GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ישראלה מני: עלינו להתחיל לדבר במונחים אחרים, להיכנס קצת יותר למיקרו.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת זחאלקה דיבר על עסקים זעירים.
אבישי ברוורמן: נחשוב על זה.
<מוטי שפירא: אפשר מילה אחת?
<מוטי שפירא: קודם כול, זה סעיף מעולה, פיתוח מעולה.
אבישי ברוורמן: אשר לאיתמר – לאיתמר.
<מוטי שפירא: שתיים, הבעיה הרבה יותר קשה מאשר נראית פה, הרבה יותר קשה, והיא לאו דווקא במשרדי הממשלה.
<מוטי שפירא: אתה הולך למטה, למטה, למטה – יותר טוב שלא אתאר מה הולך פה, מה הולך ברשויות המקומיות ובחברות ממשלתית ובתאגידים ובגופים מתוקצבים – חבל על הזמן.
<מוטי שפירא: אפשר להביא לכאן 15 אנשים שיספרו לכם.
אבישי ברוורמן: אתה זוכר את הבחור שבגיל 28 כבש את העולם?
אבישי ברוורמן: אתה יודע איך קראו לו?
אבישי ברוורמן: אלכסנדר מוקדון.
אבישי ברוורמן: אתה זוכר את הסיפור אך מכיוון שהצעירים חלקם לא מכירים את ההיסטוריה אז אספר את הסיפור הזה.
אבישי ברוורמן: הבחור הזה יום אחד שמע, עוד לפני שהיה מלך העולם, כאשר היה בן 20, שיש איזה קשר בגורד – גורד היתה מעצמה – ואמרו שמי שיתיר את הקשר הזה ישלוט בעולם.
אבישי ברוורמן: באו מכל הקצוות וכל אחד ניסה, אך אף אחד לא הצליח.
אבישי ברוורמן: הוא הגיע לשם, לקח את החרב וחתך את הקשר הגורדי הזה והפך להיות מלך העולם.
אבישי ברוורמן: אני אומר, אנחנו צריכים פה כמה חרבות אלכסנדר, ולא את הסיבות למה א' ולא ב'.
אבישי ברוורמן: אני מרים לך להנחתה.
<מוטי שפירא: בתוך הצעת החוק הגדולה והמרוכזת שלנו יש סעיף מפורש שמציג הצעות חוק בעניין האשראי.
<מוטי שפירא: הוא מופיע בסעיף 11 במסמך שלנו.
<מוטי שפירא: החשב הכללי ידבר, אבל לא כל הבעיה נמצאת במשרדי הממשלה אלא הבעיה גדולה יותר.
ג'מאל זחאלקה: אני מציע את The sword of the mind, כלומר את חרב השכל הישר.
אבישי ברוורמן: אנחנו לא רוצים את חרב החרב, אנחנו רוצים את חרב המוח.
ג'מאל זחאלקה: זאת אִמְרָה של הגל.
אבישי ברוורמן: יפה, ד"ר זחאלקה, תודה לך.
אבישי ברוורמן: מר גולדברג, אני מסתכל עליך, אתה הרמת את היד ואתה יכול לדבר.
<דוד גולדברג: תודה רבה, אדוני.
<דוד גולדברג: אני חייב להתייחס כאן למכרזים של משרדי ממשלה.
<דוד גולדברג: אומר בזהירות, אבל גם באופן בטוח, לא מעט עסקים רצו לקחת את המכרזים, לקחו את המכרזים ופשוט נמחקו, נשחקו, ולא רק בגלל ימי אשראי, גם בגלל ימי אשראי.
<דוד גולדברג: כאן אני בא למשפט שנמצא בעמוד 18, ושוחחתי על כך גם עם החשכ"לית, עם מיכל עבאדי-בויאנג'ו.
<דוד גולדברג: כתוב "הפקת תועלת מרבית ברכישות הממשלה במונחי איכות, מחיר ושירות", ואני רוצה לדבר על מחיר, מחיר, מחיר, מחיר.
<דוד גולדברג: מדוע?
<דוד גולדברג: הידעתם שבהרבה מאוד מכרזים שיעור המחיר מהשקלול של 100% גבוה מאוד, לעתים מגיע ל-50%-60%?
<קריאה: הוא 100%.
<דוד גולדברג: קרי, אם רוצה עסק כלשהו – קטן, בינוני – להיכנס פנימה ולזכות במכרז, יש תחרות לא נורמלית על המחיר, שבאה על חשבון האיכות.
<דוד גולדברג: התוצאה היא שנכנסים מתחרים באיכות נמוכה והמחיר יורד.
<דוד גולדברג: אציג דוגמה, אם המחיר הוא 228 שקלים, נותנים הנחה של 50%, מציגים מחיר של 138 שקלים.
<דוד גולדברג: ראיתי מכרז אחרון, הציעו הצעה ב-75 שקלים לשעה במכרז של משרד ממשלתי.
<דוד גולדברג: לכן התוצאה היא – ניקח גם את האשראי בחשבון, שוטף פלוס 180 לפעמים מיום שאתה עושה את העבודה – המסקנה היא שהמכרז הזה עלול לגמור עסקים, וכך קורה.
<דוד גולדברג: בתנאים האלה הוא עלול לגמור עסקים.
<דוד גולדברג: ביקשתי מהחשכ"לית שבמכרזים יהיה מחיר מינימום, שאם עסק נותן מחיר נמוך יותר מהמחיר הממוצע המוצע הוא בחוץ.
אבישי ברוורמן: הנקודה טובה מאוד.
אבישי ברוורמן: אני מבקש עכשיו, כי אני מתקרב לסיכום הישיבה הזאת, לשמוע את יהונתן רזניק ואת אלון קינסט מאגף החשב הכללי במשרד האוצר.
<יהונתן רזניק: אני רכז משרדים כלכליים באגף החשב הכללי, אני רפרנט של משרד הכלכלה.
<יהונתן רזניק: אתחיל באופן כללי, שתי נקודות קצרות, ואלון קינסט אחרי כן יתייחס לגופם של הדברים.
<יהונתן רזניק: קודם כול, אני רוצה להדגיש שאמנם חלק מן הדברים – נשמעו פה הערות רבות על התוכן שיש בהצעת החוק, כן או לא.
<יהונתן רזניק: אני רוצה להדגיש שהסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים בעבודה שלה יוצקת תוכן ופועלת לטובת עסקים קטנים גם אם זה לא כתוב בהצעת החוק.
<אתי בנדלר: אז אולי לא צריך את הצעת החוק.
<אתי בנדלר: שתמשיך לפעול יפה.
<יהונתן רזניק: אני לא אומר שלא צריך את הצעת החוק.
<יהונתן רזניק: אני חושב שזה הצעת חוק חשובה.
<יהונתן רזניק: אני לא חושב שלא צריך את החוק.
<יהונתן רזניק: אני אומר שיש פעילות רבה שהסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים עושה, שלא מקבלת ביטוי מוסדר בהצעת החוק.
<יהונתן רזניק: היא עושה את זה והעסקים נהנים מזה.
אבישי ברוורמן: מה שהיא עושה, איך אומרים, אהלן וסהלן.
ג'מאל זחאלקה: בעצם אתה מציע לנו הצעת חוק שאומרת איך המכונה פועלת, אבל למה היא קיימת ומה תעשה המכונה הזאת – זה לא נאמר.
ג'מאל זחאלקה: זאת מכונה טובה ולא צריך לעשות כלום.
ג'מאל זחאלקה: אתה יכול לקחת את המבנה הזה.
ג'מאל זחאלקה: אם אתה לא קובע לו את מטרות העבודה ולא נותן לו את הכלי מה הוא יעשה, אני לא מבין.
ג'מאל זחאלקה: אתה מציע: בואו נבנה את המכונה.
ג'מאל זחאלקה: המכונה צריכה להיות פונקציה של הפעילות שלה.
ג'מאל זחאלקה: לא אבנה מכונה ואחר-כך אקבע את הפעילות שלה.
אבישי ברוורמן: זה בסדר, חבר הכנסת זחאלקה.
אבישי ברוורמן: למה אני מפנה את האצבע אליהם?
אבישי ברוורמן: כי אני מסתכל עליכם, אל מיכל עבאדי-בויאנג'ו ואל אגף החשב הכללי, אני רוצה לקדם את זה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה בעזרת
אבישי ברוורמן: כם ביחד להכניס פה כמה דברים משמעותיים, גם בהתייחסויות.
אבישי ברוורמן: יש פה כל-כך הרבה חוכמה קולקטיבית בשולחן הזה של אנשים, האמן לי, שמכירים את השטח, שחיים את השטח.
אבישי ברוורמן: בוא תתקדם.
<יהונתן רזניק: לזה אתייחס.
<יהונתן רזניק: קודם כול, דיברת על נושא ימי האשראי.
<יהונתן רזניק: יש ועדה של מספר משרדי ממשלה, בראשות החשבת הכללית, שעורכת בחינה מדוקדקת מאוד של נושא ימי האשראי.
<יהונתן רזניק: אני מציע שנחכה להמלצות הוועדה.
<יהונתן רזניק: אני לא יכול להגיד לוח זמנים.
<יהונתן רזניק: העבודה של הוועדה נמצאת בשלבים מתקדמים מאוד.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, חודש-חודשיים?
<יהונתן רזניק: אני מאמין שכן.
<אתי בנדלר: אם מדובר על חודש-חודשיים אז זה יעכב את הצעת החוק.
<יהונתן רזניק: אני מאמין שזה טווח ריאלי.
<דוד שחף: הוועדה עובדת כבר חצי שנה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה שתסיימו כדי שנכניס את זה כבר, לתת "בשר" לקויתי.
<יהונתן רזניק: הוועדה עושה עבודה יסודית מאוד.
אבישי ברוורמן: אז תעביר את המסר שאנחנו מצפים בינואר לקבל את זה.
<יהונתן רזניק: המסר יועבר.
<יהונתן רזניק: זה דבר אחד.
<יהונתן רזניק: דבר שני, לפני שאלון קינסט יתייחס לגופם של דברים, אני רוצה לציין.
<יהונתן רזניק: כפי שאמרת, יש פה הרבה חוכמה סביב השולחן ואנחנו נפגשים איתם.
<יהונתן רזניק: גם מוטי שפירא יכול להגיד שלפני חודש-חודשיים ישבנו ביחד עם החשבת הכללית, הם העלו את כל הנקודות שיש להם, לרבות נושא המכרזים הממשלתיים.
<יהונתן רזניק: התייחסנו גם לדברים ספציפיים שהם אמרו, הם ראו שהם מקבלים מענה.
<יהונתן רזניק: אני חושב שחל פה שינוי רב לאורך הדרך.
אבישי ברוורמן: יש התפתחות, אבל אנחנו רוצים להגיע גם מעבר לפלירט.
אבישי ברוורמן: אני רוצה כבר את ה-Tonight is the night.
<יהונתן רזניק: יש דיאלוג שוטף בין החשב הכללי ובין העסקים.
<אלון קינסט: אני ממינהל הרכש הממשלתי, מרכז כלכלה ורכש.
<אלון קינסט: אשתדל להתייחס לכל הסעיפים שעלו כאן.
<אלון קינסט: אגיד לפני כן אמירה כללית.
<אלון קינסט: הוצגו כאן נושאים רבים שנוגעים לעול הבירוקרטי שמכביד על עסקים קטנים ומקשה עליהם לתפקד.
<אלון קינסט: צריך להבין שבגדול ההצעה של מרכז המחקר והמידע של הכנסת כפי שמונחת פה היא עול בירוקרטי על משרדי הממשלה, שתקשה עליהם לתפקד ולמעשה תמנע מהם לבצע רכש.
<אלון קינסט: צריך להבין שהאיזון של תהליך הרכש במשרדים כל הזמן מאזן בין עיקרון השוויוניות ובין עיקרון היעילות.
<אלון קינסט: מצד אחד, אנחנו רוצים שמשרדים יבצעו רכש באופן שוויוני.
<אלון קינסט: מצד שני, אנחנו רוצים שהם יצליחו לתפקד.
<אלון קינסט: צריך להבין שזאת עבודה מאוד-מאוד-מאוד קשה.
אבישי ברוורמן: יש פה איזו דרך ביניים שאתה יכול להציג?
<אלון קינסט: אנסה לעבור על הסעיפים אחד לאחד.
<אלון קינסט: צריך להבין שדברים רבים בסופו של דבר חייבים לבוא לפתחה של ועדת המכרזים במשרד, שהיא שאחראית על ההתקשרות וצריכה לקבוע ולאזן.
אבישי ברוורמן: אתן לך דוגמה, כי אתה מציג בדיוק את הנקודה.
אבישי ברוורמן: קח את נושא הבנקים.
אבישי ברוורמן: לבנק קל נורא להלוות לשחקנים גדולים.
אבישי ברוורמן: יש שם 10 חברים – חלק מהם נפלו עכשיו, חלק יעלו – יש לך כמה מיליארדי שקלים, אתה אומר:
אבישי ברוורמן: אני נותן לו חצי מיליארד, ואתה מכיר את כולם.
אבישי ברוורמן: כאשר אתה רוצה לתת הלוואות לעסקים קטנים ובינוניים ה-transaction cost גבוה, ולכן מבחינת היעילות הדבר הכי קל הוא לקחת 4 שחקנים גדולים, ואני לא אומר שמות, וכך זה עובד ברוב המקומות.
אבישי ברוורמן: את רוב הדברים האלה מחלקים בין מה שנקרא The usual suspects, "החברים", והחברים הגדולים לוקחים את האשראי, וכשהכול צומח הכול נהדר.
אבישי ברוורמן: חלק מן המאבק הזה, שקיים, הוא בסופו של דבר שיעילות המשק והצמיחה והשוויוניות תשתפר, אבל אני מסכים אתך לחלוטין, צריך לחשוב איך לעשות את התהליך הזה בצורה שבכל זאת – זה אמנם קצת יותר בעייתי, אבל פה נדרשת יצירתיות.
אבישי ברוורמן: אחרת, לך רק לגדולים.
אבישי ברוורמן: תן לנו הצעה.
<אלון קינסט: בהקשר הזה אגיד שלאחרונה עשינו מהלך במסגרת ההנחיות שמנחות את המשרדים איך לעבוד מכוח חוק חובת מכרזים, עשינו עבודה משותפת על הוראות תכ"מ (תקנות כספים ומשק).
אבישי ברוורמן: אני רוצה לסכם את הישיבה הזאת.
אבישי ברוורמן: הקשב, את הסיבות למה לא אנחנו יודעים.
אבישי ברוורמן: בסופו של דבר יושבים פה האנשים מן השטח ואומרים: לא יקרה כלום, כפי שלא קרה ב-2010 ולא קרה ב-2009, וישראל יורדת בדירוג שלה בנושאים הללו.
אבישי ברוורמן: אני מעוניין, באמצעותך, באמצעות מיכל עבאדי-בויאנג'ו, באמצעות האנשים החכמים כאן לקחת כמה דברים, שיעשו אותם בחוכמה, לא שייצרו יותר מדי עומס.
<אלון קינסט: אני יכול להתייחס לנקודות אחת-אחת, אבל מכיוון שאין זמן אני מציע שתשאירו את כל התחולה של נושא מכרזים לעבודה המשותפת שלנו מול רן מלמד ישירות, בנושא של הוראות תכ"מ, הנחיות למשרדים.
<אתי בנדלר: אני רוצה לומר מדוע זה לא טוב.
<אתי בנדלר: הוראות התכ"מ מחייבות את משרדי הממשלה בלבד.
<אתי בנדלר: אנחנו מדברים כאן על תחולה הרבה יותר רחבה.
<אתי בנדלר: אני לא מדברת כרגע רק על הרשויות המקומיות, שהוועדה עוד תצטרך לקבל החלטה אם להרחיב את תחולת הצעת החוק גם לרשויות מקומיות, אלא על גופים שחוק חובת המכרזים חל עליהם.
<אלון קינסט: אם היה לי זמן הייתי שמח מאוד להתייחס לסוגיות אחת לאחת, אבל אני מבין שאי אפשר.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני מסכם את הדיון.
אבישי ברוורמן: בשעה 13:30 נפתח את ישיבת ועדת יוקר המחיה והמזון.
אבישי ברוורמן: גם בישיבה הבאה נמשיך לבחון את ההצעות ולבקש הערות מנציגי הממשלה.
אבישי ברוורמן: הוועדה תקבל החלטות לאילו נושאים תתייחס הצעת החוק, ואז יוחלט מי ינסח, הייעוץ המשפטי לוועדה, בראשות עו"ד אתי בנדלר, או הממשלה, או ביחד, הכול תלוי בהסכמות.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מכל אחד מן הגורמים להעביר הצעות נוספות, מנוסחות כבר כסעיפים להצעת החוק.
דוד צור: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה בנושא תקנות התעבורה (תיקון מס'...), בדבר הסדרת השימוש ברכב שניזוק, התשע"ד-2013.
דוד צור: אנחנו עצרנו בדיון הקודם, ואנחנו רוצים לסיים היום.
דוד צור: עשינו סבב דוברים והערות בנושא של תקנות התעבורה בדבר הסדרת השימוש ברכב שניזוק.
דוד צור: מי אנשי משרד התחבורה כאן?
<מרב תורג'מן: אני רק אציין שהוועדה אישרה עד תיקון תקנה 309, סעיף 1 פסקה (4) רק עד תקנת משנה (ג).
דוד צור: נתחיל בהקראה כי כבר עשינו את הדיון.
דוד צור: מי שירצה להיכנס לתוך התקנות נשמע את ההערות.
דוד צור: מי מקריא?
<שרית זוכוביצקי-אור: אני.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני רק אגיד שבעקבות הערות ששמענו בוועדה, הייעוץ המשפטי של הוועדה והערות שונות שנשמעו שקלנו אותם וכבר הכנסנו אותם כשינויים לנוסח.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני מקריאה את תקנת משנה (ד) המוצעת: (ד) הודעה כאמור בתקנת משנה (ג) תימסר לרשות הרישוי לאחר שבדק שמאי הרכב כי הרכב תוקן במפעל, נבדק במפעל בודק וניתנה לגביו תעודת בדיקה.
<מרב תורג'מן: את יכולה להסביר את התוספת?
<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, אנחנו רוצים שברישיון הרכב לא רק יירשם נזק מהותי.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים שברישיון הרכב תהיה גם אינדיקציה לכך שהרכב תוקן ונבדק במפעל בודק.
<שרית זוכוביצקי-אור: זאת אומרת לא רק שהיה נזק גדול, אלא שהיה תהליך.
<שרית זוכוביצקי-אור: מבחינתנו "תוקן" זה תוקן במפעל מורשה; ו"נבדק" – נבדק באמצעות מפעל בודק.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה המפעל המורשה לבדיקות לפי סעיף 309.
<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, רשות הרישוי פה היא פלטפורמה לרישוי.
<שרית זוכוביצקי-אור: זאת אומרת היא לא קובעת נזק בטיחותי מהותי, אלא רק רושמת ברישיון הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: אותה פרוצדורה יש לגבי רכב שהוכרז כאובדן גמור, "טוטל-לוסט".
<שרית זוכוביצקי-אור: גם שם שמאי קובע שהרכב הוא טוטל-לוסט, הוא מודיע לרשות הרשות, והיא מבטלת את רישום הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: זאת אומרת היא רק פלטפורמה לרישוי.
<שרית זוכוביצקי-אור: אותו דבר כאן:
<שרית זוכוביצקי-אור: רשות הרישוי צריכה לרשום – או אנחנו מציעים שהיא תרשום – שהנזק הבטיחותי תוקן ונבדק, ולכן אנחנו צריכים לקבל את האינפורמציה לגבי תיקון הרכב במפעל מורשה ובדיקתו במפעל בודק.
<שרית זוכוביצקי-אור: אז נוכל לרשום, על-פי הממצאים שהעבירו לנו את ההערה ברישיון הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: כאן אנחנו מטילים את השלמת האינפורמציה על השמאי.
דוד צור: היה אז דיון אם זה צריך להיות על השמאי או על המוסך המורשה הבודק.
דוד צור: כן, מר שמואל מלכיס.
<שמואל מלכיס: שמואל מלכיס, איגוד חברות הביטוח.
<שמואל מלכיס: לא צלח בידינו בדיון הקודם לקבוע מסלול אחד בלבד שבו המנהל המקצועי של המפעל שתיקן יודיע למפעל הבודק, והמפעל הבודק הוא שיודיע למשרד הרישוי.
<שמואל מלכיס: אנחנו חושבים גם עכשיו שאין צורך בשני מסלולים, ואין צורך להבדיל בין רכב מבוטח שהוא היום מיעוט מסך-כול מצבת כלי הרכב במדינת ישראל לעומת כל כלי הרכב האחרים.
<שמואל מלכיס: עכשיו הוכנס פה שינוי נוסף בתקנת משנה (ד) של סעיף 4 שלפיה, לא רק השמאי, על-פי (ג), הוא שמודיע למשרד הרישוי שנגרם לרכב נזק בטיחותי שמצדיק בדיקה, על-פי תקנה 309, אלא שהשמאי יבדוק פעם נוספת את הרכב אחרי שהוא תוקן במפעל; והוא ידווח ולא מנהל המפעל הבודק למשרד הרישוי שהרכב תוקן ונבדק.
<שמואל מלכיס: קודם כול יש פה ייקור של כל הנושא של ביטוח הרכב משום שהשמאי, למעשה, צריך היום לבצע שתי בדיקות.
<שמואל מלכיס: מי ישלם את הבדיקה הנוספת?
<שמואל מלכיס: הרי השמאי לא יבוא בהתנדבות לבדוק את הרכב פעם נוספת אחרי שהרכב יתוקן, וחוץ מזה - -
דוד צור: מה ההצעה שלך, שזה יהיה רק על-ידי - -
<שמואל מלכיס: כן, ההודעה עצמה יכולה להינתן בלי שום בעיה על-ידי מנהל המפעל הבודק.
<שמואל מלכיס: השמאי גם לא מומחה, הוא לא יכול לבדוק - -
דוד צור: הנקודה ברורה.
<מרב תורג'מן: צריך להבהיר שהנוסח לא מחייב את השמאי לבדוק בפועל את הרכב - -
דוד צור: גם וגם.
<מרב תורג'מן: - - אלא רק לבדוק שניתנה עליו תעודת בדיקה.
<שמואל מלכיס: אבל למה הוא צריך לבדוק את מנהל המפעל הבודק, ובכל רכב אחר שאינו מבוטח אפשר לסמוך על מנהל המפעל הבודק שידווח למשרד הרישוי?
<שמואל מלכיס: למה צריך פה גם שלייקס וגם חגורה?
דוד צור: אני מניח שזה מכיוון שהוא הפנה את כל הריג'קטים למוסך המורשה.
<שמואל מלכיס: לא הבנתי את השאלה.
דוד צור: מלכתחילה הוא זה שרשם את כל הריג'קטים.
<שמואל מלכיס: לפי דעתנו, זה גם היה מיותר לחלוטין כי זה לא תפקידו של שמאי לקבוע אם הרכב- -
דוד צור: אז מה תפקידו של השמאי באופן כללי?
<שמואל מלכיס: להעריך את הנזק בכסף.
<שמואל מלכיס: לכן יש היגיון רב שהוא קובע טוטל-לוסט כי טוטל-לוסט הוא מבחן כלכלי שבו הוא קובע שעלות התיקון של הרכב היא אחוז מסוים מערכו של הרכב, ולכן הוא מדווח עליו כאובדן גמור.
דוד צור: אוקיי, הנקודה ברורה.
דוד צור: עורך הדין שלמה תוסייה-כהן, בבקשה.
<שלמה תוסייה -כהן: אני מטעם איגוד השמאים.
<שלמה תוסייה -כהן: לצערי, אנחנו לא נוכל להסכים עם כל מה שאמר חברי, אבל עם חלק מהדברים נסכים.
<שלמה תוסייה -כהן: הניסוח צריך להיות כזה שמבהיר שהשמאי לא בדק בפועל – בניגוד לבדיקה שהוא עורך לרכב – שהרכב אכן נבדק במפעל בודק.
<שלמה תוסייה -כהן: כל מה שצריך לשנות בניסוח הוא שהוצג בפניו אישור על-כך שנעשתה בדיקה במפעל בודק.
<שמואל מלכיס: אבל למה - - -
<שלמה תוסייה -כהן: זאת אומרת כך הדברים גם נעשים היום; השמאי בודק את הרכב פעם ראשונה, בודק את הרכב בסיום הבדיקה, הוא רואה שאכן תוקן, ומוצג בפניו אישור של מכון הבדיקה.
<שלמה תוסייה -כהן: הוא לא ייגש בפעם השלישית לבצע בדיקה או ייגש יחד עם הרכב למכון הבדיקה.
<שלמה תוסייה -כהן: אבל אפשר להסתמך על אותו מסמך.
<שלמה תוסייה -כהן: רק אנחנו לא רוצים שתהיה אי בהירות, האם יש צורך לגשת פעם שלישית ולבדוק את הרכב במכון הבדיקה.
<שלמה תוסייה -כהן: אני מניח שגם משרד התחבורה לא התכוון לדבר הזה, אלא רק לכך שיוצג בפני השמאי - -
דוד צור: נשמע את משרד התחבורה.
<אבנר פלור: היום בפועל בסוף התהליך השמאי מקבל את המסמכים האלה של הבדיקה.
<אבנר פלור: פה אנחנו מעגנים שהתנאי למסור את הדיווח לרישום ברישיון הרכב הוא הגשת המסמכים לשמאי.
<אבנר פלור: לא כתוב פה שהוא צריך לבדוק את הרכב.
<אבנר פלור: זאת גם לא הייתה הכוונה שלנו.
דוד צור: כדי לסגור פה מעגל אני מניח שזה הרעיון - -
דוד צור: - - שתהיה פה סגירת מעגל של מי שפתח אותו.
<שמואל מלכיס: אני לא מבין למה יש צורך בזה?
דוד צור: כדי לוודא - -
<שמואל מלכיס: למה אתם יכולים לסמוך בכל רכב אחר שמנהל המפעל הבודק ידווח למשרד הרישוי?
דוד צור: כי בטוטל-לוסט - -
<שמואל מלכיס: זה לא עניין של טוטל-לוסט.
<שמואל מלכיס: זה בדיוק אותו מקרה של רכב שנזקק לבדיקה.
<שמואל מלכיס: על-פי תקנה 309, מנהל המפעל הבודק – אם יש לו סמכות לגבי 55% מכלי הרכב לדווח למשרד הרישוי, למה צריך להמציא לרכב מבוטח הליך שונה שדורש מעורבות של שמאי?
<שמואל מלכיס: השמאי ראוי לשכר כשהוא עושה עבודה, אבל למה לייקר את כל התהליך?
<שמואל מלכיס: אין לזה שום סיבה הגיונית.
<שמואל מלכיס: למה אנשים שמבטחים רכב צריכים לשאת בנטל הזה ולהעמיס עליהם עלות נוספת בלי שום צורך?
דוד צור: מה העלות, אגב?
<שמואל מלכיס: סביר להניח שאם הוא יבצע פעולה זה יעלה כ-400 שקל נוספים.
דוד צור: אומר עורך-דין תוסיה-כהן שאין שום עלות, שהדברים מתבצעים ממילא גם היום ללא עלות נוספת.
<שלמה תוסייה -כהן: לו הייתי מאמין שחברות הביטוח אכן יעלו את שכר השמאים יכול להיות שהייתי שותק.
<שלמה תוסייה -כהן: אבל מאחר שאנחנו מכירים את השוק ויודעים מה קרה שם למעלה מ-10 השנים האחרונות אין שום חשש שהדבר הזה יקרה.
<שלמה תוסייה -כהן: שכר השמאים לא יעלה כתוצאה מהדבר הזה.
<שלמה תוסייה -כהן: אני עוד לא שמעתי מישהו שעושה משהו בהתנדבות.
<שלמה תוסייה -כהן: אבל אין צורך בזה בכלל.
<שרית זוכוביצקי-אור: קודם כול "נבדק וניתנה עליו תעודת בדיקה" – למעשה, הוספנו את הנוסח הזה כיוון שקיבלנו את הערת איגוד חברות הביטוח לא להשאיר את הכיתוב "נזק בטיחותי", אלא הם רצו שתהיה אינדיקציה שהרכב תוקן ונבדק.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו קיבלנו את ההערה הזאת, ולכן גם שונה המלל שיירשם ברישיון.
<שרית זוכוביצקי-אור: אבל כדי שרשות הרישוי תוכל לרשום את המלל הזה – הרי היא נסמכת על בדיקה שעושה אדם אחר – אני צריכה להגיד שהם ידווחו לי שזה תוקן במפעל מורשה.
<שרית זוכוביצקי-אור: כדי להיענות לבקשה שלך, המילים "נבדק במפעל בודק" מיותרות משום שאם ניתנה לגביו תעודת בדיקה ממילא ההנחה היא שהמפעל בדק.
<שמואל מלכיס: אבל מה עם כל הרכב האחר?
דוד צור: הערה אחרונה, ואנחנו נעבור להצבעה.
<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, כל הנושא של "רק שמאי" או "גם מנהל מקצועי" כבר נדון בדיון הקודם והתקבלה החלטה.
<אבנר פלור: אני לא רוצה שנחזור על זה שוב גם בדיון הזה.
<אבנר פלור: חבל על הזמן.
<קריאה: אבל לפחות תשנו את הנוסח.
דוד צור: הוועדה מספיק טולרנטית לשמוע, אם צריך, גם פעם שנייה.
<בתיה לונדון: סליחה, כבוד היושב-ראש, הנוסח של הסעיף כפי שהוא מנוסח כרגע עלול להטעות.
<בתיה לונדון: כרגע הסעיף מדבר על כך שהשמאי בדק שניתנה לגביו תעודת בדיקה.
<בתיה לונדון: צריך לנסח את זה כך שיהיה ברור שהוא רק צריך לוודא קיומו של מסמך.
<בתיה לונדון: לא צריך לעשות בדיקה.
דוד צור: מה הנוסח המתפשר בעניין הזה?
<שרית זוכוביצקי-אור: נגיד ככה: "לאחר שבדק שמאי הרכב כי הרכב תוקן במפעל", המילים "נבדק במפעל בודק" יימחקו.
דוד צור: ולאחר שבדק – אני מקבל את ההערה שלך.
<בתיה לונדון: קיים אישור.
דוד צור: הצלחנו לשעמם את תלמידי בית הספר עד שהם נוטשים אותנו.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני מורידה את "נבדק במפעל בודק".
<מרב תורג'מן: אם ניתנה עליו תעודת בדיקה חזקה עליו שהוא נבדק במפעל בודק.
<בתיה לונדון: אבל אני רק רוצה שהשמאי יוודא קיומה של תעודה.
<יערה למברגר: "הוצגה בפניו" זה בסדר.
<בתיה לונדון: צריך לנסח את זה.
<מרב תורג'מן: "בדק שמאי הרכב כי הרכב תוקן, והוצגה בפניו תעודת בדיקה".
<שרית זוכוביצקי-אור: "תוקן במפעל", זאת הכוונה.
<רונן לוי: צריך להיות בסוף "מפעל בודק".
<מרב תורג'מן: "שבדק שמאי הרכב כי הרכב תוקן במפעל והוצגה בפניו תעודת בדיקה".
<רונן לוי: "של מפעל בודק".
<שרית זוכוביצקי-אור: מצוין.
דוד צור: זה בסדר?
דוד צור: בעד סעיף משנה (ד)– פה-אחד
דוד צור: נמנעים – אין
דוד צור: המשיכי לקרוא, בבקשה.
<שרית זוכוביצקי-אור: (ה) מנהל מקצועי במפעל שתיקן רכב שנגרם לו נזק בטיחותי ושלא נבדק בידי שמאי רכב יודיע על כך למפעל הבודק בטופס הערוך לפי טופס 3 בתוספת השלוש עשרה.
<שרית זוכוביצקי-אור: (ו) מנהל מקצועי של מפעל בודק אשר נתן תעודת בדיקה לרכב שנגרם לו נזק בטיחותי ושלא נבדק בידי שמאי רכב, יודיע לרשות הרישוי כי לרכב נגרם נזק בטיחותי, הוא תוקן במפעל ונבדק על- ידו, ויציין את המועד שבו בדק את הרכב, זאת בטופס הערוך לפי טופס 2 שבתוספת השלוש- עשרה.
<מרב תורג'מן: רק הבהרה לגבי האחריות שחלה על מנהל מקצועי ב-(ה), בבקשה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מדברים על אחריות של מנהל מקצועי במפעל בודק.
<שרית זוכוביצקי-אור: יש פה שני ערוצי דיווח: ערוץ אחד זה השמאי – אם שמאי ראה את הרכב; הערוץ השני זה מנהל מקצועי של המפעל שתיקן.
<שרית זוכוביצקי-אור: אם הוא מזהה שיש שם נזק בטיחותי צריך להפנות את הרכב לבדיקה במפעל בודק.
<שרית זוכוביצקי-אור: חובת הדיווח חלה על המפעל הבודק, והוא צריך לדווח לנו את אותם מרכיבים כדי שנוכל - -
דוד צור: זה מה שאמר קודם שמואל מלכיס, שהם ממילא עושים את זה.
<שרית זוכוביצקי-אור: הוא אומר לא להטיל חובת דיווח על שמאי.
דוד צור: הוא אומר, אם ממילא זה קורה, למה להטיל על השמאי?
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו חושבים שאם - - -
דוד צור: בבקשה, רונן.
<רונן לוי: אני רונן לוי, יושב ראש איגוד המוסכים בישראל.
<רונן לוי: להזכירכם, בישיבה הקודמת ביקשת שנגיע להסכמות עם משרד התחבורה.
<רונן לוי: מאחר שאנחנו כמעט שנתיים עובדים על העניין של רישום הערה ברישיון הרכב קיימנו דיון עם משרד התחבורה.
<רונן לוי: לפני כשנתיים כשהיה חוזר 22 שחל רק על חברות הביטוח משרד התחבורה הפסיק אותו אחרי חודשיים כי הוא אמר שיש פה איזושהי אפליה שרק חברות ביטוח צריכות לעמוד ברישום הזה, וחברות הליסינג לא.
<רונן לוי: כרגע מה שמשרד התחבורה עושה, הוא מעגן את האפליה הזאת.
<רונן לוי: בהתחלה הגענו למסקנה שיש שמאי רכב על כל תיקון.
<רונן לוי: כלומר כל בעל רכב במדינת ישראל שיעבור נזק בטיחותי יחויב בשמאי.
<רונן לוי: זאת הייתה ההצעה שלנו.
<רונן לוי: מאחר שאת היישום של ההודעה למשרד הרישוי שהוא הכי נכון והכי פשוט, יכולים לעשות בכל נזק בטיחותי או בכל נזק שיש בו כריות אוויר, אנחנו ממליצים לא להכליל את העניין שלא יהיה שמאי; אלא בכל נזק בטיחותי בעל רכב במדינת ישראל יהיה מחויב לקחת שמאי וללוות אותו.
<רונן לוי: כך גם לא תהיה אפליה בין חברת ביטוח או רכב מבוטח או לא מבוטח.
<רונן לוי: ככה נסגור את מעגל התיקון הזה ואת מעגל אובדן ההלכה בכל המקומות, לא רק במקומות שהרכב מבוטח בהם.
<רונן לוי: בסגירה בשבוע שעבר הם התחייבו לזה.
<רונן לוי: משום מה הדבר הזה התהפך בימים האחרונים, אני לא יודע למה.
<רונן לוי: זאת אומרת לא התחייבו, אלא זאת הייתה ההצעה.
<אבנר פלור: אף אחד לא התחייב.
<רונן לוי: לא הייתה התחייבות של מנהל אגף הרכב, אבל זאת הייתה ההצעה.
<רונן לוי: יישומית אנחנו ממליצים שהוועדה תלך לעניין של שמאי הרכב וילוו את כל התיקונים שיש בהם נזק בטיחותי.
<רונן לוי: שלא יקרה שכל פעם שכרית אוויר נפתחת שחברות ליסינג או ציי רכב שרוצות לחסוך לא ייקחו שמאי.
דוד צור: אני מניח שאיגוד חברות הביטוח לא מתלהב מזה.
<רונן לוי: איגוד חברות הביטוח צריך להיות אדיש לזה, אין לו בעיה.
<דידי רוזנפלד: - - -
<שמואל מלכיס: זאת זריית חול בעיניים.
<שמואל מלכיס: אין לזה שום אפשרות מעשית.
<שמואל מלכיס: אדם פרטי ייקח שמאי?
<דידי רוזנפלד: אני מ"שלמה סיקסט".
<דידי רוזנפלד: לבן אדם פרטי יש אוטו שלם מבוטח.
<דידי רוזנפלד: אם הוא נפגע ונפתחו כריות אוויר הוא צריך בנוסף להוצאה שיש לו גם להוציא כסף על שמאי?
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו סומכים על המנהל המקצועי.
דוד צור: יש בזה משהו.
<אינריד הר אבן: אבל מה היחסים?
<אינריד הר אבן: לחברות ליסינג יש מאות אלפי מכוניות.
<אינריד הר אבן: ברכבים פרטיים - - -
<רונן לוי: כשמדובר על בטיחות מדובר על הונאות רבות היקף.
<רונן לוי: אתם יודעים.
<דידי רוזנפלד: מה קרה לכם?
<דידי רוזנפלד: רוב כלי הרכב במדינת ישראל לא מבוטחים.
<רונן לוי: אצלך יש בטוח שמאי לכל רכב.
<רונן לוי: אנחנו יודעים את זה.
<רונן לוי: יש לך שמאי בית, ואין לך בעיה בכלל.
<רונן לוי: גם לחברת "אלבר" יש, גם ל"אלדן" יש.
<דידי רוזנפלד: זה לא רלוונטי - -
<רונן לוי: לך בטח אין בעיה עם זה.
<דידי רוזנפלד: אני לא מדבר על חברות הליסינג בכלל.
<דידי רוזנפלד: הסברתי שאני מדבר רק - -
<רונן לוי: אז עכשיו אתה לא מייצג את חברות הליסינג?
<דידי רוזנפלד: לא אמרתי מה אני מייצג.
דוד צור: מותר לו להגיד מה שהוא רוצה גם אם הוא מחברת ליסינג, לדבר בשם האדם הפרטי.
דוד צור: הוא העלה נקודה נכונה.
דוד צור: אני רק לא מבין, למה איגוד המוסכים מתנער מאחריות שיש לו ומגלגל אותה עם עלות נוספת כך שבן אדם לקחת שמאי גם על הנזק שנגרם לו.
דוד צור: האם מנהלי המוסכים לא מספיק מקצועיים כדי לתת את הדיווח הזה?
<רונן לוי: אני אשמח לדווח על כל רכב כזה.
<רונן לוי: רק שיהיה דיווח.
<רונן לוי: שלא יהיה מצב שלא יהיה דיווח.
<מרב תורג'מן: התקנות מחייבות דיווח.
<מרב תורג'מן: מי שלא ידווח - - -
<רונן לוי: מפעל בודק, לא אנחנו.
דוד צור: עורך דין תוסייה, רצית לומר משהו?
<שלמה תוסייה -כהן: אני רוצה לומר משהו שדווקא לא נוגע להעסקת שמאי.
<שלמה תוסייה -כהן: יש בעיה מובנית דווקא אצל חברינו מחברות הליסינג.
<שלמה תוסייה -כהן: מאחר שהרכבים הם בבעלותם, המוסכים בבעלותם וגם השמאים הם שמאי בית שמועסקים על-ידם, הרישום ברישיון שייכנס היום לתוקף יגרום נזק כלכלי גדול לכל אדם שהרכב שבבעלותו יירשם.
<שלמה תוסייה -כהן: ככל שאותו אדם הוא בעל יותר אמצעים וגם שליטה על נותני השירותים הקושי הזה מתגבר.
<שלמה תוסייה -כהן: כאשר אנחנו מדברים על רכבים מבוטחים בחברות ביטוח יש שמאי חוץ שהוא לא שמאי בית שמועסק על-ידי חברות הביטוח בכל אחד מהנזקים.
<שלמה תוסייה -כהן: הוא גורם שאין לו אינטרס כלכלי ישיר ברישום הזה.
<שלמה תוסייה -כהן: אצל חברות הליסינג יש בעיה יותר גדולה וצריך לתת לה מענה.
<שלמה תוסייה -כהן: אי אפשר להתעלם מהעובדה ולהגיד שיש מנהל מוסך, וסומכים על מקצועיותו למרות שאנחנו סומכים על מקצועיותו של כל אדם שמקבל רישיון – שמאי, מוסכניק וגם קצין בטיחות.
<שלמה תוסייה -כהן: אנחנו סבורים שבכל מקרה כזה צריך להגדיל את המעגל של הגורמים המדווחים למקסימום.
<שלמה תוסייה -כהן: לכן הצעתנו היא להוסיף את קציני הבטיחות של ציי הרכב כגורם מדווח נוסף בשלב שבו הרכב נפגע; לא לאחר התיקון – שם אפשר להסתפק במפעל הבודק.
דוד צור: יש התייחסות לקציני הבטיחות?
<שרית זוכוביצקי-אור: יש לנו שני ערוצי בדיקה: אם היה בתהליך שמאי הוא צריך לדווח.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו לא רוצים דיווח בשלבים, אנחנו רוצים בסוף.