GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<משה בקר: מכון גרטנר הראה שלפי נתוני בתי-החולים מספר הפצועים הקשה הוא לפחות פי שניים ממה שהלמ"ס והמשטרה מדווחים.
<משה בקר: אם מדברים על בין 3,000 ל-4,000 פצועים קשה יש בין 7,000 ל-9,000 פצועים קשה שלא מגיעים ללמ"ס אלא דרך בתי-החולים וחדרי המיון.
דוד צור: מה אתה אומר, שמרמים אותנו בנתונים?
<משה בקר: כן, נכון.
<משה בקר: לוקחים נתונים חלקיים.
<קריאה: הם לא מסווגים כתאונות.
<משה בקר: רבותי, המטרה היא לא רק להשוות את עצמנו בנושא ההרוגים, שאנחנו טובים ואנחנו נכללים בתוך חמש המדינות האלה.
<משה בקר: הבעיה היא להוריד את הבעיה המשמעותית בחברה הישראלית.
<משה בקר: וכאשר אני אומר: יש 8,000 פצועים קשה שהגיעו לחדרי המיון, יש בין 80,000 ל-90,000 פצועים שהגישו דיווחים על בסיס חוק פיצוי נפגעי תאונות דרכים, פגעי גוף, פצעי גוף, הגישו תביעות לשנה אחת לחברות הביטוח, 400,000 בעלי רכב במדינת ישראל הגישו תביעות על נזקי רכוש לחברות הביטוח.
<משה בקר: אז אנחנו חכמי חלם.
<משה בקר: 12 מיליארד שקל מההכנסה הפנויה אנחנו יכולים להעביר לתעשיית הביטוח.
<משה בקר: מפצים אותנו בערך בחזרה בסביבות 7 עד 8 מיליארד שקל.
<משה בקר: זה מה שמחזירים לנו.
<משה בקר: הם עושים רווחים ויש שם עלות תפעולית וכך הלאה.
<עמית ברגמן: מיליארד שקלים בשנה.
דוד צור: אני מבקש, הדו-גלגלי השתלט לנו על הדיון.
<עמית ברגמן: זה לא דו-גלגלי, זה כולנו משלמים.
<משה בקר: אם הרשות התחילה להתפתח אנחנו רואים מגמת ירידה.
<משה בקר: במקום שד"ר שיינין כיושב-ראש הרשות היה נלחם מול האוצר, ואני יודע שהוא עשה מאמצים כי זה היה חלק מהנדוניה שהוא ביקש מהשר כשהוא נכנס לתפקיד, שיממשו את ה-550,000,000 שקל לשנה.
<משה בקר: ואני אומר לכם: כרגע ה-270 במונחים ריאליים זה פחות ממה שהיה בשנת 2000.
<משה בקר: אני על-ידי חוק של אגרה על הביטוח הבאתי לכך שבמינהל לבטיחות בדרכים ב-1982 התחיל להיאסף כסף כתוצאה מ-4.3% על הביטוח חובה, והגענו למצב שבסוף שנות ה-90 הגענו ל-200,000,000 שקל.
<משה בקר: זו הייתה קרן הבטיחות שיורם דיבר עליה.
<משה בקר: זה הפך להיות איזשהו מדד בסיס לרמת התקצוב של הנושא הזה.
דוד צור: יש הצעת חוק פרטית שלי בנושא הזה של העלאת ביטוח החובה לנהגים רצידיוויסטים בתוספת של העבירות שיש, שישלמו 10% יותר.
דוד צור: כרגע תתפלא – מי שעוצר את זה זה דווקא האוצר.
דוד צור: למרות שזה כסף שנכנס, כסף שאמור להיכנס לאוצר.
<יעקב שיינין: היושב-ראש, זו הייתה התוכנית המקורית.
דוד צור: אבל אני לא מוותר.
דוד צור: אנחנו נמשיך עם זה וזה יגיע לוועדת השרים.
דוד צור: מר בקר, אבל ממש לסיום.
<משה בקר: שנייה, אני אומר דברים לעניין.
<משה בקר: אני יושב בוועדה הזאת - - -
דוד צור: כולם דיברו לעניין.
<משה בקר: לא, ישבתי 30 שנה.
<משה בקר: לא, אני רוצה לומר משהו לגבי העניין של כוח האדם והצמצום שלו ברשות הלאומית.
דוד צור: אז תאמר.
<משה בקר: במקום שאנחנו נראה את הרשות מתפתחת – קרפ"ר, קצין רפואה ראשי, בכל חטיבה יש חמישה רופאים, רופא גדודי ו-16 חובשים קרביים, זה החיל שלו כדי לשמור על החיים.
<משה בקר: ואנחנו במקום שנעשה בקרה על 270 רשויות מקומיות, שאני רוצה שהן יפעלו עם מטות הבטיחות וכבר הקמנו מרכזים ויש איזה שליטה ובקרה, מצמצמים ואומרים: אנחנו נשלוט על הכול מירושלים.
<משה בקר: הוא מבזבז כל היום בנסיעות, הוא צריך להגיע לג'לג'וליה והוא צריך להגיע לטבריה והוא צריך להגיע לכל מיני מקומות אחרים ולקדם תוכניות בטיחות בשלטון המקומי.
<משה בקר: 75% של הנפגעים הם בשלטון המקומי.
דוד צור: נקודה מאוד חשובה, בוא ניתן להם לענות גם.
<משה בקר: ולכן צריך לפתח.
<משה בקר: ואולי דבר אחרון, יש דיסוננס בין יושב-ראש הרשות ובין מנכ"ל הרשות.
דוד צור: מר בקר, אני ממש לא מעוניין כרגע להיכנס לזה.
<משה בקר: לא, אבל אם אומרים שלדבר בטלפון ברכב זה בסדר, אז כאשר הרשות עושה חודש לפני כן כנס על הסחת דעת בגלל טלפונים סלולריים, ולוקח לעצמו היושב-ראש של הרשות זכות להיות המדען הראשי ולהופיע בעניין, לדעתי זאת טעות.
דוד צור: אמרת את זה.
דוד צור: אמרת.
דוד צור: קולך נשמע ברמה.
דוד צור: הגברת בת אל הלמר ואחרי זה פרופ' פרשקר.
<בת אל הלמר: טוב, אני ראשית רוצה לברך אותך, חבר הכנסת דוד צור, וגם הצטרפותו של בועז טופורובסקי, שני אנשים שעושים לטובת העניין.
<בת אל הלמר: אנו נמצאים עכשיו בוועדה ששמה הוא המאבק בתאונות הדרכים, הייתי קוראת לה אפילו הוועדה להצלת נפשות.
<בת אל הלמר: ואם זה לא מספיק מרגש אז אפשר לדבר פשוט בצורה של מספרים.
<בת אל הלמר: והזכירו כאן קצת מספרים קודם לכן.
<בת אל הלמר: עלות הרוג למשק הישראלי, השערוך שאני ראיתי לאחרונה, כ-4.7 מיליון שקלים.
<בת אל הלמר: יש גם המעריכים כ-5.56 מיליון שקלים לאדם.
<בת אל הלמר: בהנחה שאנחנו עושים ממוצע של 5,000,000 שקלים להרוג, אני תוהה רק לגבי סוף-השבוע האחרון, חמישה הרוגים.
<בת אל הלמר: תארו לכם, חברי הכנסת היושבים כאן וגם אלה שחסרים, חבל לי מאוד שאני לא רואה כאן את חבר הכנסת חמד עמאר, יו"ר השדולה שמלווה אותנו כבר קדנציה שנייה כאן.
<בת אל הלמר: אני תוהה מה הייתם עושים עם 25,000,000 השקלים האלה רק לסוף-השבוע האחרון, איך הייתם יכולים להחזיר אותם חזרה לציבור.
<בת אל הלמר: ואני רוצה להעלות שלושה נושאים שאני כל הזמן שומעת אותם בכל הוועדות שאני באה ומשתתפת, והייתי מציעה לרשות הלאומית לשים גם את הדעת עליהם.
<בת אל הלמר: הנושא הראשון זה נושא של רכב כבד והובלה.
<בת אל הלמר: בנושא הזה אני מחלקת לכמה דברים.
<בת אל הלמר: ראשית, כל מה שקשור לקציני בטיחות בתעבורה, העצמה של קציני בטיחות התעבורה שנמצאים קצת במחלוקת, במין מצב כלאיים כזה, בין מנהל חברת ההובלה לבין הנהגים עצמם.
<בת אל הלמר: כל מה שקשור לתקן 9301, הטמעה של בטיחות כולל רווח כלכלי בחברות הובלה.
<בת אל הלמר: כמובן מפרצי חנייה.
<בת אל הלמר: ראינו את זה בכביש 6 לאחרונה.
<בת אל הלמר: זה איכשהו נושא שממוסמס, אבל אני לא מבינה איך נהג אמור לנהוג מספר שעות, ואם הוא רוצה להתרענן או לנוח אין לו פשוט את האופציה.
<בת אל הלמר: וכמובן הכשרה של שוטרים.
<בת אל הלמר: לדעתי האישית כהדיוט גמור, כאזרח המסתכל על העניין הזה מן השורה, אני חושבת שמשטרת ישראל צריכה לקבל ממש יחידה שתעסוק אך ורק בנושא של רכב כבד והובלה, משום שאם שוטר עוצר נהג הובלה הוא צריך קצת להבין בטכוגרף.
דוד צור: קלעת לדעת גדולים.
דוד צור: ראש את"ן מהנהן בראשו שזה נכון.
<בת אל הלמר: בטיפול?
<משה אדרי: כרגע בטיפול.
<בת אל הלמר: בסדר, אני שמחה מאוד לשמוע.
דוד צור: בת אל, חייבים לסיים.
<בת אל הלמר: שני נושאים ממש בקצרה.
<בת אל הלמר: הנושא השני זה המגזר הערבי-בדואי.
<בת אל הלמר: המעורבות שלהם גבוהה.
<בת אל הלמר: זה נחקר, זה הוכח, זה נראה.
<בת אל הלמר: אני חושבת שצריך לעשות שם טקטיקה קצת אחרת, לצאת מהקופסה.
<בת אל הלמר: כל מה שקשור לקמפיינים זה טוב ונחמד אבל צריך להגיע לתוך הקהילה ומתוך הקהילה להעצים אותה.
<בת אל הלמר: העלינו כמה רעיונות, הייתי רוצה לראות את זה יותר.
<בת אל הלמר: הנושא השלישי זה מדרכות להולכי רגל שהפכו להיות כבישים בפני עצמם.
<בת אל הלמר: כל מה שקורה במדרכות להולכי רגל, לא יודעת אם מישהו כאן נכנס לפייסבוק מדי פעם חוץ מאשר הפייסבוק שלו עצמו, יש מה שנקרא "דרור רוצה לעבור".
<בת אל הלמר: זה משהו מאוד נחמד.
<בת אל הלמר: אבא לילד קטן בן שנה וחצי בשם דרור לקח את העגלה והתחיל לצלם, בהתחלה ברחובות תל-אביב אבל עכשיו זה פשט לכל מדינת ישראל, כיצד הוא מנסה ללכת עם העגלה עם ילדו הקט על המדרכות ואין לו שום אפשרות לעשות את זה.
<בת אל הלמר: או שהוא צריך לרדת אל הכביש מפני שיש שם פחים שהרשות המקומית לא מפנה או שיש שם עניין של מרכולתם של סוחרים שפשוט מניחים אותם על גבי המדרכות, או אופניים או אופנועים או אופניים ממונעים שפוגעים בקשישים וגורמים להם למעוד.
<בת אל הלמר: גם לאופניים עצמם האמת אין הרבה מקום משום שיש שם בעיה של תוואי שפתאום נקטע להם או על-ידי רמזור או על-ידי תחנת אוטובוס.
<בת אל הלמר: והערב רב הזה גורם לבעייתיות וגורם להולכי רגל פשוט לרדת אל הכביש.
דוד צור: תודה רבה לך, הארת לנו דברים יפים.
<בת אל הלמר: תודה לך.
דוד צור: בבקשה, פרופסור.
<יוסף פרשקר: אני יכול לדבר הרבה, אני פרופסור, אבל אני אנסה לעשות את זה קצר.
<יוסף פרשקר: אני חושב שהצלחנו, עשינו דרך ארוכה ועשינו דרך טובה.
<יוסף פרשקר: והרבה אנשים ויחידות וגופים תרמו לדבר הזה בברדק כללי ללא תכנון, אבל בהצלחה רבה.
<יוסף פרשקר: ואני שמח שיש לנו היום מטרות ברורות של הרשות.
<יוסף פרשקר: המטרות ששמעתי היום שהן שונות ממטרות ששמעתי קודם, הן הגיוניות ואנחנו צריכים לפעול להשיג אותן.
<יוסף פרשקר: ואנחנו יכולים לעשות את זה.
<יוסף פרשקר: ואני שמח.
<יוסף פרשקר: אני גם שמח, ואנחנו לא מציינים את זה – התשתיות בארץ ברמה יוצאת דופן באיכותן.
<יוסף פרשקר: תפסיקו להשמיץ.
<יוסף פרשקר: והמשטרה עושה את פעולתה נכונה.
<יוסף פרשקר: אין לה מספיק כוח אדם, צריך הרבה יותר שוטרים, אבל לדעתי הפסיקו עם השטויות, לא מחפשים את הרפורטים, את הדוחות, מחפשים את הבטיחות בדרכים.
<יוסף פרשקר: והם עושים עבודה נכונה היום.
<יוסף פרשקר: וכל הכבוד להם.
<יוסף פרשקר: ואני גם רוצה להוסיף את בתי-המשפט.
<יוסף פרשקר: יש עליהום עליהם שהם רחמנים.
<יוסף פרשקר: הם לא רחמנים, הם מפעילים שיקול דעת נבון.
<יוסף פרשקר: איפה שצריך להעניש בחומרה, ויש עונשים כאלה בשכרות, בהשארת קורבן, בדברים כאלה, ואיפה שזה במידה מסוימת קורה וצריך להפעיל את מידת הרחמים.
<יוסף פרשקר: ואני חושב שהם עושים את הדבר הנכון.
<יוסף פרשקר: ישנם שני דברים שאני רוצה לציין שאני חושב שלא נעשו בציבור.
<יוסף פרשקר: ודבר ראשון זה קרדיט לאזרח הפשוט.
<יוסף פרשקר: רבותי, הנהג הישראלי נוהג נורמטיבית.
דוד צור: זו בשורה.
<יוסף פרשקר: לא היינו מגיעים להישגים המופלאים שהגענו – 3.75 הרוגים ל-100,000 תושבים או 5.7 הרוגים למיליארד ק"מ אם הנהג הישראלי לא היה נהג נורמטיבי.
<יוסף פרשקר: וזה שאנחנו מדברים בגנותו אנחנו עושים עוול נורא.
<יעקב שיינין: 95% נורמטיביים.
<יוסף פרשקר: כמובן.
<יעקב שיינין: 5% עושים לנו את הצרות.
<יוסף פרשקר: ואסור להגיד "הנהג הישראלי" במובן השלילי.
<יוסף פרשקר: צריכים לומר: בואו נתקדם הלאה.
<יוסף פרשקר: הממשלה תתרום, הרשויות יתרמו ואתם תמשיכו לתרום ונתקדם.
<יוסף פרשקר: מספרים לי תמיד את הסיפור המופלא על פרחי הבר.
<יוסף פרשקר: רבותי, אם היו מפרסמים שכולם קוטפים פרחי בר, אז הייתם יוצאים מהאוטו וקוטפים.
<יוסף פרשקר: אומרים: לא קוטפים פרחי בר – לא קוטפים פרחי בר.
דוד צור: וחגורות הבטיחות גם, שזו דוגמה מצוינת.
<יוסף פרשקר: אם הנהג הישראלי הוא כל כך נורא, למה שאני אהיה פראייר ואסע בסדר אם כולם נוסעים לא בסדר?
<יוסף פרשקר: רבותי, הרוב המכריע נוסע בסדר, נצטרף אליו ונתקדם.
<יוסף פרשקר: עכשיו, דבר אחד חמור שקורה בארץ זה חברות הביטוח.
<יוסף פרשקר: ראיתם פרסומת אחת, סלוגן אחד, מילה אחת, בזכות בטיחות בדרכים שפורסמה על-ידי חברת ביטוח?
<קריאה: זה עולה כסף.
<רון מוסקוביץ: הם במקרה פה לדיון הבא, אז תיזהר.
<יוסף פרשקר: שיהיו בריאים.
<יוסף פרשקר: רבותי, כל תעשייה היום בחברה המודרנית תומכת במגזר שהיא עוסקת בו.
<יוסף פרשקר: אין דבר כזה.
<יוסף פרשקר: והחברות האלה מתעלמות במכוון מתפקידן.
דוד צור: נקודה חשובה.
דוד צור: נפנה אליהן פנייה.
<יוסף פרשקר: ואני רוצה לומר לכם משהו:
<יוסף פרשקר: חלום הבלהה של מנכ"ל חברת ביטוח רכב הוא שלא תהיינה תאונות.
<יוסף פרשקר: לא תהיה לו עבודה, לא יהיה לו בונוס, הוא ילך הביתה.
<יוסף פרשקר: והם פועלים בכיוון הזה, הם לא עושים "ישראבלוף".
דוד צור: בוא נגיד שהם לא פועלים אחרת.
דוד צור: זו האשמה חמורה להגיד שהם פועלים - - -
<יוסף פרשקר: אני לא יודע איך הם פועלים.
<יוסף פרשקר: בארצות-הברית חברות הביטוח מקיימות מכוני מחקר מכספן.
<יוסף פרשקר: רוצים, לא רוצים – לא נכנסתי לקרביים שלהם, מקיימים מכוני מחקר מופלאים.
<יוסף פרשקר: ואנחנו לא עושים את זה, וכאן זה התפקיד של הכנסת, דעת הקהל, להפעיל עליהם לחץ שישנו התנהגותם.
דוד צור: דברים חשובים.
דוד צור: אני אבקש בקצרה ממש שהרשות, מר שיינין או מר מוסקוביץ, תגיבו בשתיים-שלוש דקות.
<רון מוסקוביץ: אני רק בדקה אגיב ואחר כך היושב-ראש.
דוד צור: דקה ואחרי זה היושב-ראש.
<רון מוסקוביץ: אני רוצה לענות רק לנושא באמת הכי כאוב שעלה פה, זה הדו-גלגלי.
<רון מוסקוביץ: אני קודם כול מקבל את מה שאמר עמית, אם כי צריך להבין את השינוי הארגוני שלנו, שכולם עוסקים היום, לא רק בן-אדם אחד.
<רון מוסקוביץ: גם החינוך וגם ההסברה וגם בנושא התשתיות, יש לנו גם בטכניון, זה גם מופיע במסמך לשנת העבודה הקרובה, כולל אמצעים תשתיתיים שאנחנו רוצים להכניס בערים הגדולות על מנת להגביר את הבטיחות.
<רון מוסקוביץ: גם הנושא של מעקות הבטיחות מטופל עם "נתיבי ישראל".
<רון מוסקוביץ: ואני מסכים שהדגש צריך להיות בנושא ההכשרה.
<רון מוסקוביץ: מניתוח של התאונות בנושא הדו-גלגלי ברור שיש פה בעיה אמיתית של הרוכב, אנחנו רואים את התאונות העצמיות.
<רון מוסקוביץ: ומילה רק למה שאמר חבר הכנסת יעקב אשר.
<רון מוסקוביץ: אני לגמרי לגמרי במקום שהרשות לא צריכה להיות גוף ביצועי.
<רון מוסקוביץ: היא כן צריכה להיות בעלת סמכות לבוא ולהשפיע.
<רון מוסקוביץ: אני חושב שאנחנו לא במקום הזה, אבל אנחנו כן בכיוון הזה - -
יעקב אשר: להכתיב, לא להשפיע.
<רון מוסקוביץ: - - של להכתיב ולהשפיע, ושהאמירה שלנו בנושא בטיחות בדרכים תהיה האמירה הקובעת.
<רון מוסקוביץ: אבל אנחנו לא נתפוס את מקומם של הרשויות המקומיות, לא של "נתיבי ישראל".
<רון מוסקוביץ: אנחנו לא יכולים להיות לא גוף אכיפה ולא גוף ביצוע של תשתיות.
יעקב אשר: כן, אבל כש"נתיבי ישראל" ורשות מקומית יושבים על תוכנית עבודה של שנה - -
<רון מוסקוביץ: הם יישבו יחד אתנו.
יעקב אשר: - - חייב להיות שאתם תשפיעו על סדרי העדיפויות.
<רון מוסקוביץ: בוודאי.
<יעקב שיינין: אני רוצה לחזק את מה שאמר רון.
<יעקב שיינין: אנחנו גוף מייעץ, לא יותר מזה.
<יעקב שיינין: רצינו להיות גם מחליט – לא נתנו לנו, אבל אנחנו מייעץ.
<יעקב שיינין: ואם יהיה לנו מוניטין, ישמעו לעצות שלנו.
<יעקב שיינין: אנחנו לא גוף מבצע, אנחנו לא יכולים להיות גוף מבצע.
<יעקב שיינין: יש מספיק גופים מבצעים במדינת ישראל.
<יעקב שיינין: אבל אנחנו לא צינור, אנחנו שואלים על תפוקות, אנחנו רוצים לדעת נורמות, אנחנו רוצים לדעת מדדים והרשויות עושות את זה.
<יעקב שיינין: יש לנו שיתוף פעולה אסטרטגי עם משטרת ישראל.
<יעקב שיינין: היא עושה את זה, אנחנו מממנים את הניידות, את הדלק, את הסטודנטים.
<יעקב שיינין: יש לנו תפוקות, אנחנו מדברים איתם, אנחנו אומרים מה לעשות, כך זה צריך להיות.
יעקב אשר: כשאתה המממן הישיר אתה הופך להיות גוף ביצועי.
דוד צור: חבר הכנסת אשר, לא נוכל להיכנס לזה.
יעקב אשר: אתה הופך להיות גוף ביצועי, אתה מביא ניידות.
<רון מוסקוביץ: מי שנותן את הפקודה זה מי שיושב פה.
<יעקב שיינין: ולכן מאוד חשוב לנו הנושא של מוניטין מקצועי.
<יעקב שיינין: זה מה שייתן לנו את הגוף.
<יעקב שיינין: ואנחנו לא מתכוונים להקים עוד גוף מבצע.
<יעקב שיינין: לגבי מה שאמר פרופ' פרשקר.
<יעקב שיינין: אני חושב שהיו לנו הרבה מאוד ויכוחים במשך שנים, אני היום מסכים אתך לחלוטין במאה אחוז, ואני חושב שבעצם בסופו של דבר האמת היא המנצחת, ואנחנו רואים את הדברים.
<יעקב שיינין: ואני אומר: עשינו את החלק הקל.
<יעקב שיינין: אני לא מסכים עם אף מילה שאמר בקר.
<יעקב שיינין: לא ידעתי ממתי נהיית מומחה כלכלי ואתה מבין בכלכלה, אבל בוא נגיד ככה:
<יעקב שיינין: אמרת דברים - - -
<משה בקר: למדתי כלכלה - - -
דוד צור: מר בקר, נתתי לך לדבר, תן לו להגיב.
<משה בקר: לא, הוא תוקף אותי ברמה האישית.
דוד צור: באותה מידה שאתה תקפת אותו.
<משה בקר: לא אישית, בשום פנים ואופן לא אישית.
<משה בקר: לא אישית, מקצועית.
דוד צור: שום דבר לא אישי, זה רק פרסונלי.
דוד צור: תן לו לסיים.
יעקב אשר: זה אקדמאי, זה לא אישי.
<יעקב שיינין: גם אני תקפתי אותך מקצועית.
<משה בקר: אני אשלח לך את התעודות שלי בכלכלה.
דוד צור: מר בקר, אני מבקש ממך, אתה מפריע.
<משה בקר: ד"ר בקר, אני לא מוותר על התואר.
דוד צור: ד"ר בקר, תן לו בבקשה לסיים.
<משה בקר: אני אתן לו לסיים, רק שלא יתקוף אותי אישית.
<יעקב שיינין: ומה שאני אומר, בוא נגיד ככה:
<יעקב שיינין: באמת עשינו, וזה כולנו – התקשורת, המודעות, הכנסת, כולם עשו – הנהג הישראלי היום שונה ממה שהוא היה.
<יעקב שיינין: הוא משתף פעולה.
<יעקב שיינין: יש 5% נהגים שהם בריונים שצריך להוריד אותם, אבל זה לא ה-95%.
<יעקב שיינין: אבל תזכור, וזה, היושב-ראש, אני חושב התפקיד הכי חשוב של הכנסת, הולך להיות לנו יותר ויותר קשה.
<יעקב שיינין: הצלחנו בחלק הקל, אבל מה שאנחנו סופרים וכל העולם סופר זה ההרוגים, בגלל שפצוע, זה שהוא הולך ומבקש מחברת הביטוח ולא קרה לו כלום, והוא אומר: כואב לי הראש, זה אנחנו לא יכולים להביא אותם למכנה משותף.
דוד צור: לא, פצועים קשה.
<יעקב שיינין: ההרוגים זה המכנה המשותף.
<יעקב שיינין: לכן כל העולם עובד על הרוגים.
<משה אדרי: אני רק אעיר לגבי הפצועים קשה.
<משה אדרי: אנחנו כעת יושבים בוועדה עם כל הגופים – עם הלמ"ס, עם משרד הבריאות, כדי לנסות למצוא את הפתרון וההגדרה לפצוע קשה.
דוד צור: שתהיה הגדרה אחידה.
<רון מוסקוביץ: ISS, יש כל מיני רעיונות.
<משה אדרי: יש הרבה מאוד בעיות עם זה.
<יעקב שיינין: ואף אחד לא משקר.
<יעקב שיינין: יש בעיות.
דוד צור: אני מעדיף להסתבך עם גלית, אפילו עם סנדלר, עם יחיאל רוזנבלום, יחיאל מונטג, נורית גרוסמן – כל אלה ביקשו לדבר – ולא להסתבך עם מנהלת הוועדה לאה ורון.
דוד צור: ולכן אני חותר לסיום.
<רון מוסקוביץ: וקיבלת החלטה נכונה.
דוד צור: ואני כרגע בכמה משפטים מאוד קצרים.
<לאה ורון: אין חכם כבעל הניסיון.
דוד צור: הוועדה קודם כול שמעה את התוכניות של הרשות, ואני חייב לומר שאני מודאג משני נושאים.
דוד צור: אחד זה הנושא של הירידה שאנחנו מציינים אותה מ-2008 ועד היום ב-43% מהתקציב.
דוד צור: אנחנו גם נבחן את הנושא הזה גם אל מול האוצר ואל מול סדרי העדיפויות.
דוד צור: והנתון שנאמר על-ידי ראש אגף התנועה, שאני אגב לא הייתי מודע לו אפילו, אבל נאמר:
דוד צור: אני חמפשע כי ב-2010 גם לא הייתי במדים וגם לא בעבודה ציבורית, כך שאני אפילו לא מודע לעניין הזה של ה-200 תקנים שדיברת עליהם שירדו בנושא הזה.
דוד צור: ונבחן איך זה קורה, כי בסך הכול לא הוסטו מתוך התקנים האלה ללחימה בפשיעה.
דוד צור: המשטרה קיבלה תקנים, להב 433 הוקם מתקציבים אקסוגניים, כנ"ל התקציבים הנוספים שכרגע ניתנים.
דוד צור: כך שהדברים האלה מטרידים.
דוד צור: לגבי התקציב, אנחנו נקיים כפי שהצעתם בסוף ינואר, אחרי שהדברים יעברו את הפרוצדורות בתוך משרדי הממשלה עם השר, ונשמע על התכנון בצורה פרטנית.
דוד צור: ואני מבטיח גם לתת לכל האחרים שלא הספקתי היום לתת להם להתייחס או לא מספיק זמן או כאלה שאפילו לא התייחסו בכלל.
דוד צור: וכל אלה שנרשמו יהיו הראשונים לדבר בדיון הבא.
דוד צור: אני רוצה לומר על הוויכוחים.
דוד צור: אז קודם כול, אין לי שום בעיה עם ויכוחים מקצועיים.
דוד צור: אסור שנרד לרמה לא של ויכוחים אישיים וגם לא לרמת הקרדיטים.
דוד צור: זאת אומרת, יש פה מספיק, אמרתי את זה בפתיח הדברים – אם היינו משקיעים את אותו מאמץ להילחם במאבק בתאונות בדרכים מאשר להיאבק אחד בשני על קרדיטציה או על דברים פרסונליים אז היינו מגיעים לתוצאות לדעתי מופלאות.
דוד צור: הוועדה קשובה מאוד, זו ובטח הוועדה שמעלי, ועדת הכלכלה שמכוחה אני פועל כתת-ועדה, לכל מה שקשור להצעות חקיקה ותקנות.
דוד צור: אנחנו לא נהיה צוואר הבקבוק.
דוד צור: זאת אומרת, מאוד היינו מבקשים, רוצים, שמה שאמר ראש האגף וגם המנכ"ל יובא לפתחנו במהרה, שאפשר יהיה לאשר תקנות כדי להקל עליכם בפעילות.
דוד צור: ולכן אם אתם צריכים סיוע מאתנו, מנהלת הוועדה כאן היא הגורם המרכזי שיכול מהר מאוד לתעדף את זה ונוכל להביא את זה לאישורים.
דוד צור: אנחנו נקיים בהמשך דיונים בחתך של נושאים, כשאחד הדגשים שיהיו זה גם הנושא של הדו-גלגלי.
דוד צור: אין ספק שאחוז הנפגעים, ההרוגים והנפגעים מתוך הדו-גלגלי, הוא באמת לא פרופורציונלי ביחס לחלקם בתוך הנסועה.
<רון מוסקוביץ: למספר הנמוך שלהם.
דוד צור: זה נכון שרמת הסיכון שם באמת גבוהה, אבל בטח לא צריך לתרום לה עם כל מיני בעיות תשתיתיות או התנהגותית וכן הלאה.
<יצחק סנדלר: גם רמת ההכשרה שלהם הכי נמוכה.
דוד צור: אולי גם.
דוד צור: וזה נכון.
דוד צור: אנחנו גם נקיים דיונים בנושא של כשירות הנהגים, התחלתי בדיוק להגיד, מר סנדלר, זאת אומרת בחתך של נושאים שיש בהם כשירות נהגים, נושא של הטכנולוגיות, נושאים של תקנות או נושאים שיעלו, קציני בטיחות שזה לפתחה של הוועדה מעלי, ואנחנו נדון בנושאים מקצועיים ככל שאפשר.
<גלית גלעד: רק מילה.
דוד צור: לא, אי-אפשר אפילו חצי מילה, כי אני בחריגה גדולה מאוד.
<גלית גלעד: רק שכחת 50 הרוגים ילדים.
דוד צור: אז לא שכחנו אותם בכלל.
דוד צור: אנחנו מדברים על הולכי רגל ואנחנו מדברים על הרבה דברים, זה נאמר בתוך הוועדה.
דוד צור: אז כך שאנחנו לא שוכחים לרגע אף אחד מההרוגים.
דוד צור: אגב, בכלל צריך לזכור: כשאנחנו מדברים על סטטיסטיקות, אנחנו מדברים על תקציבים – זה נסבל.
דוד צור: כשמדברים על סטטיסטיקות בהרוגים או בנפגעים, כל אחד זה מאה אחוז אסון נוראי שמשפחה שלמה התרסקה, המעגלים מסביב שלא נדבר.
דוד צור: לכן עוד 5% או 6% זה לא דבר של מה בכך, זה סטטיסטיקות נוראיות.
דוד צור: ולכן אנחנו מודאגים מהעלייה של השנה.
דוד צור: יחד עם זאת, באמת כשמסתכלים מבחינה מקצועית צריך להסתכל, כפי שהוצג פה על-ידי מר שיינין, לאורך כל השנים יש פה מגמה מקצועית שמטפלת בנושאים ויש מגמה של ירידה שאני מקווה שנשמור אותה גם בשנים הבאות.
דוד צור: תודה רבה לכם על ההשתתפות.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת רותם, שמפתיע אותנו ונמצא פה היום.
אבישי ברוורמן: בדרך כלל הוא לא נמצא אתנו.
אבישי ברוורמן: הוא לא חבר הוועדה.
אבישי ברוורמן: אנחנו מקבלים אותו בברכה, יושב-ראש ועדת החוקה.
אבישי ברוורמן: חברי משרד החקלאות, כל המגדלים, מכל הכיוונים ומכל המקומות, ברוכים תהיו.
אבישי ברוורמן: אנחנו מקיימים את הישיבה השנייה בתקנות תכנון משק החלב (קביעת מכסות חלב), התשע"ד-2013.
אבישי ברוורמן: הישיבה הקודמת הייתה בשנה שעברה, ב-3 בדצמבר 2013.
אבישי ברוורמן: אני מבקש, עורך הדין עצמון, תעדכן אותנו בדברים שלא נסגרו.
אבישי ברוורמן: ואז עורכת הדין אביאני, תעברי להקראה, ואנחנו נדון בסעיפים במחלוקת.
<איתי עצמון: אדוני, בישיבה הקודמת הוועדה אישרה עד תקנה 12, כולל, כאשר נשארו מספר נושאים פתוחים שמשרד החקלאות התבקש לגבש נוסח לגביהם.
<איתי עצמון: הנוסח הזה נשלח.
<איתי עצמון: הוא הופץ, כמקובל, על-ידי מנהלת הוועדה באתר הוועדה.
<איתי עצמון: הנושא הראשון שלא הוכרע בישיבה הקודמת מצוי בתקנה 6, שעניינה הפחתת מכסת חלב ליצרן.
<איתי עצמון: אני מציע שעורכת הדין אביאני תמשיך להציג את הנושא.
אבישי ברוורמן: עורכת הדין אביאני.
<אפרת אביאני: יש לנו בסעיף קטן 6(א)(3) הוראה שמדברת על כך שוועדת המכסות רשאית לקבוע ליצרן מכסה שנתית נמוכה.
<אפרת אביאני: זה סעיף שעוסק בסיטואציות שבהן ועדת המכסות רשאית לקבוע ליצרן מכסה שנתית שהיא נמוכה מהמכסה שנקבעה לו בשנה הקודמת.
<אפרת אביאני: זו הפחתת מכסה.
<אפרת אביאני: סעיף קטן (3) מדבר על כך שוועדת המכסות תהיה רשאית לעשות זאת במקרים של "אי-עמידת היצרן בהוראות ובתנאים שנקבעו לו על-ידי ועדת המכסות בקשר לייצור החלב או שיווקו בשנים הקודמות".
<אפרת אביאני: אנחנו מתכוונים כאן למה שהיצרנים מכירים בשם "נוהל אי-ביצוע".
<אפרת אביאני: הפחתה בשל אי-ביצוע, תת-ביצוע.
<אפרת אביאני: קיבלנו הערה בדיון הקודם שצריך לעגן את הנוהל הזה בתקנות.
<אפרת אביאני: הצענו נוסח, הוא מופיע בסעיף 6א.
<אפרת אביאני: קוראים לו "הפחתת מכסה עקב אי-ביצוע".
<אפרת אביאני: הוא מבוסס על נוהל אי-ביצוע שמפורסם באתר המועצה, ושמוכר ומיושם היום.
<אפרת אביאני: אני אקריא.
<אפרת אביאני: "ועדת המכסות, לאחר שנתנה ליצרנים הנוגעים לעניין להשמיע טענותיהם בפניה לפי תקנה 41 – (א) תפחית את מכסתו של יצרן שמתקיים בו אחד מהתנאים המפורטים להלן, בהיקף של 50% מהפער בין גודל המכסה שהוקצתה לו בשנה הקודמת לבין היקף המכסה שיוצר על ידו בפועל באותה שנה: (1) יצרן שבשנה שלפני השנה הקודמת ייצר פחות מ- 85% ממכסתו, ובשנה הקודמת לא הגדיל את הייצור בשיעור של 10% לפחות לעומת השנה שלפניה; (2) יצרן שבכל אחת משלוש השנים הרצופות הקודמות ייצר פחות מ- 93% ממכסתו.
<אפרת אביאני: (ב) תפחית את מכסתו של יצרן שבשנה הקודמת הופחתה לו מכסה לפי תקנת משנה (א), ולא הגדיל את הייצור בשיעור של 10% לפחות לעומת היקף הייצור בפועל בשנה שקדמה לה – בהיקף של 100% מהפער בין גודל המכסה שהוקצתה לו בשנה הקודמת לבין היקף המכסה שיוצר על ידו בפועל באותה שנה; (ג) תפחית את מכסתו של יצרן שבשנה הקודמת הופחתה לו מכסה לפי תקנת משנה (ב), ולא הגדיל את הייצור בשיעור של 10% לפחות לעומת היקף הייצור בפועל בשנה שקדמה לה – בהיקף האמור בתקנת משנה (ב), ויראו את ההפחתה כאילו בוצעה לפי תקנת משנה (ב)".
<אפרת אביאני: את הפרטים של הנוהל, אם צריך להסביר, אני אבקש ממועצת החלב להסביר.
אבישי ברוורמן: אנחנו נשמח לשמוע את הסבר התוכן, מה היה בשיווי המשקל הקודם, מה החדש, מה קורה, מה זה עושה טוב, מה זה עושה רע.
<שייקה דרורי: שייקה דרורי, מנכ"ל מועצת החלב.
<שייקה דרורי: הרעיון שעומד מאחורי זה הוא שזה ענף מתוכנן, ואנחנו רוצים לתכנן אותו.
<שייקה דרורי: אנחנו הגענו באיזשהו שלב למצב שיותר מדי בעלי מכסה לא יצרו את מכסתם, ולכן אנחנו רוצים לעזור להם לייצר את מכסתם.
<שייקה דרורי: הרעיון אומר שאם אתה לא מייצר את מכסתך, לוקחים לך את מכסתך.
<שייקה דרורי: לא באותו יום, יש נוהל.
<שייקה דרורי: הנוהל ישנו, הוא כבר עובד שנתיים, ועובד בסך הכול טוב מאוד.
<שייקה דרורי: הוא בהחלט מכניס את המשקים, את הרפתנים, לסדר מסוים.
<שייקה דרורי: אנחנו רוצים להכניס את אותו סדר השנה גם לכבשים ולעזים.
אבישי ברוורמן: מישהו רוצה להעיר?
אבישי ברוורמן: אדוני, שמך לפרוטוקול.
<פרץ שורק: פרץ שורק, התאחדות מגדלי הבקר.
<פרץ שורק: בנוהל הקיים היום יש עוד סעיף קטן אחד שאומר שיצרן שהופחתה לו מכסתו – אם בשנה שלאחר מכן מייצר את מלוא מכסתו, או עד אחוז מסוים, מקבל את זה חזרה.
<פרץ שורק: וזה חסר כאן בנוסח.
אבישי ברוורמן: מדוע זה חסר, עורכת הדין אביאני?
אבישי ברוורמן: זה "עושה שכל", מה שנקרא, באנגלית.
<אפרת אביאני: אני חייבת לומר שאת הנוסח הזה אני כתבתי על סמך הנוהל שקיבלתי ממועצת החלב.
<אפרת אביאני: אם צריך להשלים, אנחנו נשלים.
<אפרת אביאני: צריך להשלים את זה?
אבישי ברוורמן: מר דרורי, מה הסיבה שזה ירד?
אבישי ברוורמן: זו טעות?
<שייקה דרורי: זו כנראה טעות.
<שייקה דרורי: חוסר שלנו.
<אפרת אביאני: אז מה צריך להוסיף?
<איתי עצמון: תאמרו את העיקרון, ואנחנו נמצא את הניסוח.
<איתי עצמון: מה העיקרון?
<לאה ורון: מר שורק, תחזור על העיקרון.
<פרץ שורק: העיקרון אומר שאם אותו יצרן שהפחיתו לו מכסה התעשת וייצר את מכסתו בשנה שלאחר מכן או שנה נוספת – זה היה עד שנתיים – הוא קיבל חזרה את ההפחתה.
אבישי ברוורמן: תודה ששמת לב לפרטים.
אבישי ברוורמן: נתקן את הדבר הזה.
<איתי עצמון: באיזה שלב הוא אמור לקבל את זה חזרה?
<קריאה: זה היה שלוש שנים.
<לאה ורון: עד שלוש שנים?
<פרץ שורק: באיזה שנה הוא אמור לקבל?
<שייקה דרורי: בשנה העוקבת.
<פרץ שורק: לאחר שהוא הגיע לביצוע באותם שנים.
<פרץ שורק: אם הוא לא הגיע למכסות - - -
אבישי ברוורמן: דוקטור תניב רופא, מה יש לך להגיד בנושא?
<תניב רופא: בהחלט יש מקום – וגם שניסחנו את הנוהל חשבנו על השנה העוקבת.
<תניב רופא: אנחנו חייבים לשדר ליצרנים שיש להם מכסה שזו לא רק זכות, זו גם חובה לייצר.
<תניב רופא: ולכן אי-אפשר למתוח את זה על פני שלוש שנים, כי אנחנו לא - - -
<תניב רופא: שנה זה מספיק.
אבישי ברוורמן: אדוני, לפרוטוקול.
<יואב צור: יואב צור, רפתן מבאר טוביה.
<יואב צור: אני, כרגיל, בר-פלוגתא עם תניב רופא.
<יואב צור: המושבניקים קנו לאחרונה מכסה גדולה.
<יואב צור: לבצע אותה זה מאמץ גדול, כי זה מחייב לרכוש עגלות, להתאים את המבנים.
<יואב צור: וזה לא יכול להיות בתהליך של שנה, וגם לא בשנתיים.
<יואב צור: אני אתן לך דוגמה.
<יואב צור: מבכירה הרה עלתה עד לא מזמן בין 7,000 ל-8,000 שקל.
<יואב צור: כשמתחיל השיגעון, זה מגיע ל-12,000 שקל.
<יואב צור: אין שום סיבה שאנשים יסתבכו בהרפתקאות מהר-מהר כי תניב רופא החליטה שצריך לעשות את זה מהר.
<יואב צור: אני מבקש שכאשר יש קפיצת מדרגה כזאת, להחריג את זה.
<יואב צור: לא צריכים להיות בלחץ של שנה-שנתיים.