GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<זיו רייך: אני לא מדבר על תוספת לדואר שתהיה כתוצאה מכך שהדואר יקבל פרמיה על דואר 24, כי מי שירצה לשלוח דואר מהיר ישתמש בדואר 24 ועל ידי כך הוא יוכל למקסם את ההכנסות של הדואר.
<זיו רייך: מי ששואל את עצמו מה יהיו ההשלכות בסופו של יום על הציבור: ירידה ליומיים חלוקה – אגב, זאת לא החלטה, זאת חשיבה – תוביל לשבוע של מסירה.
<זיו רייך: יהיה לנו סבב של כשבוע ימים.
אבישי ברוורמן: התברר לי שבזמן הסופה היו אנשים שלא קיבלו דואר שבוע, אבל תוך יום אחד כל הפיגור נסגר.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת שהביצועים הם - - -
<זיו רייך: כשהדואר רוצה, הוא יכול.
<זיו רייך: אני מאמין שיש עובדים בדואר שהם גם נאמנים וגם חרוצים ובסופו של דבר משרתים את הציבור.
<זיו רייך: לטעמי, ירידה ליומיים לא תפגע פגיעה משמעותית בציבור.
<זיו רייך: מי שירצה לשלוח דואר מהיר – ישלח דואר מהיר של 24 שעות.
<זיו רייך: גם לגבי ה-24 שעות זה לא המקום לומר, אבל יצטרכו להחליף את השם כי זה לא 24 שעות - - -
אבישי ברוורמן: איזה שם היית מציע, ד"ר רייך?
<זיו רייך: אולי דואר פרמיום, אולי Priority Mail.
אבישי ברוורמן: יש הרבה יחצנים שימצאו את השם לזה.
<זיו רייך: לצמצום מספר תיבות הדואר, גם כאן כמובן הא בהא תליא, אנחנו יודעים שיש הרבה מאוד תיבות דואר מפוזרות.
<זיו רייך: גם כאן צריך לשקול להוריד את מספר תיבות הדואר מכיוון שאין צורך שעובדי חברת הדואר יפקדו כל תיבת דואר וימצאו אותה ריקה.
<זיו רייך: אני לא מוצא בזה חשיבות.
<זיו רייך: טיב השירות בסניפים – אני חושב שהדבר העיקרי, אולי אומר היחיד, שמטריד את הציבור זה טיב השירות בסניפים.
<זיו רייך: מגיעים לסניפים וממתינים ולפעמים ממתינים המון.
<זיו רייך: אני לא רוצה להרחיב יותר מדי בעת זו אבל אני חייב לציין שהוועדה ציינה פרק שלם בנושא.
<זיו רייך: אנחנו רואים חשיבות בטיב השירות.
<זיו רייך: אגב, הייתה תת-ועדה שעסקה בטיב השירות.
<זיו רייך: כאשר אנחנו חושבים איך אפשר לפתור את הבעיה, את הורדת זמן ההמתנה בסניפים, אולי על-ידי מתן גמישות בשעות פתיחת הסניפים, פריסה שונה, הוספת טכנולוגיה – יש היום טכנולוגיה שאפשר להכניס – ובעצם לגרום למי שיכול לקבל את השירות בסניף – שלא יקבל אותו בסניף.
<זיו רייך: אם יש דברים שאנחנו יודעים שהציבור יכול לקבל אותם מבלי להגיע לסניף – אז שלא יקבל את זה בסניף.
<זיו רייך: בואו נוריד את העומס בסניפים ושהסניף יעשה את הדברים שהוא צריך באמת לעשות.
אבישי ברוורמן: תן לי דוגמה ממדינות אחרות על השעות.
<זיו רייך: אני יכול לספר שבמדינות אחרות יש גמישות.
<זיו רייך: למשל, במקומות בהם יש מרכזי תעשייה אז יש יותר עומס בסניפים – וזה די הגיוני – בשעות היום עד הצהריים ובמקומות אחרים שבהם יש מגדלי מגורים או דיור ציבורי, אז שעות העומס הן אחרי שעות העבודה.
אבישי ברוורמן: מווסתים את זה אחרת מבחינת פתיחת הסניפים?
<זיו רייך: אני מניח שניתן למצוא פרמטר נכון של תורת התורים שעדיין לא יושמה בדואר - - -
אבישי ברוורמן: אני רוצה לספר לכם: אתם יודעים שהיו עומדים בתור בבנקים, וכל אחד היה עומד בתור נפרד.
אבישי ברוורמן: יום אחד בא בחור בשם יוסי ריגר, הוא כלכלן מצטיין, הוא קצת למד סטטיסטיקה ותורת התורים – אתם יודעים שהתוחלת של זמן ההמתנה, אם הכול מתנקז לתור אחד, היא יותר נמוכה.
אבישי ברוורמן: אז שינו את התורים בבנקים כדי שיתנקז לתור אחד.
אבישי ברוורמן: גם פה, באמת, אמרת שצריך לחשוב על זה.
<חיים שמש: זה רוצה לצמצם סניפים, זה רוצה - - -
<זיו רייך: גם על זה נדבר.
<חיים שמש: בלבלו אותי פה.
<זיו רייך: אני אפתור לך את הבלבול.
אבישי ברוורמן: ד"ר רייך, תפתור למר שמש את הבלבול.
<זיו רייך: בבדיקה שערכנו מול ארצות שונות במדגם, הסתבר שכמות הסניפים בישראל גבוהה מהמקובל במדינות אחרות.
<זיו רייך: כך שאנחנו מגיעים למסקנה שיש לצמצם סניפים וצריך לבצע את הצמצום בצורה חכמה.
<זיו רייך: יש מקומות שיש בהם יותר צורך ואין מספיק סניפים ולהיפך.
<זיו רייך: אני לא סותר את הדברים של משרד האוצר.
<זיו רייך: צריך לעשות פעולה חכמה, פעולה נבונה, לראות איך מצמצמים את הסניפים ומצד שני לתת טיב שירות נכון וראוי לציבור, שזה בעצם הדבר שהכי מטריד אותו, לא מתי מגיע הדואר – אני לא בטוח שכל אחד כל יום מגיע ובודק בתיבת הדואר – אלא טיב השירות בסניפים והזמן שממתינים היום בסניפים.
<זיו רייך: לגבי בנק הדואר – אני חושב שבנק הדואר אמור להיות מנוע צמיחה עיקרי.
אבישי ברוורמן: אולי אתה יכול הסביר לי – בנק הדואר הוא לא בנק.
אבישי ברוורמן: בנק הדואר זה מקום שבו יש את הפריסה הגיאוגרפית הטובה ביותר שקיימת בישראל בתשתית לבנק, עושים שירותים מסוימים: סליקה וכדומה.
אבישי ברוורמן: זה נקרא בנק אבל זה לא בנק.
אבישי ברוורמן: תסביר לי מה אתה מתכוון לגבי בנק הדואר.
<זיו רייך: בנק הדואר הוא לא בנק, הוא לא בנק מסחרי – אין לו את ההיתר.
<זיו רייך: אבל הוא נותן הרבה שירותים כספיים שרובם לרווחת הציבור.
<זיו רייך: יש הרבה חשבונות שלטעמי הם של אוכלוסייה חלשה ולא יכולים להיות מנוהלים בדרך אחרת בבנקים מסחריים אחרים אלא בבנק הדואר.
<זיו רייך: אנחנו גם רואים ימים של עומס בבנק הדואר כמו למשל ימי המע"מ, קצבאות.
<זיו רייך: אני לא יודע אם אני יכול לקרוא לו בנק חברתי, אבל הוא משיק לשם.
<זיו רייך: אבל לאור הפריסה הרחבה אני רואה שבנק הדואר צריך להיות המנוע העיקרי לגבי התפתחות הדואר.
אבישי ברוורמן: אנחנו עוד נדון בדברים האלה.
אבישי ברוורמן: השר שוחח אתי, פגשתי את הנגידה בנושאים האלה – אתם התייחסתם בדוח שלכם לאיזה מבנה אפשר להקים?
אבישי ברוורמן: כי כמו שאמרנו, זה כרגע גוף שנותן שירותים בנקאיים מסוימים: ביטוח לאומי, סליקה ועוזר מאוד בפיזור לאוכלוסיות חלשות.
אבישי ברוורמן: אנחנו יודעים ששוק הבנקאות הישראלי הוא בסופו של דבר די דואופול בין שני הבנקים הגדולים, ולחלק גדול מהאוכלוסייה, עסקים קטנים ובינוניים ואוכלוסיות מוחלשות, יש קשיים לקבל אשראי.
אבישי ברוורמן: הפתרונות של הקמת גופים נוספים הם מורכבים – האם התייחסתם לדבר הזה או רק לאיזה נושא שבו הגוף הזה, שהוא קיים, יקבל איזו רנטה על חלק מהשירותים שלו ויעבור איזו טרנספורמציה או שינוי?
אבישי ברוורמן: אני רוצה לשאול מה עשיתם בוועדה.
<זיו רייך: התייחסנו למבנה התעריפים של בנק הדואר.
<זיו רייך: התייחסנו לתמחיר של בנק הדואר.
<זיו רייך: הוועדה נקטה במתודולוגיה של תמחיר ספיגה, בעוד דואר ישראל נוקט במודל של תמחיר משולב.
<זיו רייך: התייחסנו למגוון השירותים המפוקחים והלא מפוקחים שקיימים בבנק הדואר, עם חשיבה אילו שירותים יש להוריד מפיקוח ואילו יש להשאיר בפיקוח.
<זיו רייך: לא נגענו בחלק השני, אני חושב שהוא צריך להיות הגל השני, זה בנייה של תהליך שייקח את ההמלצות של הוועד ויבנה מהם - - -
אבישי ברוורמן: איזה גוף יקום בסופו של דבר בנושא הזה.
<זיו רייך: אנחנו לא התייחסנו לזה, וזה גם לא היה חלק מסמכויות הוועדה.
אבישי ברוורמן: לא היה במנדט שלכם.
<זיו רייך: עד כאן הסקירה.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך על הפתיחות ועל הדברים הרבים ששמת על השולחן.
אבישי ברוורמן: מר לוי, אתה רוצה להוסיף משהו?
<יגאל לוי: אנחנו במשרד התקשורת בוודאי לוקחים חלק בוועדת רייך יחד עם משרד האוצר, כך שהתרומה שלנו באה לידי ביטוי בכל מה שד"ר רייך הציג כרגע.
<יגאל לוי: לאחר מכן, עם ההמלצות האלה, נשב עם שר התקשורת ונראה מה הוא יאמץ.
<יגאל לוי: באופן כללי אני אגיד שד"ר רייך שם הרבה דגש על ההוצאות של חברת הדואר ועל הדברים שנדרשים מחברת הדואר.
<יגאל לוי: כמובן שנצטרך לשים לב גם לצד ההכנסות של חברת הדואר.
אבישי ברוורמן: הדגש שהיה חסר לי קצת זה באמת על מנועי הצמיחה והשירותים שיביאו להתייעלות.
אבישי ברוורמן: לא הבנתי לחלוטין אבל אני בטוח שנושא מנועי הצמיחה של הדואר יפורט בדוח.
<יגאל לוי: ד"ר רייך נגע בבנק הדואר כמנוע צמיחה.
<יגאל לוי: הציפייה היא לא רק לצמצם את השירות או להעלות תעריפים, שזה פתרון שגם צריך לשקול אותו לאור המצב שהגיע אליו הדואר, כמו שקורה בכל העולם: מצמצמים שירותים, מצמצמים חלוקה.
<יגאל לוי: אדוני היושב-ראש שאל לגבי דוגמאות בעולם של גישה ללקוחות.
<יגאל לוי: ראינו דוגמאות בעולם שבהן חלק מהשירותים ניתנים בתוך חנויות אחרות – חנויות כלי כתיבה וכדומה – שפתוחות שעות ארוכות.
<יגאל לוי: לדוגמה, מסירה של חבילות – אתה לא חייב להגיע לסניף דואר וזה אולי יותר נוח לאנשים.
<יגאל לוי: אבל לגבי הצד השני, צד ההכנסות - - -
<לאה ורון: לא הבנתי – איפה תימסרנה החבילות?
<לאה ורון: בחנויות?
<יגאל לוי: אני משיב לשאלה של היושב-ראש לגבי דוגמאות מהעולם.
<יגאל לוי: ראינו דוגמאות שמוסרים חבילות לאו דווקא בסניפי הדואר אלא בחנויות שפתוחות שעות רבות יותר.
<יגאל לוי: ראינו דוגמאות שמוסרים חבילות באמצעות מכשירים אוטומטיים – אנשים עומדים מול מכונה.
<יגאל לוי: ראינו עכשיו משהוא שנראה כמו חלום כרגע של אמזון ושל הדואר הגרמני: מתחילים לפתח מזל"טים שיובילו חבילות.
אבישי ברוורמן: תשמע, הכול אפשרי.
אבישי ברוורמן: נפש האדם לא מתפתחת כל-כך הרבה אבל הטכנולוגיה – חבל על הזמן.
אבישי ברוורמן: מר לוי, סיימת?
<יגאל לוי: הנושא של ה-e-commerce הוא בהחלט נושא עתידי ומי שרואה את חברת הדואר כמשהו ארכאי – אני יודע שאמיר לא התכוון לזה כשהשווה למכשיר הטלפון אלא רק כדוגמה – אבל הדואר בהחלט, אם הוא ירכב על הטכנולוגיה החדשה ויידע לנצל את אותה טכנולוגיה שהרגה את המכתבים אבל הולידה את תחום החבילות, אם הוא יידע לנצל את זה נכון, אז הדואר הוא עם מבט קדימה.
אבישי ברוורמן: זה מה שאמרתי, מכיוון שהטכנולוגיות משתנות, אז באמת המחשבות צריכות להיות לעתיד, החזון של הדואר לעוד 10 שנים, אם בונים אותו עכשיו.
<זיו רייך: אני רוצה להגיד שזה צריך להיות בסמכות הנהלה.
<זיו רייך: אנחנו בוועדה סומכים על ההנהלה שאם נספק לה את הרגולציה המתאימה והראויה, אז מתפקידה לבצע פיתוח עסקי.
<זיו רייך: אנחנו לא מתיימרים ולו לרגע לנהל את החברה, אנחנו רוצים לפתוח לה את הדרך הנכונה, לסלול לה את הדרך הנכונה ברגולציה מותאמת כדי לבצע את המהלכים הנכונים.
אבישי ברוורמן: נמשיך עם הדיון.
אבישי ברוורמן: עורכת הדין מנדלסון, את לא מדברת היום?
אבישי ברוורמן: יושב-ראש הוועד, שמעון פרג'ון, אתה תמיד ברוך במקום הזה ואנחנו מאוד מעריכים אותך.
אבישי ברוורמן: בבקשה, שמעון.
<שמעון פרג'ון: תודה אדוני.
<שמעון פרג'ון: ראשית, אני רוצה להודות לך.
<שמעון פרג'ון: החל מהישיבה הראשונה בה הצפת את נושא הדואר ואת הבעייתיות שלו ואמרת בעקביות שתבקש כל פעם עוד ועוד חומרים כדי להביא לתכנית שלמה להבראת החברה, באמת בשם עובדי חברת הדואר אני רוצה להגיד לך תודה.
<שמעון פרג'ון: אני מקווה, אני בטוח שזה גם האינטרס של כולם, להביא בסופו של תהליך תכנית בריאה וטובה לחברת הדואר.
<שמעון פרג'ון: אני יושב ומקשיב לדברים שנאמרים כאן בקשב רב.
<שמעון פרג'ון: לדברים המקצועיים – קטונתי.
<שמעון פרג'ון: ישנה הנהלה, ישנה מדינה, ישנם אנשי מקצוע, הם אלו שאמונים ואמורים להוביל את החברה מקצועית.
<שמעון פרג'ון: אנחנו בעין צופיה ותקווה שכך זה ייעשה.
<שמעון פרג'ון: לא שאנחנו לא מבינים בעבודה – אנחנו מבינים בעבודה, אנחנו צמחנו מתוך העבודה המקצועית.
<שמעון פרג'ון: חשוב לי להגיד לאדוני, הייתה פה איזושהי אווירה שאנחנו כבר בונים תכנית – צר לי קצת לאכזב את האווירה.
<שמעון פרג'ון: התכנית הוגשה לי ואני מניח שייקח לי הרבה זמן ללמוד אותה, אני גם יודע שלקח הרבה זמן להכין אותה, והיא כרגע מועברת לצוותים שלי להבנה מה נדרש מארגון העובדים.
<שמעון פרג'ון: אני יכול להגיד לך אדוני שעיקר התכנית מדברת על פיטורים של אלפי עובדים.
<שמעון פרג'ון: עיקר התכנית מדבר על זריקת מאות משפחות הביתה ללא פנסיה וללא תנאים וללא כלום – זה עיקר התכנית.
<שמעון פרג'ון: חשוב שנבין מה עיקר הפתרון.
<שמעון פרג'ון: אני לא יודע אם אני צריך להוכיח למישהו משהו, אבל אני אצא רגע מהצניעות ואני אגיד שארגון העובדים, ואני בראשו, יודעים לקבל החלטות אמיצות ואני מתחבר מאוד למה שאמר מר אמיר לוי.
<שמעון פרג'ון: יודע מאוד לקבל החלטות אמיצות, יודע מאוד ללכת לתהליכים ומהלכים שבסופם יובילו את החברה הזאת לחוף מבטחים כי זה הבית שלנו, זה מקור הפרנסה שלנו.
<שמעון פרג'ון: אבל לקבל תכנית שהחלק המרכזי והנדבך המרכזי בה הוא פיטורים של אלפי עובדים, כשאנחנו דיברנו על התייעלות – ואנחנו מבינים את הצורך בהתייעלות – דברנו על לקחת עובדים ולהוציא אותם בפרישה מוקדמת או בפרישה מרצון או אפילו לא מרצון – אני אומר את זה כאן – אבל לפנסיה בצורה מכובדת, אחרי 30 או 35 שנה.
<שמעון פרג'ון: זה לא מה שמדברים אתנו, אדוני.
<שמעון פרג'ון: מדברים אתנו כאן על שאין סיכוי בעולם שהוא יכול לקרות כי זה פשוט לקחת את אותם אלפי עובדים ולבוא לשבת כאן ושמישהו ישלם להם את המשכורות.
<שמעון פרג'ון: מישהו יחיה עם המשפחות האלה.
<שמעון פרג'ון: זאת הליבה.
<שמעון פרג'ון: לא מדברים אתנו אבל אני לא מתכוון כאן לנהל משא ומתן, אני לא מתכוון להכניס את אדוני במשא ומתן, זה ברור.
<שמעון פרג'ון: אבל חשוב שתהיה פה תמונה קצת יותר ברורה כי אם לא, בפעם הבאה אתה תגיד לי: פרג'ון, נאמר פה שיש משא ומתן, נאמר שיושבים אתכם, נאמר שיש התקדמות – למה לא אמרת את דבריך?
<שמעון פרג'ון: אז הנה, אני אומר את דברי:
<שמעון פרג'ון: זאת תכנית חד-צדדית שבפנים יש ביטול ההסכמים הקיבוציים, ביטול ועד העובדים.
<שמעון פרג'ון: אני אגיד משהו מגעיל אבל רק לשם ההמחשה: דיקטטורה – אם צריך, אני אביא את התכנית לפה ואני אראה אותה – דיקטטורה.
<שמעון פרג'ון: אז עם כל הכבוד, החברה הזאת היא הבית שלנו, ועם כל הכבוד אנחנו מוכיחים זאת הלכה למעשה במשך שנים: אנחנו מבצעים עבודות נוספות, אנחנו לא מבקשים תוספות שכר.
<שמעון פרג'ון: אני 6 שנים יושב-ראש ועד ארגון עובדים ארצי – מעולם לא שמעו את הוועד ואני אומר את זה בגאווה, לא בבושה.
<שמעון פרג'ון: אבל לא יכול להיות מצב שבגלל זה מישהו יפטר כאן אלפי משפחות, אנחנו לא נהיה בתכנית כזאת, אדוני.
<שמעון פרג'ון: אני מקווה מאוד שבאמת ניכנס למשא ומתן שבאמת צריך להיות עם ארבע רגליים, כשאחת מהן – העובדים ותרומת העובדים, אני אומר את זה כאן, זאת הרגל הראשונה מבחינתי.
<שמעון פרג'ון: עם ארבע רגליים, עם ידיים נקיות, עם שקיפות ועם תכנית אמיצה להבראת החברה.
<שמעון פרג'ון: תודה, אדוני.
אבישי ברוורמן: אני רק יכול העיר שיש לי כבוד רב אליך ולצוות.
אבישי ברוורמן: מניסיון חיי, כולם פה רוצים להגיע לפתרון, אני מסתכל על מה שקורה למשל במקומות שבהם יש ועדים שבראשם יש אנשים שרוצים פרסומת וכוח ויש אנשים אחרים, אני אתן דוגמה לאדם שאני מאוד מעריך: מיקו צרפתי מחברת החשמל.
אבישי ברוורמן: הוא אדם חכם והגון.
אבישי ברוורמן: הוא לטובת העובדים ומצד שני הוא איש שיודע שצריך להביא לשינויים בחברת החשמל.
אבישי ברוורמן: אני חושב שבעבודה שנעשית כאן, אני מאמין שבחוכמה שלו עם ההנהלה ועם משרד האוצר ועם כולם, בהבנה שעושים ביחד – סוף כל סוף, אכן תהיה רפורמה בחברת החשמל.
אבישי ברוורמן: אני חושב שבאותה צורה, אדם כמוך או הוועד.
אבישי ברוורמן: אני חושב שהמסר ברור מאוד-מאוד, במיוחד במקומות שיש בהם עבודה מאורגנת, שאני מאמין בה.
אבישי ברוורמן: חלק מהדברים שקורים היום בעולם כמו אי השוויון האדיר, עובדי קבלן בכל מיני מקומות והמדינה שמציגים אותה בתור הכלכלה הטובה בעולם אבל החצי השני שלה הוא החצי הגרוע ביותר בעולם המפותח מבחינת העוני, האי שוויון, הפריון, התפוקה לעובד, בבריאות, חנוך ורווחה של חלק גדול מהאזרחים, אני חושב שיש הבנה שהגיע הזמן ואי אפשר לחכות יותר.
אבישי ברוורמן: אני חושב שזה ברור שצריך לשבת עם מנהיגות העובדים, לשתף אותם וכמובן תמיד להגיע לפשרה.
אבישי ברוורמן: שמעתי אותך, אני בטוח שכולם שמעו אותך.
אבישי ברוורמן: אם מישהו רוצה להתייחס, בבקשה.
אבישי ברוורמן: ברור שיהיו פה כאבים לכולם אבל אני בטוח שלאור המנהיגות שלך והמנהיגות שנמצאת כאן זה ייעשה בדרך הנכונה.
<חיים אלמוזנינו: אני רוצה להתייחס לחלק מהדברים שאמר ד"ר רייך.
<חיים אלמוזנינו: קודם כל, אני מאוד מצטער לשמוע שחסרים נתונים לוועדה.
<חיים אלמוזנינו: יש הנחייה עקרונית, מסודרת ומפורשת שכל חומר שנמצא אצלנו יועבר לוועדה.
<חיים אלמוזנינו: פגשתי חלק מחברי הוועדה ואת מזכיר הוועדה לפני שבוע וחצי – שמעתי רק שבחים על החומרים שאנחנו מעבירים.
<חיים אלמוזנינו: אז אם חסר חומר – אני אשמח לדעת ואנחנו נעביר אותו, בהנחה שיש לנו אותו.
<חיים אלמוזנינו: אנחנו לא נעביר משהו שאין לנו.
<חיים אלמוזנינו: אבל כל מה שיש לנו, פתוח בפני הוועדה, כמובן.
אבישי ברוורמן: אני מניח שאותה הערה נכונה גם לגיורא ובן ממסר, כן?
<חיים אלמוזנינו: אני לא מדבר בשמם.
אבישי ברוורמן: אני פונה אליהם – רק כדי לגמור את הנושא הזה, כן?
<חיים אלמוזנינו: לעניין הגמישות התעריפית – בגלל הרגולציה המכבידה, יש עלינו עלויות שהן עלויות קבועות מאוד-מאוד גבוהות ולכן במקום הזה אנחנו חושבים שיש לנו מקום ויכולת להתחרות בנקודות בהם העלויות שלנו כבר קבועות.
<חיים אלמוזנינו: לכן אני חושב שלקחת בחשבון את הנושא של גמישות תעריפית, שכביכול אנחנו הולכים להפסיד עליו כסף, זה לא נכון.
<חיים אלמוזנינו: אני חושב שזה יביא לאיזון הנכון בתוך השוק.
<חיים אלמוזנינו: כמו שאמרת, ואני מסכים אתך, במקום שבו מחליט מישהו לקחת איזשהו מכרז או להתמודד על מכרז – אני נפקד כי אני לא יכול בכלל.
<חיים אלמוזנינו: אני חושב שזה לא נכון.
<חיים אלמוזנינו: אני חושב שזה המקום לבחון אם אני יכול לעשות את זה, מסוגל להתמודד וגם להרוויח מהסיפור כסף.
<חיים אלמוזנינו: נושא מרכזי החלוקה – זה לא סוד שהנושא הזה בנפשנו.
<חיים אלמוזנינו: אבל יחד עם זאת צריך לזכור שבצד השני יש לקוח ומישהו צריך לקחת אחריות על הדברים שמגיעים ללקוח.
<חיים אלמוזנינו: אני מבין את מה שד"ר רייך אומר אבל צריחך לקחת את כל הנושא הזה בחשבון.
<חיים אלמוזנינו: אני בהחלט חושב שצריך לשמר את רמת השירות לציבור, לא משנה באיזו מתכונת, גם במרכזי החלוקה וגם בשירות הרגלי שניתן.
<חיים אלמוזנינו: לגבי מנועי הצמיחה – פה אני מסכים לחלוטין עם מה שד"ר רייך אמר:
<חיים אלמוזנינו: אנחנו מפתחים הרבה מאוד מנועי צמיחה ואנחנו מפתחים רבה מאוד ביחס למגבלות שיש לנו.
אבישי ברוורמן: אולי תפרש, חיים, כי זה לקה קצת בחסר – מהם מנועי הצמיחה שאתה רואה ל-10-5 שנים הבאות?
<חיים אלמוזנינו: קודם כל, הפלטפורמה היא גם סניפית וגם שירותית.
<חיים אלמוזנינו: עובדה שאנחנו פוקדים את כל המקומות שהיא מאפשרת לנו להביא שירותים לכל יישוב ולכל בית, החל משירותים שדיברנו עליהם קודם כמו שירותים פיננסיים – אנחנו חושבים שאנחנו צריכים לתת שירותים ברמה של פיקדונות.
<חיים אלמוזנינו: זה שירות שהציבור צריך אותו.
<חיים אלמוזנינו: אני חושב שזאת רגולציה שהיא לא הגיונית ולא סבירה וצריך להקל עלינו את מתן השירות הזה.
<חיים אלמוזנינו: על הפלטפורמה הזו נפתח שירותים פיננסיים נוספים.
<חיים אלמוזנינו: אנחנו לא נהיה בנק במתכונת של בנק מסחרי, בטח לא בטווח הנראה לעין, כי גם אם מחר בבוקר נקבל אישור לזה, מדובר בתהליכים מורכבים מאוד, מסובכים מאוד ויקרים מאוד, ולנו אין את היכולת לחכות.
<חיים אלמוזנינו: לכן, לשים את זה כבנק או לא בנק זה לא נכון.
<חיים אלמוזנינו: אבל להתיר לנו לתת שירותים פיננסיים מוגבלים זה נכון ואני חושב שצריך להסתכל גם מה קורה בעולם ולראות שזה קיים.
<חיים אלמוזנינו: העובדה שאנחנו פוקדים את כל האתרים האלה ובהנחה שתהיה לנו הקלה ברגולציה ברמת שעות הפתיחה של המקומות והסניפים בהתחייבות שלנו לכמות ולא לשעות מסוימות ספציפיות, אנחנו נוכל לתת שירותים הרבה יותר רחבים בכל מה שקשור בנושא החבילות, בכל מה שקשור בנושא הרכישות המקוונות, בכל מה שקשור בנושא השליחים, בכל מה שקשור במה שציין ד"ר רייך בשירותי דואר הפרמיום למיניהם.
<חיים אלמוזנינו: זו פלטפורמה מאוד תחרותית, אבל אני חושב שאנחנו יכולים לעמוד לא רע לגמרי בתחרות.
<חיים אלמוזנינו: עובדתית, במקומות שאנחנו יכולים להתחרות – אנחנו מתחרים ואנחנו מנצחים.
<חיים אלמוזנינו: אנחנו מפסידים רק במקומות שבהם אנחנו לא יכולים להתחרות.
אבישי ברוורמן: תדבר על נושא התעריפים, חיים.
<חיים אלמוזנינו: בעניין הזה אני לא יודע מה הולכת להיות התוצאה, אבל אני חושב שהטיפול שלהם, לפחות לפי השאלות שאנחנו מקבלים גם בנושא התעריפים עצמם לגבי מחיר משלוח מכתב ונגזרותיו – מכתב, מכתב רשום, דואר ועוד – גם בנושא החבילות ומתן דגש מאוד נכון לגבי החבילות לחו"ל, בעיקר בדואר-ים, שם אנחנו מפסידים כסף, גם בדואר רשום לחו"ל שאנחנו מפסידים כסף.
<חיים אלמוזנינו: אנחנו מפסידים כסף בבסיס, אנחנו מפסידים כסף בעלויות המשתנות, בעלויות ההובלה ודמי הקצה שלנו.
<חיים אלמוזנינו: בכל מה שקשור בתעריפים על ניהול חשבונות בבנק הדואר.
<חיים אלמוזנינו: אני יודע שהוועדה נתנה על זה את הדגש.
<חיים אלמוזנינו: אני משוכנע שהיות והנתונים כל-כך ברורים, שהוועדה תעשה את עבודתה נאמנה והתוצאות שלה יהיו תוצאות נכונות.
<חיים אלמוזנינו: קשה להתעלם מהנתונים.
<חיים אלמוזנינו: מתוך מה שאני מבין, הנתונים כמו שאנחנו רואים אותם והם רואים אותם – מאוד דומים.
<חיים אלמוזנינו: לכן אני חושב שיהיה קשה להגיע למסקנות אחרות.
<חיים אלמוזנינו: גם הרושם שאני מקבל הוא שלא תהינה מסקנות שונות.
<חיים אלמוזנינו: לגבי מה שאמר יושב-ראש ארגון העובדים, אני אגיד שאי אפשר לעשות שום תהליך בלי העובדים.
<חיים אלמוזנינו: אי אפשר לעשות שום תכנית בלי העובדים.
<חיים אלמוזנינו: נכון שהחברה הזאת דורשת התייעלות, התייעלות קשה והתייעלות כואבת, החברה הזאת צריכה להתנהל אחרת כי היא צריכה לחיות בשוק תחרותי.
<חיים אלמוזנינו: אנחנו חייבים לשבת ויפה שעה אחת קודם כדי לקדם את האינטרסים של החברה.
<חיים אלמוזנינו: נכון שכתוצאה מזה, לצערנו הרב, ייפגעו לא מעט עובדים, אבל אנחנו עושים את זה למען כל העובדים וכל המשפחות שצריכות להמשיך להתפרנס לא לעוד שנה ועוד שנתיים אלא לכל - - -
אבישי ברוורמן: שומעים אותך כולנו לפרוטוקול.
אבישי ברוורמן: בינואר יהיו המלצות של ועדת רייך והתהליך ייצא לדרך כי הזמן כבר אזל לחלוטין.
אבישי ברוורמן: אנחנו מצפים כאן ונעקוב אחר שיתוף פעולה הדוק ומואץ בין ההנהלה לעובדים כדי להוציא את החברה לדרך חדשה ולהביא למינימום את הפגיעה באותם אלה שיאבדו את מקור פרנסתם.
<נמרוד אנגל: אני מחברת אגן תעשיות.
<נמרוד אנגל: אנחנו עוסקים בתחום הדיוור.
<נמרוד אנגל: אני חייב להגיב על מה ששמעתי מד"ר רייך המכובד.
<נמרוד אנגל: הוא דיבר על להוריד שירותים של דואר ישראל, זאת אומרת להפוך את המצב שהחלוקה תהיה פעם בשבוע.
<נמרוד אנגל: אני חושב שלדואר היום אין מספיק שירותים והוא נשען על - - -
אבישי ברוורמן: לא זה מה שהוא אמר – הוא אמר - - -
<נמרוד אנגל: הוא אמר שהחלוקה תהיה יומיים בשבוע.
אבישי ברוורמן: תן לי לסיים לדבר.
אבישי ברוורמן: גמישות שונה, כמו בארצות שונות, בהתאם ללחצים של הביקוש והתנאי - - -
<נמרוד אנגל: נכון, אבל היום הדואר נשען ברובו על דואר שהוא לא פרסומי, זאת אומרת הרבה מאוד חשבוניות ודברים שכנראה ירדו בעתיד.
<נמרוד אנגל: לעומת זאת, שוק הפרסום נשען על לוח זמנים מאוד-מאוד צפוף.
<נמרוד אנגל: אני יכול היום לעשות קמפיין ב-10 דקות לסמרטפון.
<נמרוד אנגל: היום מאוד-מאוד קשה להביא מפרסם ולשכנע אותו שישלח דואר שיגיע תוך 24 שעות כי זה נראה לו הרבה זמן.
<נמרוד אנגל: אתה רוצה את זה בשבוע?
<נמרוד אנגל: זה אומר שאתה מבטל את שוק הפרסום כמעט לחלוטין מעולם הדואר וזאת מכה קשה מאוד גם ליצרנים וגם לדואר ישראל.
<נמרוד אנגל: לעומת זאת, אני הייתי חושב לכיוון הפוך: איך עושים שירותים יוצאים מגדר הרגיל כדי להביא עוד מפרסמים.
<נמרוד אנגל: אם יש לכם רגע אחד, אני אתן לכם דוגמה למקרה קלסי שקרה לפני חודש.
אבישי ברוורמן: בבקשה, תן לנו דוגמה.
<נמרוד אנגל: לפני כחודש פניתי אל דואר ישראל ברעיון: אני רוצה לעשות קמפיין שמוכן לשלם – לא בול רגיל – מוכן לשלם למשהו יוצא דופן.
<נמרוד אנגל: זה אומר קמפיין שאנחנו נתכנן לו, שדבר הדואר ייכנס לתוך תיבת הדואר אבל הוא גם יגלוש ממנה בחלקו החוצה ומרחוק אפשר יהיה לראות את זה.
<נמרוד אנגל: הוא לא יהיה בצורה של מעטפה רגילה – הוא יהיה משהו מתקפל, משהו שונה.
<נמרוד אנגל: קיבלתי תשובה שלילית.
<נמרוד אנגל: היה פה מפרסם גדול שיכול להשקיע כסף, יוכל להכניס משהו שונה לתיבת הדואר, יש מערך עובדים, יש יכולת – אפשר לעשות משהו שונה, לקחת כסף אחר.
<נמרוד אנגל: והתשובה הייתה שלילית.
<נמרוד אנגל: אולי הפתרון הוא לא לקחת את העובדים הביתה אלא העובדים יחשבו אחרת, יעבדו יותר קשה, יעשו מוצרים שונים שאפשר לעשות אותם בכסף אחר ולהביא כסף שאין היום.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך, מר אנגל.
אבישי ברוורמן: אחד הדברים במצבים של העולם המשתנה זה לחשוב מחוץ לקופסה ויכול להיות אפילו מחוץ לתיבת הדואר.
אבישי ברוורמן: ד"ר רייך, אתה רוצה להגיב לזה?
<זיו רייך: כן, אני יכול לומר - - -
<עופר עטיה: יש פה הרבה דברים שסותרים את עצמם.
<עופר עטיה: אני מבטיח לך שיצטרכו לחלק 8 ימים בשבוע דואר.
<עופר עטיה: למה?
<עופר עטיה: לכו תראו את החבילות שיש היום – 8 פעמים בשבוע.
<עופר עטיה: יצטרכו עוד דוורים.
<זיו רייך: עופר, כשאני התייחסתי לימי החלוקה, התייחסתי לדואר - - -
<עופר עטיה: 26 שנים אני יושב-ראש ועדת דוורים – יש אצלי 180 דוורים.
<עופר עטיה: אין עבודה שאומרים לנו ואנחנו לא עושים.
<עופר עטיה: זה לא כמו פעם.
<עופר עטיה: גם עד בית הלקוח, כל דבר, כל פרויקט שההנהלה נתנה לנו – עשינו.
<עופר עטיה: אלו אנשים מהשכונות שלקחנו אותם מהרחובות כדי שלא יהיו עבריינים.
<עופר עטיה: מה אתם רוצים?
<עופר עטיה: שיהיו יותר עבריינים?
<עופר עטיה: יש עבודה פי ארבע, רק תביאו עבודה.
<עופר עטיה: כואב לי פה מה שאני שומע.
<עופר עטיה: הכול הפוך על הפוך.
<עופר עטיה: בואו נהיה אמתיים – איפה תמצאו ארגון כזה שמוכן לעשות כל עבודה?
<עופר עטיה: איפה?
<עופר עטיה: אנשים שלקחנו מהרחובות, כולם מקבלים תוספת חוק.
<עופר עטיה: בלי שעות נוספות ופרמיה, לכו תראו את המשכורות שלהם.
<עופר עטיה: תאמינו לי זו בושה.
<עופר עטיה: יש עבודה שאנחנו לא רוצים?
<עופר עטיה: לכו תראו, חבילות נצטרך לחלק – נחלק 8 פעמים בשבוע.
<עופר עטיה: תזכרו מה עופר עטיה אומר לכם פה.
<עופר עטיה: אני לא טועה.
<עופר עטיה: יצטרכו לחלק מהבוקר עד הלילה רק חבילות יצטרכו עוד אנשים.
<עופר עטיה: אנחנו יושבים פה – זה מוקלט, נכון?
<עופר עטיה: – תזכרו מה שעופר עטיה אומר לכם: תצטרכו עוד אנשים לחלוקת חבילות כי כבר היום לא משתלטים על זה שנכנסת רק כמות קטנה.
<עופר עטיה: היום אנחנו מכריחים דוורים לקחת חבילות שפעם הם לא היו לוקחים.
אבישי ברוורמן: תודה, עופר.
<זיו רייך: הנושא של הסחר האלקטרוני והחבילות הוא נושא שהוועדה לקחה לתשומת לבה כי ברור שבעתיד נושא החבילות רק יגדל ותהיה דרישה רבה יותר לחבילות, אבל מצד שני כמויות הדואר, גם זה ברור - - -
<עופר עטיה: אנחנו לא באים בטענות.
<עופר עטיה: אומרים שירד – אז צריך משהו אחר, יותר גדול עם יותר הכנסה.
<זיו רייך: כפי שציינתי הוועדה לא מתיימרת ולא אמורה ולא רוצה לנהל את הדואר.
<זיו רייך: אנחנו רוצים שתהיה לו רגולציה מתאימה ועם פעולה נכונה של הנהלת הדואר והמשרדים השונים בממשלה, אני מניח שיוכלו ליישם את ההמלצות ולבנות תהליך בו הדואר יראה את פני העתיד, יבנה תהליכים נכונים ויוכל להרוויח גם מההתקדמות הטכנולוגית.
<זיו רייך: מצד שני לא להישאר במקומות שהם לא רלוונטיים ויש בהם עלויות - - -
<עופר עטיה: כשאני שומע את הבחור הזה אומר:
<עופר עטיה: הבאתי לכם עבודה ולא לקחתם – זה פוגע בנו, זה עושה לי לא טוב.
<עופר עטיה: כל פרויקט שהביאה ההנהלה לקחנו, גם פרויקטים שפעם לא היו לוקחים.
<חיים שמש: בייחוד עלונים.
<עופר עטיה: לא, הכול.
<עופר עטיה: יש דבר שלא לקחנו?
<עופר עטיה: תמי 4 חילקנו, הכול עשינו.
<עופר עטיה: יש משהו שלא עשינו?
<עופר עטיה: גם משהו שפעם לא היו עושים בכלל?
<עופר עטיה: שינינו אנחנו את הכיוון שלנו, אז מישהו אחר צריך לשנות את הכיוון שלו ומי שלא מבין: מדברים פה על משפחות וחבל לכולם על הזמן.
<עופר עטיה: רוצים להיות אמתיים?
<עופר עטיה: אמתיים עד הסוף.
<עופר עטיה: נגמר.
<חיים שמש: באמת, השכר של העובדים שלנו ממש על הקרקעית.
<חיים שמש: אנחנו לא עובדי נמלים ושדות תעופה.
<עופר עטיה: אנחנו בחורים טובים, אבל אנחנו שומרים על הפרנסה שלנו.
<עופר עטיה: אנחנו לא אומרים: לא עושים עבודה.
<עופר עטיה: אנחנו מוכנים לעבודה, אנחנו מ-05:30 בבוקר בעבודה ואנחנו גם אחראיים.
<עופר עטיה: תבדקו את מה שאנחנו אומרים.
אבישי ברוורמן: מספרת לי מנהלת הוועדה, בהמשך למה שאמר פה עופר, על מה שאומרים לה לעיתים בעלה וחבריה.
אבישי ברוורמן: לאה, אולי תגידי את זה בשמך?
<לאה ורון: גם בשמו של דובר הוועדה.
<לאה ורון: התהליך של הזמנת מוצרים מסין וממדינות העולם היום הוא תהליך ידוע ומוכר לכולנו.
<לאה ורון: יותר ויותר ציבור של צרכנים, שהוא לאו דווקא מציבור בעלי ההכנסות הנמוכות, משתמש בשירותים האינטרנטיים האלה.