GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: אני מבקש שתסביר לי ולשר ישראל כץ ולגילה גמליאל, תסביר בצורה פשוטה מאוד, תן לנו דוגמה.
אבישי ברוורמן: לא הבנו.
יצחק וקנין: הסטנדרט היום, אם אני קונה רכב כיבואן- - -
<רון מלכה: אני מתנצל, אני חושב שחבר הכנסת המכובד – אני מכיר אותו, אני עוקב אחריו שנים רבות – טועה ומטעה.
<רון מלכה: יש לי תשובה.
<רון מלכה: יש חוק.
ישראל כץ: סליחה, חבר הכנסת לא מטעה.
ישראל כץ: מקסימום הוא טועה.
<רון מלכה: הוא טועה.
<רון מלכה: אני לא רוצה לפגוע באף אחד, אבל יש חוק.
<רון מלכה: הדירקטיבה האירופאית קובעת שאוטו שנקנה באירופה יש עליו אחריות של היצרן.
<רון מלכה: מה ההבדל מבחינת האירופאים – גם עלינו חלים כל מיני הסכמים.
<רון מלכה: אם הוא עבר מבלגיה לגרמניה זה אותה אחריות, ואם הוא עבר מגרמניה לישראל זה אותה אחריות.
<רון מלכה: יותר מזה אגיד לך, היום יש מאגרי מידע שהיצרנים מחויבים בהם, גם באירופה וגם בארצות-הברית, שאתה מכניס פנימה מספר שלדה ורואה אם יש recall על האוטו ומה עליך לעשות.
<רון מלכה: אם המדינה מחייבת אותי בתור יבואן לעשות את ה-recall קודם כול על חשבוני ואחר-כך ללכת לחפש את היצרן, זה בעיה שלי.
<רון מלכה: אני קודם כול מחויב ללקוח.
אבישי ברוורמן: עו"ד עצמון, תסביר לנו אם יש פה בעיה.
<איתי עצמון: לפני שאני מסביר את הבעיה אני רוצה להבין בכלל את ההצעה כי אני לא בטוח שאני מבין אותה.
<איתי עצמון: ההגדרה שכרגע נדרשת הוועדה לאשר היא הגדרת "סוכן מורשה", וההגדרה קובעת בפסקה (1): "אדם הקשור בהסכם בכתב עם יצרן...".
<איתי עצמון: ההסכם הוא זה שקושר את הסוכן ליצרן, ולכן הוא מורשה.
<איתי עצמון: לא כל-כך ברור לי מבחינה משפטית איך אדם יכול להיות סוכן מורשה אם אין לו הסכם בכתב עם הגורם שמרשה אותו.
<רון מלכה: זה העניין, הוא לא אמור להיות סוכן מורשה של אף אחד.
<רון מלכה: אציג דוגמה.
<רון מלכה: יש לי חבר שהוא יבואן של "טויוטה" בהולנד.
<רון מלכה: הוא מביא 80,000 רכבי "טויוטה" בשנה.
<רון מלכה: הוא אומר לי: תיקח ממני 2,000 מכוניות בשנה?
<רון מלכה: לא רוצה למכור לך, לא אסתבך עם "טויוטה".
<רון מלכה: אבל אם אני מקים חברה-בת בהולנד, באותה מדינה בה הוא פועל, וקונה ממנו 2,000 מכוניות בשנה, ואחר-כך עושה בהן מה שאני מבין, כי זה מה שהחוק האירופאי מתיר לי, ומביא אותן לארץ לצורך תחרות, אז אני לא צריך אתו שום הסכם.
<שרית זוכוביצקי-אור: אתה מתאר את חוליה מספר שתיים.
<רון מלכה: לא חוליה מספר שתיים.
<רון מלכה: את רוצה הסכם בכתב – הסכם בכתב לא יהיה.
<קריאה: הוא לא הסמיך אותו אלא רק מכר לו.
<רון מלכה: הוא מכר לי, מכירה בין מוכר מרצון לקונה מרצון.
גילה גמליאל: אני חושבת שאני צריכה שני דברים.
גילה גמליאל: אני מבקשת מנציגי הייעוץ המשפטי שני דברים.
גילה גמליאל: אם הטיעון המרכזי הוא שמטרת החוק לפתוח את השוק לתחרות; אם אומרים כל הגורמים בתחום שההסכם הוא עקב אכילס לפתיחת השוק לתחרות.
גילה גמליאל: שאלה אחת, מה באמת הפתרון שלכם בעניין הזה?
גילה גמליאל: שאלה שנייה, וזה מתייחס גם לדרישה של חבר הכנסת וקנין, הדרישה לבטיחות – אם אומרים כאן האנשים שמבינים יותר ממני בתחום שבעצם החוק מחייב את היצרנים גם כן באחריות לגבי הבטיחות של הרכבים אז מי הגורם המשפטי שיכול לבחון לנו את העניין הזה מבחינה משפטית אל מול הגורמים בתהליך באירופה?
גילה גמליאל: אם הם צודקים אז אני באמת לא רואה שום הצדקה לעכב את הפתיחה של השוק לתחרות על בסיס הדרישה להסכם, שמונע את התחרות.
גילה גמליאל: איך אתם יכולים לבחון את זה?
יצחק וקנין: היצרן "טויוטה" או "פז'ו", כדוגמה, לא מכיר את היבואן דוד בישראל.
יצחק וקנין: הוא מכיר את הסוכן שלו שכנראה קונה ממנו, שהוא יבואן או שהוא מוכר כלי רכב ויש לו הסכם ישירות עם היצרן.
יצחק וקנין: היצרן לא מכיר את דוד בכלל.
יצחק וקנין: אין לי שום בטוחה שהיצרן נותן לו גיבוי.
יצחק וקנין: מחר אותו סוכן משנה שלו – הוא לא נותן לו גיבוי בכלום.
יצחק וקנין: רבותי, אתם רוצים להוריד אותנו בעוד דרגה.
<מרדכי ברינס: יש פה מונופולים.
יצחק וקנין: רבותי, אין פה עניין של מונופולים.
יצחק וקנין: עם כל הכבוד, לא כל דבר זה מונופול.
<מרדכי בר-נס: אתה לא רואה את זה, סלח לי אדוני.
יצחק וקנין: מצדי תעשה חוזה עם "טויוטה", תעשה איתה הסכמים, לא יודע איך תעשה את זה.
<מרדכי בר-נס: היא מונופול.
יצחק וקנין: אני לא מוכן בכלי רכב – אתה יודע מה, אני יורד אתך עוד ירידה אחת.
יצחק וקנין: מאין אני מבטיח שאותו סוכן שאתה התקשרת אתו בחוזה בהולנד, בצרפת, שנותן לך כלי רכב שכבר נסעו 40,000 קילומטרים, 50,000 קילומטרים, לא יודע מה, מה הבטיחות?
יצחק וקנין: רבותי, יש פה דברים שאני לא מוכן לקחת בהם סיכון.
יצחק וקנין: זה רכב, רבותי.
יצחק וקנין: אתם רוצים לקחת סיכונים, בבקשה, תעשו מה שאתם רוצים.
יצחק וקנין: אתם מסכימים לתהליך הזה?
אבישי ברוורמן: אני עוצר את הדיון לרגע.
אבישי ברוורמן: משרד המשפטים, עו"ד יערה למברגר, בבקשה.
אבישי ברוורמן: את מבינה את הסוגיה?
אבישי ברוורמן: מה עמדת משרד המשפטים, בצורה ברורה?
<יערה למברגר: יש פה פתיחה לתחרות, שהיא חשובה מאוד.
<יערה למברגר: האיזון שניסו לעשות בהצעת החוק הזאת הוא פתיחת תחרות באופן אחראי.
<יערה למברגר: אנחנו צריכים לפתוח את התחרות כל עוד הגורמים המקצועיים מרגישים שזה שומר על רמת בטיחות נאותה.
<יערה למברגר: אני חושבת שזה עיקרון-העל, כפי שאני הבנתי את המטרה של הצעת החוק הזאת, זה האיזון.
גילה גמליאל: בזה כולם פה רוצים, זה ברור.
<יערה למברגר: אם יש פה הרגשה שצריך קשר ישיר ושאם לא יהיה הסכם שמקשר אנחנו מאבדים את הקשר הישיר- - -
גילה גמליאל: מה זה "הרגשה"?
<קריאה: אבל אין אופציה, וגם לא תהיה.
<יערה למברגר: שני משפטים, על עניין הערבויות ועל עניין הכסף.
<יערה למברגר: כסף הוא טוב ויפה והוא מגיע מבחינה צרכנית, הוא עונה על חלק מן הדברים, אבל הוא לא יכול לענות לי למשל על מידע טכני.
<יערה למברגר: יש דברים שהכסף לא יכול לתת לי תשובה לגביהם ולכן אני צריכה להשלים את זה בדברים שאני חייבת לקבל דרך שרשור שמגיע ליצרן.
<יערה למברגר: הדירקטיבות של האיחוד האירופאי, אדוני הציג פה דבר נכון מאוד, מתייחסות לקשר בין מדינות האיחוד האירופאי, כשעוברים מהולנד לבלגיה ולגרמניה.
<יערה למברגר: אנחנו לא חלק גיאוגרפי מהאיחוד האירופאי.
<חיים פילצר: אבל אנחנו יכולים לאמץ אותן.
<יערה למברגר: זה לא חל אוטומטית.
יצחק וקנין: קודם כול הם צריכים לאמץ אותנו.
אבישי ברוורמן: שירה ברגמן, את למדת את החוק הזה לפני ולפנים.
אבישי ברוורמן: את נמצאת במשרד האוצר ואת מבינה את הסוגיה שהעלה חבר הכנסת יצחק וקנין, ואת מבינה את ההצעה שהציגה חברת הכנסת גילה גמליאל ביחד עם כל הגורמים המנוסים והמכובדים.
אבישי ברוורמן: מה עמדתך, מהידע הרב שלך?
<שירה ברגמן: אל"ף, גורמי המקצוע ממשרד התחבורה מביעים את התחושה שלהם, ולכן אנחנו נמצאים בתהליך ארוך של איזון בין הרצון לפתוח לתחרות, שמשרד האוצר ואני עומדים כאן כדי לייצג אותו, ובין הצורך הבטיחותי והצרכני, כאשר הגורם המוסמך הוא כמובן אנשי המקצוע של משרד התחבורה.
<שירה ברגמן: בדיון הקודם הועלתה הצעה על-ידי איגוד המוסכים.
אבישי ברוורמן: רונן לוי, זה עוד פעם אתה.
אבישי ברוורמן: אתה מעלה הצעות טובות בדרך כלל.
<שירה ברגמן: לפחות הפעם אנחנו מסכימים.
<שירה ברגמן: התבקשנו לשקול הרחבה, כלומר לנסות לאזן בצורה טובה ביותר בין ההצעה של חברת הכנסת גמליאל לבין הפחד הבטיחותי שמבטאים אנשי המקצוע.
<שירה ברגמן: לכן פתחנו כאן עוד רובד שמאפשר הרחבה של תחרות, רובד שלישי, שאומר: לא רק הסוכן המורשה.
אבישי ברוורמן: כלומר, יש פה פשרה בין גישת וקנין לגישת גמליאל, רבנית גמליאל והצדיק וקנין.
<שירה ברגמן: מה שמבוטא עכשיו בהצעת החוק הוא תוצאה של הדיון הקודם שבו הועלה החשש שמה שאנחנו עושים כאן לא מספיק רחב.
<שירה ברגמן: לכן הוספנו את הרובד השלישי הזה, שמאפשר התקשרות גם עם- - -
גילה גמליאל: מה הציר השלישי אומר?
<שירה ברגמן: זאת ההגדרה "סוכן מורשה" בפסקה (2), כלומר לא רק הסוכן המורשה עצמו אלא גם אדם שהסוכן המורשה הסמיכו.
גילה גמליאל: מה זה נותן?
גילה גמליאל: תפרשי לי את ההרחבה.
גילה גמליאל: כאשר התווסף אדם נוסף, מה זה נותן עכשיו באופן ממשי בפתיחת התחרות?
<שירה ברגמן: כלומר, אם סוכן מורשה ימשיך צעד נוסף ויתקשר עם סוכנים משווקים, תת-משווקים, להמשיך לשווק את הרכיבים, לצורך העניין בבלגיה, לא משנה היכן, אז עכשיו אנחנו מאפשרים לאותו יבואן עקיף לא רק להתקשר עם הסוכן המורשה, שלו יש את ה-link הישיר ליצרן, אלא לעוד שכבה, כלומר גם למשווק.
<חיים פילצר: בהסכם בכתב או בעל-פה?
<שירה ברגמן: בכתב.
<חיים פילצר: זה לא יקרה, זה אופציה לא קיימת.
גילה גמליאל: איך ביססתם את ההנחה שזה באמת אופציה ריאלית וממשית?
<שירה ברגמן: אנשי המקצוע יענו.
<שירה ברגמן: גם כאן היו לנו דאגות.
<שירה ברגמן: כלומר, לא לחינם לא הצענו את השלב הזה מלכתחילה, למרות שאנחנו מבינים שיש תועלת תחרותית כאשר מאפשרים לעוד משווקים להתקשר עם היבואן העקיף.
<שירה ברגמן: לכן כן יש כאן איזה צמצום אם היבואן העקיף באופן כללי יכול לייבא כל רכב שעולה על דעתו.
<שירה ברגמן: השכבה השלישית הזאת, המשווק שיתקשר עם סוכן מורשה שאתו מתקשר היבואן- - -
<רון מלכה: לא יהיו חוזים כאלה, זה לא יקרה.
אבישי ברוורמן: סליחה, תנו לה לסיים.
אבישי ברוורמן: אמרתם, הבנו.
אבישי ברוורמן: אתן לכם לדבר.
אבישי ברוורמן: היא מציגה עמדה.
אבישי ברוורמן: אנשי השטח אומרים שמה שהיא אומרת הוא קבוצה ריקה, אין אנשים כאלה.
אבישי ברוורמן: אבנר פלור, אנחנו מגיעים לשטח שלך.
אבישי ברוורמן: מה ששירה ברגמן הציעה, הרי זו היתה הרוח כאשר רצינו את הפשרה, אבל הם טוענים פה, ואני מגבש פה את המכלול כי הרי לא לכולם יש אותם אינטרסים, אם רונן לוי וחיים פילצר ואחרים אומרים שאין כאלה דברים – מה אתה אומר בתור איש המקצוע?
<אבנר פלור: ברשותך, לפני שאביע את דעתי המקצועית, אולי אפשר לתת ליבואן העקיף היום לומר את דבריו.
אבישי ברוורמן: גל גרנות ועו"ד ניל סמולט מ"אילון מוטורס", מי מכם ידבר?
אבישי ברוורמן: בבקשה, נשמע עכשיו יבואן עקיף.
אבישי ברוורמן: אתמול פגשתי אתכם ואמרתם שיש לכם כבר 100 רכבים ואתם פועלים.
<ניל סמולט: הקשבתי גם לדברים שאמר משרד המשפטים.
<ניל סמולט: אני די מצטרף אליהם.
<ניל סמולט: יש כאן איזון, ויש חשיבות לאיזון.
אבישי ברוורמן: תסביר לנו את הסוגיה.
<ניל סמולט: אנחנו מכירים שבמצב הנוכחי, על אף שאנחנו הצלחנו לעבור את החסם המשמעותי, הוא משמעותי לאחרים.
<ניל סמולט: אנחנו לא פה לעצמנו.
<ניל סמולט: חשוב לנו שיהיה ייבוא מקביל, לא רק של אחד, כי אחד "ימות" ולא יהיה ייבוא מקביל בישראל כפי שיש ייבוא מקביל בארצות-הברית ובכל אירופה.
אבישי ברוורמן: אנחנו בעד ייבוא מקביל.
אבישי ברוורמן: תסביר את הסוגיה.
<ניל סמולט: החוק היום מציב חסם ש"דוחף" את היבואן העקיף הפוטנציאלי לנסות להתקשר עם אנשים שאולי הם האחרונים שרוצים להתקשר אתו, היצרנים.
<ניל סמולט: לכן נכון שפתיחת הרובד הנוסף היא משמעותית.
<ניל סמולט: אני אומר את זה כי אני מסתובב לא 6 חודשים אלא כבר 3 שנים.
<ניל סמולט: אין לי את כל הניסיון של אדוני ולא את כל היכולות אולי של אנשים אחרים שמסתובבים כאן, אבל מהניסיון שלי, הוספת הרובד הנוסף משמעותית.
<ניל סמולט: לעניות דעתי הצנועה היא תביא לפתיחת השוק בטווח של שנתיים, בטווח של 5 שנים.
<ניל סמולט: המונח ייבוא מקביל יהיה מונח מקובל במדינת ישראל, כפי שהוא מקובל במדינות אירופה.
<ניל סמולט: דבר נוסף, כיוון שאנשים גלשו לנושא של האחריות, אני רוצה להגיד על זה כמה מילים.
<ניל סמולט: קודם כול, יש פתרון גם בהצעת החוק הזאת לנושא האחריות, והפתרון הזה, כפי שאנשים אמרו, הוא יישום של סטנדרטים אירופאים, לא רק בתקינה של רכב אלא בפתיחת השוק לתחרות.
<ניל סמולט: אסור שתהיה אפליה בין צרכן לצרכן בגלל המקור שממנו הוא קנה את הרכב.
<ניל סמולט: לא ייתכן שתפתח את השוק לכאורה לתחרות במכירה, אך בנקודת השירות ובנקודת מימוש האחריות תחסל את התחרות.
<ניל סמולט: זה הגבל חמור בכל אירופה.
<ניל סמולט: בשוק האירופאי, גם בשווייץ, חברות שעוברות על האיסור הזה מוטלים עליהן קנסות של עשרות מיליונים.
אבישי ברוורמן: פרופ' גילה רושם כל מילה והוא מסכים.
<ניל סמולט: אבל אגיד גם מעבר לזה.
<ניל סמולט: מכיוון שיש לנו ניסיון מעשי, אני רוצה לשתף אתכם.
<ניל סמולט: אנחנו גורם קטן, שהצלחנו בקטן ואנחנו מקווים שנצליח ונתפתח.
<ניל סמולט: כידוע, לרכבים שאנחנו מביאים יש היום יבואן ישיר.
<ניל סמולט: היבואן הישיר הזה לפני 5 חודשים, באוגוסט 2013, הפיץ חוזה לאגף השירות של כל המוסכים שלו והסביר בהסבר מבורך שצריך לטפל בכל הרכבים שמגיעים מייבוא עקיף.
<ניל סמולט: הוא הסביר להם: אנחנו נזין את מספרי השלדה למחשבים של חברת "פורד" ונדאג שיהיה טיפול ראוי ב-recall – יש פה גם דוגמה בחוזר הזה –ואנחנו נטפל גם ברכבים מתוצרת "פורד" שאנחנו לא מביאים אותם.
<ניל סמולט: ולכן אין כאן בעיה של אחריות.
<ניל סמולט: האנשים הציגו את נושא האחריות נכון, האחריות באה מהיצרן.
אבישי ברוורמן: מר סמולט, אני רוצה להבין, אמרת שני דברים.
אבישי ברוורמן: מצד אחד, אתה שמח, ואתה בשבילנו דוגמה כי אנחנו רוצים עוד אנשים כמוך כדי שתהיה פה תחרות, כי ראיתי בארצות אחרות שכאשר פתחו את הייבוא העקיף הוא שינה את השוק ואני חושב שגם כבוד השר חושב כמונו, ולכן השרשור הנוסף שעו"ד זוכוביצקי, שירה ברגמן ואחרים הציעו משפר את היכולת לייבוא עקיף.
אבישי ברוורמן: במקביל, אתה טוען שמה שאמר חיים פילצר גם נכון.
אבישי ברוורמן: או לא? אולי לא הבנתי.
אבישי ברוורמן: את הסיפה לא הבנתי.
אבישי ברוורמן: אני מקשיב לך, אתה בשבילי המודל של מי שנכנס, נחשון בן עמינדב, שקפץ למים ביחד עם זוהר והתחיל לשחות, ואתה בסך הכול שוחה כבר במאה מכוניות.
אבישי ברוורמן: האם התיקון מספיק, או נדרש התיקון פלוס הערת חברת הכנסת גמליאל, חיים פילצר ורונן לוי?
אבישי ברוורמן: אתה מבין את השאלה שלי?
<ניל סמולט: אני חושב שתמיד אפשר עוד ואני קטונתי מלהבין את כל ההשלכות של ההצעות שהועלו כאן.
אבישי ברוורמן: לא קטונת, אתה רק נזהר.
יצחק וקנין: הבנתי אותו, האמן לי שהבנתי אותו.
יצחק וקנין: הבנתי שהוא אומר שצריך לאשר את הנוסח כפי שנקרא כאן ולא לפתוח אותו כפי שהם מציעים.
יצחק וקנין: רק אין אומץ להגיד את הדברים.
יצחק וקנין: אני אומר אותם במקומך, אדוני.
<אבנר פלור: אני רוצה להתייחס להיבטים המקצועיים.
<אבנר פלור: לא כל-כך הבנתי את ההצעה שלהם.
אבישי ברוורמן: אם לא הבנת, זה לא טוב.
<אבנר פלור: אני רוצה להציג משהו ותגיד לי אם זאת ההצעה שלהם, אם הבנתי טוב.
<אבנר פלור: חברת הכנסת גמליאל, מה שעשינו בחקיקה עצמה לאורך הדרך, ואני מאמין שאת קראת וראית את זה, בעצם ככל שאנחנו יורדים ברמה, הכוונה: יצרן, סוכן משנה ומשווק, הורדנו גם את החלופות של האופציה של הייבוא.
<אבנר פלור: היבואן הישיר בעצם יכול לייבא כל תוצר וכל דגם רכב שהוא רוצה.
<אבנר פלור: הסוכן המורשה גם יכול לעשות את זה, ונתנו לו גם אופציה לייבא תוצר שהיבואן הישיר לא מייבא.
<אבנר פלור: למשווק השלישי אפשרנו לייבא אך ורק את מה שאפשרנו במסגרת החקיקה, הוא יכול לייבא תוצר ודגם שהיבואן הישיר מייבא.
אבישי ברוורמן: אתה יודע שאני אוהב דוגמאות.
אבישי ברוורמן: תן לנו דוגמאות, בבקשה, שלב א', שלב ב', שלב ג'.
<אבנר פלור: לדוגמה, לגבי היבואן הישיר אין בעיה, הוא יכול לייבא כל תוצר, מה שהוא רוצה.
<אבנר פלור: לגבי הסוכן – הוא יכול לייבא גם תוצר שהיבואן הישיר מייבא, הוא יכול לייבא "סובארו", "מאזדה", "פורד", והוא יכול לייבא גם "טסלה", לדוגמה, שהיום אין לו יבואן, הוא יכול לייבא גם אותו.
<אבנר פלור: אבל לגבי המשווק לא אפשרנו שהוא יוכל לייבא תוצר שלא קיים בשוק, אך ורק תוצר שקיים בשוק.
<אבנר פלור: בעצם ההצעה שחברת הכנסת גילה גמליאל מציעה, כפי שאני מבין מתוך הדברים, שאם אנחנו יורדים עוד רובד, בעצם היא מתכוונת שיהיה ייבוא של רכבים שקיימים פה, עם דגמים שקיימים פה, כמו "מאזדה 3", "סובארו 4B" או כל מיני דגמים, ולא דגמים שלא קיימים בשוק.
<אבנר פלור: בנוסף, לפחות כך אני מבין – אני רוצה פשוט שכולנו נהיה על אותו קו, אני רוצה לשבור את ההיבטים הבטיחותיים והסביבתיים – היא אומרת עוד משהו, לפחות בשולי הדברים, שבעצם אלה רכבים שמשווקים באירופה, זאת אומרת אלה רכבים שרשומים באירופה, לא באים להמציא כאן רכבים שבאו מהעולם השלישי וכולי.
<אבנר פלור: זאת אומרת, בהיבט הבטיחותי, בהיבט הסביבתי זה רכב שכשיר לתנועה באירופה או בארצות-הברית.
<אבנר פלור: מה שנשאר לנו זה ההיבט הצרכני, איך אנחנו מתמודדים בהיבט הצרכני.
<אבנר פלור: אז היא מעלה על פניו, כך אני הבנתי מתוך ההצעה על ההון העצמי והערבות, שבעצם זה ייתן מענה.
<אבנר פלור: זה לפחות מה שהבנתי.
גילה גמליאל: לא יכולתי להגדיר את זה טוב ממך.
אבישי ברוורמן: אבנר פלור, לא רק שיש לו את הגנים והתכונות, הוא בוגר מצטיין של אוניברסיטת בן גוריון בזמן שהייתי נשיא האוניברסיטה.
גילה גמליאל: ומה אתי?
אבישי ברוורמן: גילה גמליאל היתה יושבת-ראש ועד הסטודנטים אצלי במשך 6 שנים.
<איתי עצמון: אני מבקש להעיר הערה קצרה.
<איתי עצמון: למעשה, כפי שאנחנו יודעים, שתי תכליות עומדות כאן על סדר היום.
<איתי עצמון: התכלית הראשונה היא קידום התחרות הענפית, אבל יש עוד תכלית, שאף היא חשובה, והיא זכויות צרכניות, שמירה על הבטיחות.
<איתי עצמון: אני מוכרח להגיד שדווקא מכיוון התכלית השנייה, של בטיחות ושמירה על זכויות הצרכנים, הוטרדתי מן ההצעה של משרד התחבורה בפסקה (2) על ההרחבה.
<איתי עצמון: אני מבקש להבין ברמה המשפטית מי יחוב בחובות הסוכן המורשה כאשר מסתיימת ההסמכה הזאת של הסוכן המשני, למשל?
<איתי עצמון: איך משרד התחבורה עוקב אחר ההסמכה הזאת של הסוכן המשני?
<איתי עצמון: צריך שלצרכן תהיה כתובת.
<איתי עצמון: זה נקודה חשובה מאוד שהוועדה לדעתי כדאי שתידרש אליה.
אבישי ברוורמן: זאת הנקודה שהעלה חבר הכנסת יצחק וקנין.
גילה גמליאל: זאת השאלה שמלכתחילה עולה על הפרק, עצם החתימה עם הסוכן המורשה.
אבישי ברוורמן: עו"ד שניידר, יש לך פתרון?
אבישי ברוורמן: לא אינטרס אלא פתרון.
<אהוד שניידר: אני מייצג את איגוד יבואני הרכב.
גילה גמליאל: למה המחירים כל-כך גבוהים?
גילה גמליאל: בארצות-הברית אדם יכול לנהוג בכל רכב הכי יוקרתי במחירים זולים.
יצחק וקנין: בגלל המסים ה"נמוכים" שיש במדינת ישראל.
<אהוד שניידר: חבר הכנסת וקנין אמר שהיצרן בעצם הוא הגוף שעליו בסופו של דבר אפשר לסמוך.
<אהוד שניידר: כאשר מסתכלים על ההתחייבויות שמבקשים מהיבואן הישיר בהצעת החוק, וגם עוד לפני החוק, וגם עוד לפני עשרים שנים, אז אומרים: אתה תביא לי בבקשה את ההתחייבות של היצרן הישיר, שהוא עומד מאחורי הרכב.
<אהוד שניידר: כדי להיענות לאותה דאגה, וגם למה שעו"ד עצמון אמר, אנחנו צריכים לבקש מאותו סוכן מורשה, אם הוא מוכר ישירות בישראל, ומאותו משווק, סוכן מורשה משני שמוכר כלי רכב במדינת ישראל, שידאג להציג לגבי אותם כלי רכב שהוא מייבא לישראל שהיצרן עומד מאחורי כלי הרכב שהוא, באמצעות סוכן המשנה, מכר בישראל.
<קריאה: אותו יצרן יעשה את זה.
<אהוד שניידר: אין לי ספק שהיצרן, כפי שהוא מתחייב כלפי היבואן הישיר בישראל שהוא יעמוד מאחורי כלי הרכב האלה, גם כשהוא מוכר את כלי הרכב למשווק שאתו הוא קשור בהסכם בחוץ לארץ הוא מתחייב את אותה התחייבות.
<אהוד שניידר: את אותה התחייבות אפשר לשרשר גם למשווק המשנה הזה וזה צריך להגיע לישראל.
<אהוד שניידר: אם זה התנאי אז יהיה מי שיעמוד מאחורי כלי הרכב האלה, וזה יצרן הרכב.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת וקנין, זה עונה על השאלה?
יצחק וקנין: האמינו לי, אני יכול לצייר את זה בגרף בשניות.
יצחק וקנין: הסברתי את זה לגילה גמליאל פה בגרף.
יצחק וקנין: הבעיה המרכזית, איך אני יוצר בסופו של יום, אני יצחק וקנין רכשתי רכב מיבואן מקביל.
יצחק וקנין: איך אני יוצר מצב שהאחריות על הרכב שלי תהיה של היצרן ולא של איזה מישהו מעורפל שאני לא יודע מי הוא?
יצחק וקנין: אף-על-פי שתגידו לי שהוא מוכר 5,000 או 10,000 כלי רכב באירופה, בשורה התחתונה לי אין ביטחון של היצרן כיוון שהיצרן לא ייתן לו את הדבר הזה.
יצחק וקנין: אני מבין את הצומת הזה, שהוא בעייתי מאוד אצל היצרן, כי היצרן לא כל-כך ירצה לתת למשווק באירופה, לתת למורשה פה את הדבר הזה, ואני אומר את זה באחריות.
יצחק וקנין: נכון, זה יוצר בעיה מסוימת, אבל בגלל שמדובר פה, רבותי, בכלי רכב ולא באיזה צעצוע קטן אנחנו מבינים שצריכה להיות פה אחריות כבדה.
יצחק וקנין: הבעיה שלי, אני לוקח את זה לעוד דרגה.
יצחק וקנין: רבותי, אנחנו יכולים ללכת על איזה מישור שבשנים הקרובות ייתכן שיפעל כשורה, אבל יום אחד נתחיל לקבל פה רכבים מיד שנייה ומיד שלישית במדינת ישראל, שנסעו כבר 200,000 או 150,000 קילומטרים, אני לא יודע מה נקבל פה.
יצחק וקנין: אין לי אחריות לדברים.
יצחק וקנין: אם מישהו יכול לתת לי בטיחות ואחריות של היצרן – אהלן וסהלן, קחו מה שאתם רוצים, תפתחו הכול מעכשיו.
יצחק וקנין: אם לא, רבותי – אני לא מוכן לשחק.
יצחק וקנין: אני יושב פה כמחוקק.
יצחק וקנין: לא באתי לכאן כדי למצוא חן, לא בעיניך ולא בעיני אף אחד.
יצחק וקנין: אני לא מוכן לשחק בבטיחות, גם אם יגידו לי מה שלא יגידו.
<רון מלכה: אדוני היושב-ראש, אנחנו רוצים להציע משהו.
אבישי ברוורמן: אמרתם את שלכם.
<רון מלכה: אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו.
<רון מלכה: אני רק רוצה להתייחס לנושא הבטיחות.
<רון מלכה: אני מסכים עם חבר הכנסת וקנין שהיצרנים לא מוכנים לתת אחריות.
<רון מלכה: גם המחוקק האירופאי למד את זה, גם המחוקק האמריקאי למד את זה.
<רון מלכה: מה הם עשו?
<רון מלכה: הם חייבו את היצרנים בחוק.
<רון מלכה: אמרו לכל יצרן שרוצה לשווק מכוניות במדינה שלהם: אתה רוצה לשווק במדינת ישראל?
<רון מלכה: אתה תהיה אחראי על כל רכב שמשווק במדינת ישראל ולא משנה מי מכר אותו.
יצחק וקנין: תביא לי אחריות כזאת.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני מקשיב.
אבישי ברוורמן: בהצעת החוק יש סעיף ואנחנו נחזק אותו.
אבישי ברוורמן: אני אומר את זה לפרוטוקול.
אבישי ברוורמן: כאשר נצביע אני חייב שחבר הכנסת וקנין יהיה משוכנע שזה נכון.
<רונן לוי: אם הוא קונה אוטו היום מליסינג, לצורך העניין, הוא לא מקבל אחריות?
<רונן לוי: זה גם "טרטור".
<רונן לוי: מה זה משנה?
<רונן לוי: זה אותו מודל.
<רונן לוי: זה אותו מודל, כי הוא מדבר על השיווק ולא על מוצר.
אבישי ברוורמן: רונן לוי, תהיה סובלני.
יצחק וקנין: רבותי, אם היינו איזו מעצמה של כלי רכב – אנחנו הרי "פיפס" קטן באירופה.
יצחק וקנין: אני אתכם, חבר'ה, אני אתכם, אל תטעו.
יצחק וקנין: הבעיה המרכזית, שאנחנו לא נמצאים בתוך הדירקטיבה האירופאית, אנחנו לא בתוך זה.
יצחק וקנין: אתם רוצים, בבקשה.
<רון מלכה: אבל זה תלוי- - -
<רונן לוי: בשווייץ יש פחות תושבים ויש 50% ייבוא מקביל.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני יותר ויותר חושב שגם יכול להיות שבמדיניות בנק ישראל צריך ללמוד משווייץ וגם בדיסציפלינה צריך ללמוד משווייץ.
<לאה ורון: וגם בשוקולד...
אבישי ברוורמן: וגם בצורה של הממשל.
אבישי ברוורמן: הלא בשווייץ יש קנטונים ויש שישה ראשי קנטונים וכל פעם מישהו אחר הוא ראש הממשלה והוא מתחלף בכל שנה בצורה פשוטה ועובדים כצוות, כי העיקר זה המשיח.
אבישי ברוורמן: אצלנו כשמדברים על המשיח זה לא קורה.
אבישי ברוורמן: אז אנחנו עדיין לא אירופה.
אבישי ברוורמן: אבנר פלור, לאור מה שנאמר כאן, מצד אחד שמעתי את עו"ד סמולט, הרעיון של השרשור של הסוכן המורשה הוא רעיון חיובי מאוד שמשפר את התחרות כדי שאנשים יכנסו.
אבישי ברוורמן: מצד שני, בעיית הבטיחות, שעליה מדבר חבר הכנסת וקנין, אני רוצה שהיא תינעל כאן בצורה כזאת שלא יהיה ספק לגבי הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: איך אתה פותר את הבעיה?
<אבנר פלור: קודם כול, עוד ניכנס לסעיפים עצמם.
<אבנר פלור: אנחנו מדברים על כלי רכב שמחויבים לעמידה בדרישות תקינה ורכבים שכשירים לרישום באירופה ובארצות-הברית.
<אבנר פלור: בהיבט הבטיחותי, מגיעים לכאן רכבים בטיחותיים, כי אם הרכב יכול להירשם באירופה אז הוא בוודאי בטיחותי, כי אם הוא לא יכול להירשם שם הוא לא יכול לנסוע פה.
יצחק וקנין: לא זאת השאלה.
יצחק וקנין: השאלה היא בהיבט היצרני.
יצחק וקנין: אתה לא עונה על זה.
יצחק וקנין: אתה יורד ישר לרמה השנייה, לקומה השנייה.
אבישי ברוורמן: אבנר פלור, מה התשובה?
<אבנר פלור: אני מסביר.
<אבנר פלור: היום במסגרת הצעת החוק, במסגרת ההסכם בין היבואן ובין היצרן היצרן מתחייב לתת את האחריות.
יצחק וקנין: אם זה מופיע לך, אהלן וסהלן.
<אבנר פלור: זה קיים פה, ואם צריך אנחנו נחדד עוד יותר.
ישראל כץ: אז אין פה בעיית בטיחות?
<אבנר פלור: לא, בוודאי שלא.
<אבנר פלור: הסעיף קיים פה.
<איתי עצמון: השאלה מה הצעת המשרד, ככל שישנה, להגדרה "סוכן מורשה" שכרגע הוועדה מתבקשת לאשר.
<איתי עצמון: אתם מציעים שינוי בהגדרה?
<שרית זוכוביצקי-אור: מה שתיארו האדונים המכובדים הוא עסקה.
<שרית זוכוביצקי-אור: פשוט היא לא עסקה בכתב, אבל יש פה הסכם, אמנם בעל-פה, לקנייה ומכירה.
<שרית זוכוביצקי-אור: זאת אומרת, יש פה חוזה.
<שרית זוכוביצקי-אור: הקושי שאתם מתארים – ותקנו אותי אם אני טועה – הוא פשוט להציג אותו בכתב.
<שרית זוכוביצקי-אור: העסקה קיימת.
<שרית זוכוביצקי-אור: אתם יודעים מי הגוף שממנו אתם מייבאים.
<שרית זוכוביצקי-אור: הקושי שאתם מתארים הוא המילה "בכתב".
<שרית זוכוביצקי-אור: היחסים הרי קיימים, זאת אומרת אתם קונים מהם, אתם משלמים להם, הם מאפשרים לכם לשווק את זה במדינת ישראל, כל זה קיים.
<שרית זוכוביצקי-אור: הקושי שלכם הוא קושי טכני, כך אני מבינה, כי הם לא יתנו לכם חוזה.
<אהוד שניידר: יש קושי נוסף, כי יום למחרת אולי הם כבר לא יהיו קיימים.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים את חוכמת השולחן, אבל תנו לה לדבר.
<שרית זוכוביצקי-אור: לכן ההצעה היא לוותר על ה"כתב", פשוט מאוד.
<איתי עצמון: אבל איך אתם תפקחו על כך?
<איתי עצמון: אני לא מצליח להבין.
<שרית זוכוביצקי-אור: הם יגידו לנו מי היבואן שם.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו נוודא את זה, לא באמצעות ההסכם אלא שהוא יגיד: אני מייבא רכב מ-X, זאת חברה שנמצאת בהולנד.
<שרית זוכוביצקי-אור: עדיין יש התחייבויות שאותה חברה בהולנד תצטרך לתת.
<קריאה: תצהיר פלוס התחייבות.
<שרית זוכוביצקי-אור: יש התחייבויות מסוימות שלא ניתן יהיה לקבל מהיבואן הישיר ומהיצרן.
<שרית זוכוביצקי-אור: אותן התחייבויות – הם יתנו בעצמם.
<שרית זוכוביצקי-אור: כאשר יהיה הסכם יגידו לנו: הנה, יש הסכם.
<אהוד שניידר: זאת חברה שתקום רק לצורך המכירה הזאת ומחר לא תהיה קיימת.
<אהוד שניידר: על מה אתם מדברים?
<אהוד שניידר: אתם מזמינים שירמו אתכם.
יצחק וקנין: משרד התחבורה, אני חושב שירדתם לאיזה מקום שאתם לא יכולים לרדת למטה ממנו.
יצחק וקנין: אני מתפלא על סגנון החקיקה שאת רוצה.
יצחק וקנין: נציגת משרד המשפטים יושבת על-ידך.
<רונן לוי: הדירקטיבה האירופאית יותר חמורה מזה.
יצחק וקנין: אני שומע פה דברים ואני מזדעזע.
יצחק וקנין: חבר'ה, מה זה?
<שרית זוכוביצקי-אור: רק רגע, עוד לא השלמתי את המשפט.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה מסוכן, נכון.
יצחק וקנין: רבותי, אם לא הייתי יושב פה הייתם מעבירים את זה ב-"שו-שו", ככה.
יצחק וקנין: חבר'ה, אנחנו מתעסקים פה עם אקדחי צעצוע בפורים?
יצחק וקנין: מה זה פה?
<רונן לוי: זה אותו אוטו.
<רונן לוי: מה ההבדל?
יצחק וקנין: רבותי, אני רוצה בטיחות.
יצחק וקנין: לא יהיה לנו פה עוד "חפציבה", לא נעשה אחר-כך ישיבה כדי לחפש את הקבלן, לחפש את המורשה.
<רון מלכה: אנחנו גם רוצים בטיחות.
<רון מלכה: אבל אנחנו רוצים תחרות.
יצחק וקנין: אין לי ויכוח אתך, אדוני, אני בעד ייבוא.
אבישי ברוורמן: רבותי, עד עכשיו התנהל כאן דיון, היו פה צעקות, היה פה ויכוח.
אבישי ברוורמן: אני עדיין לא מבין את ההצעה.
ישראל כץ: תאמרי את ההצעה.
<שרית זוכוביצקי-אור: בהגדרת "סוכן מורשה", בפסקה (2), לוותר על המילה "בכתב".
<שרית זוכוביצקי-אור: בהגדרת "סוכן מורשה" יש שתי אופציות.
<שרית זוכוביצקי-אור: האופציה הראשונה קיימת.
<שרית זוכוביצקי-אור: האופציה השנייה היא למעשה המורחבת.
<שרית זוכוביצקי-אור: הבנו שהאופציה השנייה בעייתית בגלל היבט הכתב.
<שרית זוכוביצקי-אור: ראשית, נמחק את המילה "בכתב".
<שרית זוכוביצקי-אור: שנית, מכיוון שבכל אופן – אני לא אומרת שזה מושלם, אבל אומרים שהסיכון ירד אם נצמצם בסיטואציה הזאת רק לרכבים מתוצרת היבואן הישיר.
<איתי עצמון: אבל זה לא בהגדרה.
<איתי עצמון: זה בסעיפים המהותיים.
<איתי עצמון: מה התוספת בהגדרה?
אבישי ברוורמן: חבר'ה, מה שאתם עושים, אתם מדברים בשפה של עורכי-דין.
אבישי ברוורמן: אם גילה גמליאל לא מבינה את זה, והיא למדה תואר שני במשפטים, וגם אני לא מבין, בכל זאת כל הזמן האוזן השמאלית שלי שומעת את חבר הכנסת וקנין.
אבישי ברוורמן: אם הוא אומר משהו ואת מנענעת בראש- - -
<קריאה: למה לחסום את הדגם?
אבישי ברוורמן: אני רוצה לקבל מכם הצעה ברורה, שאתם תגידו לי שזה גם בטיחותי וזה יירשם בפרוטוקול, והשר יושב פה והסמנכ"ל הבכיר ואת.