.
<לאה ורון: על-פי החוק.
אבישי ברוורמן: רבותי, ואז מחכים, מחכים, מחכים, מחכים.
אבישי ברוורמן: אז אנחנו מחילים את דין הרציפות.
אבישי ברוורמן: לכן אני אומר מבחינה טכנית.
אבישי ברוורמן: אני לא רוצה לפתוח את הדיון.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להצביע על דין הרציפות מפאת כבודה של הכנסת.
אבישי ברוורמן: במידה ושרת הבריאות איננה מעוניינת בחוק, יש לה אלף אלפי דרכים למנוע את החקיקה של החוק, או לשנות אותו עם חבר הכנסת.
אבישי ברוורמן: ולכן, ברשות רבותי, אני מעלה להצבעה את חוק דין הרציפות.
אבישי ברוורמן: מי בעד? יש הצעה נוספת?
דוד צור: מכיוון שהגיע לפה גם מנכ"ל מד"א, והם הטריחו את עצמם, לפחות שנשמע אותם.
דוד צור: בכמה דקות אפילו.
אבישי ברוורמן: קודם כל, אני מקבל את עצתך.
אבישי ברוורמן: אבל אני רוצה אפילו להצביע על זה קודם.
יעקב אשר: זה עניין טכני.
אבישי ברוורמן: קודם כל, ההצבעה היא טכנית.
דוד צור: אנחנו לא טכניים.
אבישי ברוורמן: אם זה בעניין ה-substance, אז אני צריך להביא לפה את שרת הבריאות ואת הגורמים האחרים.
אבישי ברוורמן: קודם על אני מצביע על טכני, ואחרי זה - - -
יעקב אשר: תהיה שיחה.
<אתי בנדלר: אם יורשה לי, הדיון הוא לא דיון טכני.
<אתי בנדלר: משנאמר שמתקיים דיון בוועדה, זאת אומרת ששומעים עמדות, ובתום הדיון מקבלת הוועדה החלטה.
אבישי ברוורמן: אני יודע את הפרוצדורה, אבל אני אשאל את השאלה – האם אני יכול להצביע ואחרי זה לדון?
<אתי בנדלר: זה דיון?
רונן הופמן: אז לשם מה לקיים דיון?
אבישי ברוורמן: רבותי, אני אומר לכם, אני כבר אומר מראש שגם אם לא היו באים לפה כל המכובדים, הייתי מעביר את זה מבחינת כבודה של הכנסת.
אבישי ברוורמן: אבל מכיוון שכולם כבר הגיעו לכאן, אני אשמח לפתוח את הדיון הסובסטנטיבי, שממילא, עקב התנגדותה של שרת הבריאות, יחזור כנראה לוועדה לדיון סובסטנטיבי.
אבישי ברוורמן: ולכן רבותי, מי שרוצה להתבטא.
משה גפני: אם אתה פותח את הדיון - - -
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת גפני, בבקשה.
<לאה ורון: זה דיון במהות.
אבישי ברוורמן: במהות.
משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני מקבל את הדברים שאמרת.
משה גפני: אבל היועצת המשפטית צודקת, אם דורשים דיון – דורשים דיון.
משה גפני: אני לא יכול להעביר את החוק הזה.
משה גפני: על כל פנים, ודאי לא בשלבים הנוכחים.
משה גפני: אני לא יכול להעביר את החוק הזה אם תהיה התנגדות של שרת הבריאות.
משה גפני: אני לא אוכל להעביר את זה גם מסיבה טכנית שלא יהיה רוב.
משה גפני: אני גם לא אנסה.
משה גפני: אני לא מביא למליאת הכנסת הצעת החוק שהקואליציה תתנגד.
משה גפני: אבל מה אני מבקש ברציפות?
משה גפני: מה אתה אמרת, אדוני היושב-ראש?
משה גפני: יש כל כך הרבה דברים שעומדים על סדר-היום של הצלת חיים.
משה גפני: על סדר-יומה של המדינה.
משה גפני: אני לא רוצה לפרוס את כל התחומים.
משה גפני: אני גם לא רוצה לפרוס – חס וחלילה, בשביל לא לפתוח פה לשטן – מה עלול לקרות כאן.
משה גפני: בארצות מתקדמות בעולם – זה מה שהיה בדיון בקדנציה הקודמת בוועדת הכלכלה – יש מוקד אחד.
משה גפני: הדבר הכי פשוט שקורה – אני אמרתי מקודם, משאית שמסיעה לאילת חומרים כימיקליים.
משה גפני: צריך לפנות לשבעה גורמים, או אפילו פעמים רבות יותר.
משה גפני: הנהג אפילו לא יודע מה לעשות.
משה גפני: אז הוא יתקשר למד"א, ויתקשר למשטרה, ועוד פעם יתקשר.
משה גפני: ולמוקד האמתי שצריך לבוא ולטפל הוא לא יודע להתקשר.
משה גפני: מה שהמוקד הזה שקיים במדינות המערב עשה – וכולם אמרו שזה דבר מצוין – הוא מאפשר קריאה ממוקדת אחת לכל המקומות.
משה גפני: אני יכול לדבר גם על מקרים פשוטים יותר.
משה גפני: אני לא רוצה.
משה גפני: אני מקבל את הדברים שלך.
משה גפני: מה שאנחנו מבקשים, את הדיון בוועדה.
משה גפני: למה צריך להתנגד לבקשת הדיון?
משה גפני: הרי אני לא אוכל להעביר את זה.
אבישי ברוורמן: לא תוכל להעביר את זה.
משה גפני: אלא אם כן תשתנה הקואליציה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת הופמן, אני פותח בדיון.
אבישי ברוורמן: אתה מבין את עמדתי פה.
רונן הופמן: אני מבין לגמרי.
אבישי ברוורמן: אנחנו לא הולכים לכפות, חס וחלילה.
אבישי ברוורמן: הוא אומר גם כן, אם גברת גרמן, שרת הבריאות, תתנגד, אז זה ירד.
משה גפני: כן, זה יישאר פה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת הופמן.
אבישי ברוורמן: אחרי זה אני אבקש את הנציגים.
אבישי ברוורמן: מר קליין, אתה רוצה לדבר?
רונן הופמן: תודה רבה אדוני היושב-ראש.
אבישי ברוורמן: גם משרד האוצר מתנגד.
רונן הופמן: אדוני היושב-ראש, אני אהיה מאוד קצר.