GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכאל איילון: את המלון הזה רכשתי מבעלים אחר שמכר שם יחידות נופש בהתאם לחוק הקיים באופן רעיוני, ואני הולך להשקיע 200 מיליון שקל בשיפוץ המלון הזה, השקעה אמיתית, ואני הופך אותו לתשעה כוכבים.
<מיכאל איילון: האם הגיוני להשאיר את הצעת החוק במתכונתה, שבמצב דברים כאמור אני לא יכול לשנות את דמי השימוש?
<תמר פינקוס: בוודאי, תעשה חוזה חדש - - - תשכנע אותם, אם הם ירצו - - -
איתן כבל: אתה יכול לפנות אליהם ולהציע להם את ההצעה הבאה - - -
<מיכאל איילון: אני יכול לבטל.
<מיכאל איילון: תן לי לבטל, גם לי מותר לבטל.
איתן כבל: אם אני הייתי הלקוח הייתי בא אליך, אומר לך, אדוני, אחת מהשתיים – הרי זה מצב חדש, הרי זה לא מה שאתה נותן לו.
איתן כבל: סליחה, על זה אנחנו כועסים.
<תמר פינקוס: זה אל"ף-בי"ת של חוק הגנת הצרכן.
איתן כבל: סליחה, חבר'ה, אני מדבר שוטף.
איתן כבל: לא ביקשתי שידחפו אותי מאחור.
איתן כבל: אני אומר לך שאתם משחקים כאן את המשחק רק מהצד שלכם.
<מיכאל איילון: הפוך.
<מיכאל איילון: זה מציאות מה שאני אומר לך - - -
איתן כבל: עשה לי טובה, אם אתה תגדיר את זה - - -
<מיכאל איילון: זה מציאות.
<רעות אושעיה: יש לי מלונות כאלה.
<מיכאל איילון: זה מציאות, גם בתל-אביב, ויש גם מלונות כאלה בים המלח.
איתן כבל: אני הגעת למסקנה שאנחנו סתם קוטרים, מתלוננים, ואין כמוכם.
איתן כבל: אתה גורם לי, שלבי יתמלא חמלה, שבסוף-בסוף, אתם כל הזמן הולכים רק לקראת הצרכן.
איתן כבל: ובכלל, כבל ישב והזה את כל הדברים האלה ממוחו הקודח.
איתן כבל: אתה מבין מה קורה לאדם בגלל שאתה מציג לו דברים כאלה?
איתן כבל: אתה אפילו לא נותן לי את הרצון להיפתח, כי אתה מקשיח את עמדתך כל הזמן.
איתן כבל: במקום להבין שיש פה עניין, בוא ננסה למצוא איפה אנחנו מתקדמים עם העניין, כל יום אנחנו עוד דיון, ועוד דיון, ועוד דיון, ועוד קונצרטינה, ועוד גדר.
איתן כבל: זה לא ילך.
אבישי ברוורמן: אני חדש בעניין הזה, אבל אצלי, כל הרפורמות שיהיו, כולן יגמרו במושב הזה.
אבישי ברוורמן: אני חותך דברים.
אבישי ברוורמן: אני אתן לכולם לדבר, אבל אנחנו נחתוך, אנחנו נקבל החלטה.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך על הדברים, מודה לחבר הכנסת כבל.
אבישי ברוורמן: אתה מציע "פיצוי-בינוי" כזה, מה שעשה פעם - - -
<מיכאל איילון: שייקח בחשבון גם את זה.
<מיכאל איילון: - - -
אבישי ברוורמן: בסדר, הבנו.
אבישי ברוורמן: אדוני, תודה.
אבישי ברוורמן: שמענו כל-כך הרבה דברים מצד הכלה, אולי נשמע מצד החתן?
אבישי ברוורמן: עורך-דין פינקוס, אם זה כל-כך טוב, מה קרה?
<תמר פינקוס: אנחנו בדעה שגם אם זה טוב, צריך לעשות את זה יותר טוב.
אבישי ברוורמן: יש לי שאלה אליך, בתור עורך-דין מדופלמת ובקיאה בנושא, קודם כל, לגבי העולם.
אבישי ברוורמן: בהגדרתי, אנחנו לא מדינה נאורה בכל הקריטריונים, אז לכן גם העולם הוא לא כל-כך נאור כי אני מכיר גם את העולם.
אבישי ברוורמן: אבל בואו נסת
אבישי ברוורמן: כל בנקודה הזאת, האם אנחנו המצטיינים הראשונים בחקיקה הזאת, ומדוע כדאי שנהיה המצטיינים הראשונים, או שזה לא כך?
<תמר פינקוס: אדוני, זה היה בנאום הפתיחה הראשון שלי - -
אבישי ברוורמן: אני לא שמעתי אותו.
<תמר פינקוס: - - כשדיברתי אז, ואני אמרתי, בדיוק כמו בתקנות ביטול עסקה, אנחנו המדינה היחידה בעולם שנאלצה לקבוע תקנות כאלה, ואותן הטענות נשמעו כאן.
<תמר פינקוס: ואין את זה בשום מקום בעולם, משום שההתנהגות היא התנהגות אחרת.
<תמר פינקוס: הדבר הזה לא היה נולד אילולא, לפחות מאז שהייתי תובעת ראשית במשרד התמ"ס, מ-97', היו מצטברות, לא עשרות, לא מאות, אלפי תלונות על התנהגות - - -
<אלכס הרטמן: לא נכון.
אבישי ברוורמן: עורך-דין הרטמן, נתתי לך 20 דקות.
אבישי ברוורמן: תן לתמר פינקוס לדבר שלוש דקות.
<אלכס הרטמן: שתראה אותם.
<תמר פינקוס: אמרתי אז, ואני חוזרת היום, שגם לפני שהתחילו כאן הדיונים פנינו ל-FTC, פנינו ל-OECD, ושאלנו: מה אצלכם?
<תמר פינקוס: ענו לי ב-FTC, אנחנו לא מבינים את השאלה, אצלנו אין בעיה, אצלנו זה דבר סחיר, על מה את מדברת?
אבישי ברוורמן: גם ידידנו היקר שון לואו שבא מבריטניה הגדולה – כנראה ששם יש נורמות התנהגות שאולי זה לא ככה.
<תמר פינקוס: לא, שם זה מוצר סחיר.
<תמר פינקוס: ראיתי ב-OECD.
<תמר פינקוס: נתנו לי יום אחד לדבר על כל החקיקה, אנחנו כל פעם מעדכנים.
<תמר פינקוס: גם שם, גם אנגליה, כשישב הנציג האנגלי של ה-OECD – הם היום רוצים, לא יודעת אם להעתיק, הם ביקשו אחרי שזה יעבור שאני אעביר להם את החקיקה, הם אומרים שהיום גם להם כדאי לעשות את זה, אם כי המשק שם מתנהג אחרת.
אבישי ברוורמן: אם אני מצטט את שייקספיר, מר לואו: Something is wrong in Denmark kingdom.
<תמר פינקוס: אני התחלתי את זה אז, אני אומרת היום, אני חוזרת על מה שאמר חבר הכנסת חסון, שרוב החקיקה, שכולם צועקים על עודף רגולציה שישנה בחוק הגנת הצרכן, שמסדירה את היחסים, העוסקים הביאו על עצמם.
איתן כבל: ואת תקנות מענה אנושי.
איתן כבל: לא נפתח את זה, נביא את זה פה לדיון.
<תמר פינקוס: כל התנהגות שהמשק ואנחנו, והמחוקק והצרכנים, מחכים שהמשק יסדיר את עצמו, בסוף נקעה נפשם של כולם.
<תמר פינקוס: ואז באים לכאן ובוכים את דמעות הקוזאק הנגזל.
<תמר פינקוס: אני רוצה להגיד עוד משהו ולענות להערה האחרונה של מר איילון.
<תמר פינקוס: צר לי שלפעמים לא קוראים את חוק הגנת הצרכן.
<תמר פינקוס: הבסיס היסודי בחוק הגנת הצרכן, זה שכשמשתנה עסקה, בחמש אגורות, אם זה לא נובע ממע"מ, צריכים לבוא אלי ולהגיד, עכשיו יש מחיר חדש, את מוכנה לשלם את זה, או לא?
<תמר פינקוס: ואם אני לא מוכנה, יש לו חובה לשתי אפשרויות: או לשחרר אותי או לחתום אתי חוזה חדש.
<תמר פינקוס: הוא אומר לי, אני השקעתי 200 אלף, אני לא יכול לשנות אם זה קורה לי בשלושה מלונות – שלושה מלונות עברייניים.
<תמר פינקוס: כל החוזים האלה צריכים להיחתם מחדש בהסכמה.
<תמר פינקוס: ואם הצרכן לא רוצה, אתם חייבים לשחרר אותו בלי לקחת אגורה, כי אחרת אתם עבריינים, ואני מבטיחה לכם שאני אכפה את זה עליכם.
<תמר פינקוס: זאת עבירה שקיימת היום.
<תמר פינקוס: לא משנים בשבילה חוק.
<תמר פינקוס: ה-RCI הוא גוף מוכר.
<תמר פינקוס: אני מכירה אותו מאז שהייתי תובעת ראשית, והיה אז ממונה על הגנת הצרכן אחר.
<תמר פינקוס: הם גוף שעוסק בהחלפת דירות לא לאנשים של "קלאב הוטל", אלא לכל מיני אנשים שקנו בכל מיני מקומות בעולם.
<תמר פינקוס: הפלא ופלא, בתלונות שאנחנו קיבלנו במסות היתה תלונה שלהם – לאנשי "קלאב הוטל", אין אפשרות להחליף שם, משום שמה שרוצים לתת להחלפה הוא לא סחיר, הוא לא טוב.
אבישי ברוורמן: עורך דין פינקוס, עשית את הקייס שלך perfectly clear.
<תמר פינקוס: אני לא בטוחה שאמרתי הכול.
<תמר פינקוס: הדף שלי מאוד ארוך.
איתן כבל: את יכולה לקלקל מהמקום הזה.
<אלכס הרטמן: יש לי בקשה לסדר מאדוני היושב-ראש.
אבישי ברוורמן: עורך-דין הרטמן, אני לא יכול שתעשה פה דומינציה מוחלטת.
אבישי ברוורמן: אנחנו עוד לפני החקיקה, כשנחוקק אותה נדבר עוד כמה פעמים.
<אלכס הרטמן: לא, אני לא רוצה לדבר.
<אלכס הרטמן: אני רוצה לבקש מאדוני.
<תמר פינקוס: אני רק רוצה להסביר את חוות הדעת של הכלכלנית הראשית לגבי דמי האחזקה, וזה הוגש, והיא גם דיברה פה, למה פה בארץ "קלאב הוטל" לא מפסידים משום שהם מתפקדים גם כבתי-מלון.
<תמר פינקוס: האורח מאנגליה לא ענה לשאלה כי שם זה רק דירות נופש.
<תמר פינקוס: ופה זה בית-מלון וגם דירות נופש, ולכן מה שלא מושכר משכירים כמלון.
אבישי ברוורמן: מר לואו, אנו מדברים פה על מוצר משותף.
<אלכס הרטמן: אדוני, יש לי בקשה.
<אלכס הרטמן: גרופ העובדות שעל-פיהן מבקשים מכנסת ישראל לחוקק, אל"ף, שיש אלפי תלונות – שתביא לי חברתי העורכת-דין פינקוס, אלף, חמש מאות, מאה תלונות, שהגיעו אליה בקשר ל"קלאב הוטל".
<תמר פינקוס: לא אלי.
<תמר פינקוס: אני אמרתי שמאז 97' הגיעו לממונה, אז לא יכולנו לטפל.
<תמר פינקוס: שלחנו את "קלאב הוטל" לאזרחי.
<תמר פינקוס: ככה נולדה התלונה הייצוגית.
<אלכס הרטמן: סליחה, אדוני, זאת עובדה, אני, בכל הכבוד, חושב שהיא לא נכונה.
<אלכס הרטמן: דבר שני, נאמר שהיו פניות ל-OECD ול-FTC.
<אלכס הרטמן: אני מבקש לקבל העתק מהפניות והעתק מהתשובה.
<אתי בנדלר: מה זה, בית-משפט?
<אתי בנדלר: גילוי מסמכים?
אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה להגיד רק דבר אחד: כרגע, זמנית, אני יושב-ראש הוועדה.
אבישי ברוורמן: יבוא יום, מר הרטמן, שאנחנו נתחלף.
אבישי ברוורמן: אתה תהיה ראש הוועדה ואני אהיה במקום אחר.
<אלכס הרטמן: לא, לא.
אבישי ברוורמן: מכיוון שכל דבר שכל בן-אדם אומר פה, אני מניח שהוא האמת עד שאני רואה שזה לא כך, אני מבקש שתעבירי לי את האינפורמציה הזאת תמר.
<תמר פינקוס: של ה-FTC, יש על זה מכתב.
<תמר פינקוס: וה-OECD זה בדיונים שאני עושה שם.
<תמר פינקוס: על זה אני מדברת.
אבישי ברוורמן: אני רוצה רק שתעבירי לי את הדברים, רק כדי שיהיה ברור.
אבישי ברוורמן: אני לא חוקר כאן.
<תמר פינקוס: אני אעביר לך.
אבישי ברוורמן: אני אעשה בדיקה שלי, גם ב-FTC.
אבישי ברוורמן: מעניין מה הם אומרים בנושא הזה.
אבישי ברוורמן: אהוד רייך הוא לא עורך-דין מפורסם, אלא יש לו כמה יחידות נופש.
אבישי ברוורמן: באת לכאן כדי לספר על המקרה שלך.
אבישי ברוורמן: בבקשה, מי אתה ומה הסיפור שלך?
<אהוד רייך: קודם כל, אם מותר לי, אני חייב להגיד שיש לי דעה מצוינת על ארץ ישראל.
<אהוד רייך: אני חייב להגיד שיש לנו ארץ נפלאה, וטוב שהמנדט נגמר.
<אהוד רייך: ואני לא עורך-דין.
אבישי ברוורמן: מר לואו, ניסיתי להחזיר את המנדט, אבל מר רייך לא מרשה לי.
אבישי ברוורמן: אני מצטער.
<אהוד רייך: אני לקוח מאוד מרוצה של "קלאב הוטל".
<אהוד רייך: קניתי יחידה ראשונה לפני 20 שנה, לי, לאשתי, לארבעת ילדי, ולאט-לאט רכשתי עוד ועוד, ויש לי היום ארבע יחידות, כולן בשבוע ה-29, אמצע חודש יולי, לי, לילדי, והיום גם לנכדי.
<אהוד רייך: ובכל שנה אנחנו מחכים, כל המשפחה, בקוצר רוח לשבוע הזה, ונהנים מאוד מהשהות שלנו.
<אהוד רייך: רציתי להגיד שחשוב מאוד כשרואים את התמונה, ובאתי במיוחד, אני לא מקבל שכר ואני לא עורך-דין, באתי מיוזמתי - - -
אבישי ברוורמן: אתה צרכן מרוצה.
<תמר פינקוס: לעומת המאות שישבו כאן ובכו.
אבישי ברוורמן: סליחה, רבותי.
<לאה ורון: יש לך יחידות גם בטבריה וגם באילת?
<אהוד רייך: לא, רק באילת, ארבע יחידות, שבוע 29.
אבישי ברוורמן: מר רייך, תודה לך.
<אהוד רייך: לא, עוד משפט, בבקשה.
<אהוד רייך: באתי במיוחד מאשקלון.
איתן כבל: זו צפירת ארגעה.
אבישי ברוורמן: אני כל-כך שמח כי בדיוק כשאומרים לי "קלאב הוטל" התרסק, יש כל-כך הרבה "רייכים", הם מחזיקים את העסק.
אבישי ברוורמן: עורך-דין הרטמן, קח גלולת הרגעה.
<אתי בנדלר: ולהיפך, מי שיעזוב, יהיה מי שייכנס במקומו.
<קריאה: הוא התכוון "צרכן" בכ"ף.
<אהוד רייך: ומאוד חשוב לי שבהליך החקיקה, מה שתחליטו, קטונתי מלהחליט - - -
<תמר פינקוס: אתה לא חייב לבטל אם אתה לא רוצה.
אבישי ברוורמן: עורך-דין פינקוס, אני ביקשתי ממך לא להפריע כל הזמן.
<אהוד רייך: אבל חשוב לי שיבינו שיכול להיות שכששופכים את המים, שלא ישפכו אותם עם התינוק וגם אנחנו נצא נפגעים.
איתן כבל: שבוע 29 יישאר.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, מר רייך, אני מודה לך.
אבישי ברוורמן: תחזור לאשקלון, הארץ הזאת קטנטונת, כולנו פה מכל רחבי הארץ.
<אתי בנדלר: ובשבוע 29 תעשה דרכך לאילת.
אבישי ברוורמן: ניצן חירותי, יושב-ראש עמותת טבריה "קלאב הוטל", בבקשה.
<קריאה: מר לואו רוצה להגיד משהו.
אבישי ברוורמן: מר שון, לעולם לא אדחה אותך, באת לארץ הקודש הזאת.
אבישי ברוורמן: הוא צריך לחזור לאשקלון, אתה צריך לחזור ללונדון.
<שון לואו: ברצוני להבהיר, אין כאן שום מחלוקת בין קלאב הוטל לבין RCI.
<שון לואו: כמו כן, לא מדובר רק על קלאב הוטל, יש רשתות בתי מלון נוספות כמו למשל "מלונות פתאל" ומרינה קלאב ועוד.
<שון לואו: השיתוף בין בית מלון ביחד עם יחידות נופש, הוא דבר נדיר באירופה אבל ניתן לראות זאת בארצות הברית, בעיקר רשת מלונות "הילטון".
<תמר פינקוס: ולכן אין שום בעיה.
אבישי ברוורמן: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) אז בוא נשים את אירופה בצד, איך זה מתנהל בארצות-הברית כשיש שימוש לרעה בגלל אספקט השימוש המשותף?
<שון לואו: חלק מרשתות אלו, מאופיינות בשמות מאוד מוכרים לצרכן כמו למשל "דיסני" ו- "הילטון".
אבישי ברוורמן: זה בא לידי ביטוי באיכות שלהם.
אבישי ברוורמן: אחד הדברים שאמרתי, שלשוק יש מגוון צדדים.
אבישי ברוורמן: יש אנשים בעלי מוניטין גבוה, הם לא מאבדים והם אפילו לא חושבים על העובדה שהם יכולים לאבד את המוניטין שלהם, אבל יחד עם זאת יש ברשותם מה שנקרא בעגה הכלכלית "לימונים", שאלה מוצרים בעייתיים.
אבישי ברוורמן: אני חושב שבוודאי גם בארצות הברית יש אנשים שברשותם מוצרים בעייתיים, לכן ברצוני לדעת כיצד אתם מתמודדים עם הבעיה הזו.
אבישי ברוורמן: כמובן גם מהי העלות כשמדובר במוצר משותף, שבו יחידות הדיור משמשות גם כבית מלון או ההיפך, כך שהאלמנט הוא שונה.
<שון לואו: אחת התשובות לכך היא, שבארצות הברית יש שתי קבוצות צרכנים, אלה המשתייכים ל- ROC של ארצות הברית ובעלי אתרי הנופש שגם משמשים כמתווכים בין מנהלי יחידות הנופש.
<שון לואו: המצב באירופה הוא דומה, יש את ה- RDO המייצג את מנהלי יחידות הנופש ונמצא בקשר הדוק עם הגוף הצרכני שנקרא TATOC"".
אבישי ברוורמן: אז יש את הגוף המינהלי, הגוף הצרכני ושני הגופים האלה עובדים ביחד.
<שון לואו: נכון, הם אפילו שותפים באותן ועדות.
אבישי ברוורמן: אני חושב שעכשיו אמרת את הדבר החשוב ביותר.
אבישי ברוורמן: אתה משתמש בכוח הקהילה כדי לקבל את האיכות.
אבישי ברוורמן: לצערי הרב, הכוח הזה של לחץ הקהילה לא קיים בישראל.
<אלכס הרטמן: אדוני, זה דבר שצריך להוכיח אותו.
<לאה ורון: אנחנו דנים בשלב ההוכחות בישיבה הבאה.
אבישי ברוורמן: שם יש ארגונים שדואגים ועובדים בדבר הזה.
אבישי ברוורמן: כאן אין.
אבישי ברוורמן: יש קצת אמון הציבור, קצת פה, קצת שם.
אבישי ברוורמן: אין פה באמת קבוצות שהן חזקות.
<מיכאל איילון: אבל לא הסבירו לנו מה בנוגע למי שאין לו שום טענה.
<מיכאל איילון: החוק חל גם עליו.
<מיכאל איילון: מי שאומר, הכול בסדר - - -
<קריאה: אם אין לו שום טענה, שיישאר, שלא יבטל.
<אתי בנדלר: אם הכול בסדר, אז היה שוק משני משוכלל.
<אתי בנדלר: זו התשובה.
<אלכס הרטמן: יש מודל כלכלי שיכול להתחייב על השאלה אם מישהו ירצה לבטל?
<מיכאל איילון: אם מישהו ירצה, אין לי שום טענה.
<מיכאל איילון: הוא אומר, עשיתי עסקה לא טובה, אני מתחרט.
אבישי ברוורמן: עורך-דין הרטמן, בו אני אתן לך עצה, וכבר אמרנו את זה כמה פעמים.
אבישי ברוורמן: הרי לך יש כבר שיער שיבה.
אבישי ברוורמן: אתה זוכר, מנהיג דגול, הוא התחיל ב"הגנה", הוא הפך לקומוניסט, אבל לדעתי הוא היה אחד האנשים החכמים במנהיגות הציונית בישראל, שמו היה משה סנה.
אבישי ברוורמן: יום אחד, אחרי שהוא סיים את הנאום שלו הוא שכח את הפתק למעלה, ומי שבא אחריו הרים אותו, והיה כתוב: כשהנימוק חלש, נא להרים את הקול.
אבישי ברוורמן: אתה לא צריך להרים את הקול, הנימוק שלך היה חזק.
<אלכס הרטמן: עם זה אני מסכים.
<אלכס הרטמן: פשוט, המיקרופון לא היה לידי.
<אתי בנדלר: אבל אני רוצה להעיר לנימוק החזק הזה, שכשהכול טוב, אם הדברים מתנהלים בצורה ראויה, השוק פה הרבה יותר משוכלל ואז מתפתח שוק משני.
<אתי בנדלר: העובדה שאין כאן כמעט שוק משני מעידה - - -
אבישי ברוורמן: אבל גם הוא אמר שאין שוק משני בשום מקום.
<אתי בנדלר: זה לא מדויק שאין שוק משני, יש חולשות היום בשוק המשני בחוץ-לארץ.
<אתי בנדלר: אנחנו עוד נקבל עבודה כלכלית בעניין הזה.
<מיכאל איילון: זה לא נכון.
<מיכאל איילון: הטיעון צורם, זה לבו של העניין.
<קריאה: יש, יש שוק משני.
אבישי ברוורמן: עורך-דין מאוטנר, רצית להוסיף משהו?
אבישי ברוורמן: לחבר הכנסת כבל יש אספירציות גדולות והוא לא אכל מהבוקר, ואני לא רוצה לחסום את העתיד שלו, אני סוגר את זה ברבע לשלוש כדי שנוכל לאכול ארוחת צהריים, אז אני מבקש עוד כמה דוברים.
אבישי ברוורמן: אני רוצה מילה מצד הגופים הממשלתיים שמציגים את החוק, ממר חרותי, עוד מישהו מ"קלאב הוטל", הרטמן כבר דיבר בשביל כולם, זה בסדר, ואנחנו נעבור במספר מילים למועדוני הכושר.
אבישי ברוורמן: מר חרותי, בבקשה.
<ניצן חרותי: שלום לכולם, רציתי רק להגיב פה למה שראינו קודם מצד מר רייך, שזה היחיד שמראה על הרבים.
אבישי ברוורמן: אין לי את הסטטיסטיקות.
<ניצן חרותי: אבל לא זו הנקודה.
<ניצן חרותי: לגבי התלונות שעורך-דין פינקוס העלתה פה, אני רוצה לענות למר הרטמן, שכל מה שהוא צריך זה רק לפתוח את האתר של העמותה שלנו.
<ניצן חרותי: מופיעות שם מאות תלונות מדי יום.
<ניצן חרותי: רבותי, לפחות 150.
אבישי ברוורמן: אני מבקש שתוציא לנו את הדוח ותשלח את זה ללאה ורון, לוועדה, כי אני רוצה לראות עובדות.
<ניצן חרותי: אין בעיה.
<ניצן חרותי: לגבי מה שהעלה פה נציג RCI, אנחנו צריכים להבין איך הדברים האלה עובדים.
<ניצן חרותי: הרי מי שהוא בעל זכות במלון בארץ, ב"קלאב הוטל" טבריה, למשל, יש לו זכות לעבור דרך RCI אם הוא מפקיד את יחידתו.
<ניצן חרותי: מה בעצם הזכות הזאת אומרת?
<ניצן חרותי: – אם תשלם מעט עבור השימוש שלך ותפקיד, ואז תצטרך לשלם גם ל-RCI, גם הם לוקחים כסף בשביל זה, עדיין יהיה כדאי לך לצאת דרך RCI לנופש.
<ניצן חרותי: היום אנחנו באנטיתזה לעניין הזה.
<ניצן חרותי: אנחנו משלמים המון על דבר שלא מקבלים, ובנוסף לשלם ל-RCI.
<ניצן חרותי: מה עוד נעשה במשך הזמן?
<ניצן חרותי: – היחידה נראית כמו אחרי הפצצה, ואז RCI בכלל לא מקבלת הפקדות של טבריה.
<ניצן חרותי: טבריה בשבילה היא מוקצה מחמת מיאוס.
<ניצן חרותי: ולכן, אתה יכול להפקיד את היחידה שלך בטבריה, אבל זה מקנה לך אולי יום אחד, במקום שבוע, אצל RCI.
אבישי ברוורמן: אתה פה חוזר לנושא "הגשש החיוור" על טבריה.
<ניצן חרותי: נכון, זה הסיפור.
<ניצן חרותי: אנחנו מדברים פה על מכירת חלום לאנשים.
<ניצן חרותי: נתנו להם הבנה שמקבלים נכס והם יכולים להשתמש בו, הם יכולים להעביר אותו גם הלאה, ויש לו גם ערך.
<ניצן חרותי: העניין הזה התבסס על זה שאתה משלם על משהו שטרם קיבלת על-מנת שתקבל בעתיד.
<ניצן חרותי: מה תקבל בעתיד?
<ניצן חרותי: – זכות לצאת במחיר מוזל לנופש עם המשפחה שלך.
<ניצן חרותי: בפועל, גם שילמת הרבה בשביל הזכות, ואז, במשך השנים, מבקשים ממך לשלם גם את אותו מחיר שמשלם מי שלא שילם בשביל הזכות הזאת.
<ניצן חרותי: זאת אומרת, מי שאין לו את היחידה וירצה לצאת לשבוע הזה, ישלם כמוני, ואני בעל יחידה.
אבישי ברוורמן: אני רואה שמר לואו הוא בעל חינוך בריטי טוב, לא כמו בישראל וכמו מר הרטמן שמתפרץ, והוא מבקש רשות לדבר.
<אלכס הרטמן: חשבתי שאומרים לי רק קומפלימנטים.
איתן כבל: זה גם קומפלימנט, מהלקוחות.
אבישי ברוורמן: למר חרותי יש מוצר שזו יחידת נופש במלון בטבריה.
אבישי ברוורמן: הוא טוען, שהמוצר שהוא קיבל הוא פגום והיכולת שלו ליהנות מפירות החוזה שהובטח לו, לא קיימת.
אבישי ברוורמן: מר לואו, מה אתה אומר למר חרותי?
<שון לואו: קודם כל, ההתנהגות פה אצלכם היא כלום לעומת מה שקורה בפרלמנט הבריטי.
<שון לואו: RCI מקבלת הפקדות מיחידות הנופש בטבריה, כך שלא צריכה להיות עם זה בעיה.
<ניצן חרותי: עבור מה, לשבוע כולו?
<ניצן חרותי: אני מצטער, אבל אם אתה מפקיד את הדירה שלך בטבריה, אתה לא יכול לקבל שבוע אחר בשום מקום אחר.
<ניצן חרותי: הבעיה היא ש- RCI שינתה את השיטה, כיום היא מחלקת לכל מוצר נקודות, הנקבעות על פי איכות המוצר.
<ניצן חרותי: המלון המסוים הזה, הוא באיכות הנמוכה ביותר.
<שון לואו: אנו קוראים לזה "Training Power" (כוח ההכשרה), שהיא מערכת כלכלית טהורה, שבעצם מבוססת רק על היצע וביקוש.
<שון לואו: ככל שפוחת הביקוש למוצר, כך גם יורדת איכות המוצר.
<שון לואו: בכל מקרה, מה שמניע את הערכת שווי פונקציות הביקוש וההיצע, הם האלגוריתמים.
<שון לואו: לעניין הפעלה משותפת של בית מלון ויחידות נופש, קיים מניע חזק לשמור על האיכות של אתרי הנופש, מה שלא ניתן לקבל כשהופכים זאת למלון רגיל.
<שון לואו: כאשר אתה מפיץ יחידות של בתי מלון באמצעות ערוצי השכרה, אתה מגיע בסופו למעין ויסות עצמי.
<אלכס הרטמן: אז למה אתה לא מבטל, אם זה מוצר נחות?
<ניצן חרותי: את זה אני אספר לך בשיחה על כוס קפה.
אבישי ברוורמן: אני מאוד מאמין בתחרות.
אבישי ברוורמן: בחיים שלי עבדתי בשביל תחרות, כתבתי על תחרות, אבל תחרות צריכה להיות תחרות ששומרת על מחיר, על איכות, ויש לה מערכת בקרה.
אבישי ברוורמן: אנחנו רואים שיש פה כשל שוק מסוים, אחרת כל הנושא הזה לא היה עולה.
אבישי ברוורמן: הטענה שבגרזן אחד אנחנו נחסל את הענף, נראית לי קצת מוגזמת.
אבישי ברוורמן: אנחנו נסיים את הדיון, ואני אלמד לקח לדבר הבא: אנחנו נפריד, דיון נפרד למכוני כושר ודיון נפרד ל"קלאב הוטל".
אבישי ברוורמן: לא נערב שמיטה בתשמישי מיטה.
איתן כבל: צודק לגמרי.
אבישי ברוורמן: אני מודה לכם על ההקשבה, תודה רבה.
<אתי בנדלר: יהיה עוד דיון על יחידות הנופש.
דוד צור: טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה של ועדת המשנה לוועדת הכלכלה בנושא של הבטיחות בדרכים.
דוד צור: אני מברך את כל הבאים, את חבר הכנסת טופורובסקי, שנושא תאונות הדרכים – אני חושב שהוא נושא הדגל באופן קבוע.
דוד צור: לצערי הרשימות הולכות ומתארכות והוא קורא אותן.
דוד צור: אנחנו איפשהו לקראת כבר סיכום השנה ואנחנו לצערי בשנה פחות טובה, עם עלייה בכמות הנפגעים בתאונות הדרכים.
דוד צור: הוועדה היום מתרכזת בעצם בתוכניות של הרשות ל-2014 ובכלל, והמגמה, הכוונה של הוועדה לקיים בטווח של החודש-חודשיים הקרובים, לאחר שהרשות גם תגמור את האישורים הפנים משרדיים עם שר התחבורה, את נושא התקציב, אז אפשר יהיה גם לקיים דיון על נושא התקציב, שכרגע התבקשנו רק לשמוע באופן כללי, למרות שהנושא כביכול לא אושר סופית על-ידי משרד התחבורה.
דוד צור: חברת הכנסת, סגנית השר, הגברת חוטובולי הודיעה שנבצר ממנה להגיע היום.
דוד צור: אנחנו נאחל לה בריאות, היא מאוד רצתה להיות נוכחת, ומכאן אנחנו שולחים לה החלמה.
דוד צור: צריך לומר שהנושא של הרשות כמי שמתכלל ומרכז את הפעילות בכלל בנושא של הבטיחות בדרכים, אז ראינו דוח שהיה ב-2011, דוח בראשות ד"ר דורון בלאשה, שבעצם ציין מספר דברים נוקבים כלפי הרשות.
דוד צור: אבל אני בטוח שמאז, גם היה לי ביקור בתוך הרשות ויש לי שיחות לא מעט פעמים עם המנכ"ל, עם רון וגם עם היושב-ראש שתיכף ייכנס, אז בסך הכול הרשות היא גוף שיוזם ועושה הרבה מאוד דברים.
דוד צור: אבל אחת ההערות המרכזיות אולי שהיו בדוח דיבר על כך שוועדת הבדיקה שלהם סבורה כי אין תועלת ממשית בכך שהרשות מהווה בעיקר צינור להעברת תקציבים לגופים חיצוניים.
דוד צור: והדוח הועבר לשר התחבורה ביוני 2011 ולמעשה היו על כך גם דיונים עוד בכנסת הקודמת.
דוד צור: וב-1 במאי על-פי בקשת משרד התחבורה ועדת הכלכלה אישרה את הצו המאריך את תוקף חוק הרשות בחמש שנים נוספות כהוראת שעה, שכמובן אנחנו נבחן אותה בבוא הזמן כל הזמן.
דוד צור: הכוונה היא פה לשמוע את התוכניות של הרשות ולמעשה לראות את התוכנית השנתית.
דוד צור: ובסוף השנה לראות מה מתוך התוכנית הזאת יושם ומה פחות.
דוד צור: ולראות מה הלקחים וכיצד אנחנו בסופו של דבר רוצים כולנו להיאבק בנגע הנורא הזה, שהוא לא איזה נגע שאי-אפשר להילחם בו, ואני חושב שהרבה מאוד תלוי בנו, בכל הגורמים.
דוד צור: צריך לומר שיש פה מוחות ששנים עוסקים בנושא הזה.
דוד צור: יש פה רצון טוב של כולם.
דוד צור: לפעמים יש פה התנגשויות של אגו ומלחמות יהודים.
דוד צור: איך אני אגיד את זה בלשון עדינה: אם היינו מצליחים לרכז את כל המאבקים הפנימיים ומאבקי האגו הבין-ארגוניים או בין-משרדיים או בתוך משרדיים באותה נחישות ועוצמה למאבק בתאונות בדרכים, אז אני חושב שהמאבק הזה היה משיג תוצאות טובות.
דוד צור: הנה, מר שיינין, נכנס.
דוד צור: אז עד שהוא יתארגן, מר מוסקוביץ, בבקשה, כמה מילים.
<רון מוסקוביץ: טוב, בוקר טוב.
<רון מוסקוביץ: אני רוצה להודות לך על זימון הישיבה, אני חושב שחשוב מאוד לדון בנושא הזה.
<רון מוסקוביץ: וזו גם הזדמנות להודות לכל האנשים שנמצאים בחדר הוועדה, כמובן בראש וראשונה לחבר הכנסת טופורובסקי שגם הוא מחויב, אבל נמצאים פה הרבה מאוד שותפים – גם גופים ממשלתיים, גם אנשים עצמאיים, אכפתיים, עמותות, אנשים שעוסקים.
<רון מוסקוביץ: ואני חושב שהשותפות הזאת היא אחד האתגרים הכי גדולים של הרשות.
<רון מוסקוביץ: כי הרשות, כמו שכולם יודעים, על-פי החוק שלה היא לא גוף עם הרבה מאוד סמכויות לביצוע, היא גוף מתכלל, מתאם, מקדם פעילות, פועל בעיקר עם שותפים.
<רון מוסקוביץ: ויש לו כמובן צד מסוים של פעילות עצמאית שלו שהיא בעיקר מוטה לכיוון ההסברה, ההכשרה, החינוך וכמובן הנושא של המידע והמחקר, שבלי זה הרי אי-אפשר לעשות דבר.
<רון מוסקוביץ: אני רוצה בפתח הישיבה, לפני שהדיון באמת ייפתח והיושב-ראש יאמר את דברו, הבאתי רק חמישה שקפים על מנת לסבר את האוזן כפתיח לדיון.
<רון מוסקוביץ: אני חושב שאנחנו בסופו של דבר צריכים לראות תמונת מצב של חמש שנים.
<רון מוסקוביץ: וחמש שנים זו בהחלט אינדיקציה קצת אחרת מאשר להתייחס לשנה בודדת, ודאי לא לסוף שבוע קשה שהיה לנו או לשבוע או לחודש.
<רון מוסקוביץ: ואני חושב שכמי עוסקים באופן מתמיד בעניין הזה, וגם פה נמצאים אנשים שעוסקים ועוקבים אחר המגמות, חשוב באמת לראות את תמונת המצב ואת המגמות הרב-שנתיות.
<רון מוסקוביץ: ולפנינו באמת הגרף החשוב ביותר, מספרי ההרוגים.
<רון מוסקוביץ: אנחנו רואים את אותה קפיצה שחווינו בשנה הקודמת.
<רון מוסקוביץ: אנחנו מדברים אגב על נתונים של לפני שבוע, כי המצגת הוכנה לפני שבוע, שלחנו אותה לוועדה, אבל בסך הכול במבט של חמש שנים אנחנו יכולים לראות את התנודה.
<רון מוסקוביץ: אני מניח שכולם יודעים אבל חשוב להדגיש שוב: המדידה בעולם היא מדידה על-פי נסועה.
<רון מוסקוביץ: זאת אומרת, על מנת להשוות בין מדינות ועל מנת להציב יעדים שהם לא רק יעדים מקומיים אלא יעדים ריאליים, וכך זה בתוכנית הרב-שנתית שלנו, אנחנו צריכים לבדוק גם את הקילומטר נסועה ולא רק את מספר הנפגעים וההרוגים.
<רון מוסקוביץ: ואני חושב שיש לפנינו את הגרף שמצביע.
<רון מוסקוביץ: כמובן שלגבי 2013 אין לנו את הנסועה כי השנה לא הסתיימה.
<רון מוסקוביץ: אגב, כל התהליך הזה של עיבוד נתוני הנסועה אורך עוד מספר חודשים אל תוך שנת העבודה הבאה.
<רון מוסקוביץ: אני מניח שלקראת אמצע שנת 2014 אפשר יהיה לדעת גם את נתוני 2013, אבל אני חושב שהגרף הזה שמתחיל מ-2004 גם הוא מצביע על אותו שיפור בנסועה.
<רון מוסקוביץ: יש לנו פה את הנתונים גם בצורת טבלה.
<רון מוסקוביץ: אנחנו רואים את מגמת הירידה, אבל רק להזכיר שהמדינה הבולטת בעולם שהיא שבדיה כבר נמצאת מתחת לארבעה הרוגים למיליארד קילומטר נסועה.
<רון מוסקוביץ: וכבר הוכרז בוועדה הזאת לא פעם, לרבות בנוכחות השר, שהיעד שלנו להיות בין חמש המדינות בעולם ולשם אנחנו שואפים.
<רון מוסקוביץ: אי-אפשר להסתכל רק על מגמת ההרוגים אלא גם על נושא הפצועים, ויש פה לפנינו גם את התנודתיות בפצועים הקשים.
<רון מוסקוביץ: אנחנו רואים בשנה שעברה – ואני זוכר שגם התקשורת עסקה בשנה שעברה בנושא הזה של עלייה במספר הפצועים קשה כאשר הוצגו מספר ההרוגים, ובצדק, צריך לדבר גם על נושא הפצועים – שוב, עד לאותה נקודת זמן שבה קיבלנו את הנתונים, אני מפנה אתכם למה שנמצא למעלה אז זו לא שנה מלאה, אבל בכל זאת אנחנו מגלים שישנה מגמה של ירידה לפחות בשנה החולפת בהשוואה בין 2012 ל-2013 במספר הפצועים קשה.
<רון מוסקוביץ: הפצועים קל – ההפרדה פה היא הפרדה מחויבת, מאחר שאין דינם של נתוני המשטרה לתאונות דרכים שהיא חוקרת לעומת הנתונים הכלליים.
<רון מוסקוביץ: אבל אנחנו רואים את קווי מגמה בשני הנתונים, קווי מגמה של ירידה, כאשר הירידה היא הרבה יותר חדה בין השנים 2012 ל-2013.
<רון מוסקוביץ: נושא של הולכי רגל שהוא מבחינתנו הקריטי ביותר, כי אנחנו נמצאים באחד המקומות הגרועים בעולם.
<רון מוסקוביץ: כשאנחנו משווים את עצמנו למדינות ה-OECD אנחנו נמצאים למעשה רק ליד קוריאה שהיא המדינה אולי הגרועה ביותר בעולם בהיבט הזה של היפגעות הולכי רגל.
<רון מוסקוביץ: יש לנו בעיה קשה, אולי נדבר בהמשך על ההתמודדות עם בעיית היפגעות הולכי הרגל ונפלח – הנושא של קשישים, של ילדים במגזר הערבי וכן הלאה, אבל תמונת המצב, כפי שאתם רואים, היא בכל מקרה מספרים גבוהים.
<רון מוסקוביץ: כשליש מההרוגים הם הולכי רגל.
<רון מוסקוביץ: זו אוכלוסייה שקשה מאוד להגן עליה.
<רון מוסקוביץ: כמובן שזו אוכלוסייה בסיכון מספר אחת בפעילות הרשות ואנחנו מנסים לתקוף את העניין הזה.
<רון מוסקוביץ: ואני מקווה שאפשר יהיה לדבר על זה גם מכיוון הנהג, גם מכיוון הולך הרגל עצמו, גם מכיוון התשתיות.
<רון מוסקוביץ: ויש לנו גם רעיונות בנושאים של טכנולוגיות והכנסת אמצעים אחרים שיגנו על הולכי הרגל.
<רון מוסקוביץ: רוכבי אופנוע – גם כן אוכלוסייה בסיכון.
<רון מוסקוביץ: ופה אנחנו רואים את אותה עלייה בין 2012 ל-2013.
<רון מוסקוביץ: גם פה אתגר לא פשוט להגן על האוכלוסייה הזאת שהיא אוכלוסייה פגיעה.