GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קריאה: אפשר לעשות ניסוי כזה מטעם הוועדה.
<דפנה פישר: אני מבקשת שתתנו לי להציג.
<דפנה פישר: אולי לא נוח לכם לשמוע את מה שיש לנו לומר.
<דפנה פישר: אני מבקשת לסיים את דבריי.
אבישי ברוורמן: עו"ד פישר, בבקשה.
<דפנה פישר: לאחר מכן הוא קיבל סיסמה.
<דפנה פישר: את אותה סיסמה הוא הקיש באתר ורק לאחר מכן, כשהיתה הצלבה שאכן בעל הטלפון הוא- - -
<קריאה: החברה ידעה את הסיסמה שהוא קיבל?
<דפנה פישר: לא.
<אליהו וינוגרד: אפשר שלא יפריעו לנו באמצע?
<אליהו וינוגרד: אנחנו לא הפרענו להם.
<יצחק קדמן: איך אתם נותנים יד לזה?
<יצחק קדמן: איך?
<יצחק קדמן: אנשים מכובדים כאלה.
<דפנה פישר: לאחר מכן בשנת 2005 הגיעה החדשנות, שאפשר היה בעצם לשלם באמצעות חשבון הסלולר.
<דפנה פישר: בשנת 2010 פיתחה החברה תחומים חדשים והקימה חברה חדשה, חברת "איקיוטק", והעבירה אליה- - -
אבישי ברוורמן: עו"ד פישר, סלחי לי, את קוראת את זה מצוות אנשים מלומדה בתור עורכת-דין.
אבישי ברוורמן: זה לא בית-משפט כאן.
אבישי ברוורמן: אני שואל אותך, אם היינו מוציאים אותך ממשרד פישר והיית יושבת כאן כמו גברת פילצקי עם הבת שלה ואחרים.
אבישי ברוורמן: מה היית אומרת על התהליך הזה?
אבישי ברוורמן: זה לא מזעזע?
<דפנה פישר: אענה לה.
<ענת פילצקי: את חושבת שילד בן 9 יכול להבין את כל המלל שכותבים בכתב קטן וזעיר?
<גולדי רוט-סבן: ולא היה צורך במספר תעודת זהות וגם לא היתה סיסמה.
<דפנה פישר: הכול היה מאושר על-פי הנחיות משרד התקשורת.
יצחק וקנין: מי אישר לכם במשרד התקשורת?
<דפנה פישר: הכול מאושר.
<דפנה פישר: הכול עבד כשורה עד שנת 2009.
אורלי לוי אבקסיס: נמצא כאן נציג של משרד התקשורת?
פנינה תמנו: מנסים להטעות את הציבור.
יצחק וקנין: הנה עורכת-דין ממשרד התקשורת, היא אומרת שלא היה אישור.
אבישי ברוורמן: רבותי, סליחה, נציגת משרד התקשורת, עו"ד מנדלסון, בבקשה.
אבישי ברוורמן: האם משרד התקשורת אישר את זה?
אבישי ברוורמן: נשמע את מאיר בן בסט ממשרד התקשורת.
<דפנה פישר: סליחה, כבוד היושב-ראש, לא סיימנו לדבר.
אבישי ברוורמן: אתן לך לדבר.
אבישי ברוורמן: בזכותי אפסיק אותך, בזכותי אחדש את זכות הדיבור שלך.
אבישי ברוורמן: זאת היתה שאלה ספציפית ואני רוצה לשמוע את משרד התקשורת.
<מאיר בן בסט: אני מאגף פיקוח ואכיפה במשרד התקשורת.
<מאיר בן בסט: יש משהו צורם במכתבים ששולחים עורכי-הדין לחייבים לכאורה.
<מאיר בן בסט: הם כותבים, בין היתר: "אישרת את הרשמתך בדף הרשמה והתחייבת בתשלום כאמור בתקנון האתר ובדף הרישום, תוך שהרשמתך אושרה גם בזיהוי כפול לפי הנחיות משרד התקשורת, באמצעות מכשיר הסלולרי שברשותך שמספרו ...".
<מאיר בן בסט: בשנים 2007-2009 לא היו שום הנחיות של משרד התקשורת, שום דבר.
<מאיר בן בסט: ההנחיות של משרד התקשורת נכנסו לתוקף בסוף שנת 2011.
<מאיר בן בסט: יש שם תהליך של הפקת סיסמה ושליחתה למנוי.
<מאיר בן בסט: ההפקה והשליחה נעשתה על-ידי "איקיוטק".
<מאיר בן בסט: במסגרת ההנחיות הפקענו את הפקת הסיסמה ושליחתה מ"איקיוטק" והפקדנו אותה בידי חברות הסלולר.
<מאיר בן בסט: וראה זה פלא, בעקבות השינוי הזה הפסקנו לקבל תלונות מאנשים שאומרים: לא נרשמנו.
אורלי לוי אבקסיס: אתה מבין מה יוצא מזה?
אבישי ברוורמן: המכתבים לא נכונים.
<ברוריה מנדלסון: יש פה הנחיות.
<ברוריה מנדלסון: בדברים האלה לא היו הנחיות.
<דפנה פישר: אדוני, אתם מקשיבים רק לעצמכם.
<דפנה פישר: האם התכנסתם לדבר בשם עצמכם ולהקשיב לעצמכם?
<דוד ימין: גברתי אמרה שהסיסמה היתה לא ידועה ל"איקיוטק"- - -
אבישי ברוורמן: נתתי רשות דיבור לעו"ד פישר.
אורלי לוי אבקסיס: אבל יש פה הטעיה.
<דפנה פישר: יש פה שני דברים חשובים ואתם לא מתייחסים אליהם.
אורלי לוי אבקסיס: חוזה שמבוסס על הטעיה אינו תקף, נקודה.
אבישי ברוורמן: אנחנו פה לא בית-משפט.
אבישי ברוורמן: אמרת משהו לגבי משרד התקשורת.
יצחק וקנין: שהם אישרו.
אבישי ברוורמן: עצרתי אותך כדי שעו"ד מנדלסון ומר בן בסט, נציגי משרד התקשורת, יאמרו את דבריהם.
אבישי ברוורמן: הם אומרים שמה שאמרת איננו נכון, זה לא דברי אמת.
פנינה תמנו: השולחן הזה, גם אם הוא לא בית-משפט, לא יסבול שקרים.
<דפנה פישר: החברה עבדה.
<דפנה פישר: היו לה מאות אלפי לקוחות, ואכן נוצרו חובות.
<דפנה פישר: תיכף אתייחס גם אליך.
<אבנר עורקבי: מה זה ה"פמיליה" פה?
<דפנה פישר: בשנת 2009 בתום-לב הוגשה בקשה, שאתם לא מתייחסים אליה, לאישור הגשת תובענה ייצוגית כנגד החברה.
<דפנה פישר: מי שהגיש את התובענה יושב לימיני (עו"ד עמית זילברג), והוא הפסיד בתביעה הזאת.
<עמית זילברג: זה רק לא אושר כתובענה ייצוגית.
<דפנה פישר: במהלך הזמן הזה החליטה החברה, כל עוד התנהל הדיון בפני בית-המשפט לעצור את הליכי הגבייה, שעד לשלב זה התנהלו כשורה וכדין.
<דפנה פישר: היא עצרה את ההליכים עד שבית-המשפט פסק לטובתה והדף את כל הטענות.
<אהוד מטרסו: הוא לא הפסיד.
<דפנה פישר: לאחר מכן המשיכה החברה לגבות את החובות.
אבישי ברוורמן: רבותי, תקשיבו אליי, בשעה 14:15 אסכם את הדיון.
אבישי ברוורמן: עו"ד פישר תדבר עוד 3 דקות ואחרי זה כבוד השופט וינוגרד אם ירצה להוסיף מספר מילים ואתן רשות דיבור לעוד מספר נציגים.
אבישי ברוורמן: רבותי, זה לא בית-משפט.
אבישי ברוורמן: אני מזועזע ממה שקורה פה.
אבישי ברוורמן: אני לא משוכנע מהדברים שלך בכלל.
אורלי לוי אבקסיס: אבל גם פה אסור לומר דברי שקר.
אבישי ברוורמן: גמרנו, אמרת מה שאמרת, הכול נרשם בפרוטוקול.
אבישי ברוורמן: משפט אחרון, בבקשה.
<דפנה פישר: אמרו שיש כ-1,000 לקוחות שמתלוננים כרגע כנגד החברה.
<דפנה פישר: 3,000 אנחנו מגדירים כ"טרמפיסטים".
<דפנה פישר: אני רוצה לציין שביניהם נמצאת גם גברת שלי הרמן, שהיא אשתו של מר טופורובסקי.
<דפנה פישר: את זה הוא לא ציין.
<עמית זילברג: הוא נפגע בעצמו.
<עמית זילברג: יש לך חדשות, שגם אתה עומד לקבל מכתב.
<דפנה פישר: הוא כבר קיבל מכתב.
אורלי לוי אבקסיס: לכל השותפים פה, אנא בשבוע הקרוב תבדקו את הדואר שלכם.
<עמית זילברג: עושים פה צחוק.
פנינה תמנו: חבר הכנסת טופורובסקי, אתה יודע מה, אם היא כבר פותחת אולי תספר איך הבריונים הגיע למשרדך ואיימו עליך.
בועז טופורובסקי: כבר סיפרתי.
בועז טופורובסקי: אי אפשר לרדת יותר נמוך מזה.
אורלי לוי אבקסיס: אתה נגוע במניעים אישיים... רגע, ממתי התביעה?
אורלי לוי אבקסיס: אחרי שהם ביקרו במשרדך או לפני שהם ביקרו במשרדך?
בועז טופורובסקי: עוד לא ראיתי מכתב כזה.
אורלי לוי אבקסיס: כנראה גם אנחנו נהיה מושא לאיזו תביעה.
אבישי ברוורמן: כבוד השופט וינוגרד, מספר דקות לרשותך, בבקשה.
<אליהו וינוגרד: אני רגיל מבית-המשפט שנותנים לכל צד לדבר בלי הפרעות של הצד השני, כך נהוג, כך הנימוס, כך מחייב.
<אליהו וינוגרד: נתתם לכל האנשים האלה לדבר, אני מבקש שלא יפריעו לי באמצע דבריי וייתנו לי לסיים אותם בלי קריאות ביניים.
אבישי ברוורמן: בהחלט, בבקשה.
<אליהו וינוגרד: כך אני נוהג.
<אליהו וינוגרד: כך נהגתי במשך 23 שנים על כס השיפוט.
<אליהו וינוגרד: מגיע שכך יתנהגו גם כלפיי.
אבישי ברוורמן: בכבוד.
<אליהו וינוגרד: במכתב של כבוד היושב-ראש אליי מיום 15 בדצמבר 2013, בקשר לדיון שמתקיים כאן היום, נאמר כך: "הוועדה אינה מבקשת ואף אינה מוסמכת להחליף את תפקידו של בית-המשפט בבירור עובדתי נקודתי של המחלוקות הכספיות האמורות בין "איקיוטק" ובין האזרחים שאותם היא תובעת, כי אם לבחון את הסוגיה בהיבט הציבורי-נורמטיבי במסגרת תפקידה של הכנסת להעלות נושאים לדיון ציבורי ולפיקוח על הרשות המבצעת".
<אליהו וינוגרד: שני נושאים כלולים בדברי היושב-ראש, האחד ברישה, על דרך השלילה, והשני בסיפה, על דרך החיוב.
<אליהו וינוגרד: אתייחס לכל אחד מהם בדבריי.
<אליהו וינוגרד: אני מברך, קודם כול, על דברי היושב-ראש, שהוועדה אינה מבקשת להחליף את תפקידו של בית-המשפט בבירור עובדתי נקודתי על המחלוקות הכספיות שקיימות בין החייבים ובין "איקיוטק".
<אליהו וינוגרד: זה אכן תפקידו וסמכויותיו הבלעדיות של בית-המשפט, לדון בכל אחת ואחת מתביעותיה של "איקיוטק" כלפי מי שהיא טוענת שהוא חייב לה כסף.
<אליהו וינוגרד: אני מבקש להפנות את תשומת הלב, כי בית-המשפט כבר דן ופסק בתביעה ייצוגית שהוגשה בשנת 2009 בנושא הזה.
<אליהו וינוגרד: תביעה ייצוגית, כידוע- -
<קריאה: אבל זה לא באותו נושא, זה תביעה אחרת.
<אליהו וינוגרד: - -היא תביעה של תובע שמבקש לייצג את כל האנשים שטענותיהם זהות לטענותיו של התובע בקשר לחוב.
<אליהו וינוגרד: מדובר בתיק 1860/09 של בית-המשפט המחוזי בתל-אביב, בתביעתו של עורך-דין בשם עמית זילברג, שיושב פה לידינו, שקיבל דרישת תשלום מחברת "במרום", אחת מן החברות בקבוצת "איקיוטק".
<אליהו וינוגרד: עו"ד זילברג ראה בדרישת התשלום הזו שקיבל בסיס לתובענה ייצוגית.
<אליהו וינוגרד: התביעה היתה גם נגד חברות הסלולר "פלאפון" ו"סלקום".
<אליהו וינוגרד: הוא לא פנה לבדוק לפני הגשתה את פרטי הדרישה ממנו, הוא לא ביקש לרענן את זכרונו במסמכים שבהם התחייב.
<אליהו וינוגרד: הוא כנראה כבר ספר בדמיונו את סכומי העתק שימלאו את כיסיו כשיזכה בתביעה הייצוגית.
<אליהו וינוגרד: אולם זה לא קרה לו.
<אליהו וינוגרד: תחת זאת, הוא יצא וידיו על ראשו כשתביעתו נדחתה.
אורלי לוי אבקסיס: למה יש לי תחושה שהיום התוצאה תהיה אחרת?
<אליהו וינוגרד: בלי הפרעה, בבקשה.
<אליהו וינוגרד: תביעתו נדחתה עם חיוב בתשלום הוצאות של 75,000 שקל.
<אליהו וינוגרד: 4 שנים היה התיק הזה בבית-המשפט עד שניתן פסק-הדין.
<אליהו וינוגרד: במשך אותה תקופה החברה פעלה בתום-לב והמתינה כל אותו זמן שהאמת תצא לאור.
<אליהו וינוגרד: לכן גם עיכבה את משלוח כל דרישות התשלום לחייבים וחידשה את המשלוח רק אחרי שניתן פסק הדין, ביום 7 במאי 2013, שכאמור דחה את התביעה.
אבישי ברוורמן: כבוד השופט, סיימת?
<אליהו וינוגרד: לא, לא סיימתי.
אבישי ברוורמן: לכמה דקות אדוני זקוק?
<אליהו וינוגרד: אדוני, תן לי את הזמן לסיים כי זה חשוב.
אבישי ברוורמן: השאלה שלי, כבוד השופט, אני מכבד אותך אבל אני שואל לכמה דקות אתה זקוק עוד.
<אליהו וינוגרד: עוד 10-12 דקות.
אבישי ברוורמן: לא אוכל לאפשר לך, אני מצטער.
אבישי ברוורמן: הדיון יסתיים בשעה 12:15.
יצחק וקנין: תסחוב את הזמן בבית-המשפט, לא פה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש, כבוד השופט וינוגרד, וכבודך מלא עולם, תעביר לי את זה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נחלק את זה לכל חברי הוועדה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להתקדם כדי להגיע לסיכום כי אנחנו לא בית-משפט כאן.
אבישי ברוורמן: יש לך עוד 2 דקות, בבקשה.
<אליהו וינוגרד: יש לי עוד כמה דקות.
אבישי ברוורמן: 2-3 דקות, לא יותר, בבקשה.
<אליהו וינוגרד: אני עובר מפסק-הדין.
<אליהו וינוגרד: רציתי להביא לפניכם, אומר את זה בקצרה, שהשופט בדק כל אחד ואחד מן המסמכים שהתובע ראה אותם לראשונה בבית-המשפט.
<אליהו וינוגרד: השופט הציע לו לחזור בו מהתביעה והוא סירב.
<אליהו וינוגרד: בסופו של דבר השופט בדק כל מסמך שעליו הוא חתם.
<אליהו וינוגרד: השופט אמר שהוא חתם, הוא בדק והוא אישר את התשלום וכל התביעה שלו נדחתה.
אורלי לוי אבקסיס: אולי צריך לשלוח את בתה של גולדי רוט-סבן לתבוע.
אבישי ברוורמן: כבוד השופט, אני מבקש דבר אחד.
אבישי ברוורמן: אני לא רוצה חס וחלילה שישתמע- - -
<אליהו וינוגרד: אני רוצה להציע הצעה בשם החברה.
<אליהו וינוגרד: אני מצהיר בשם החברה, כל חייב שמבקש לראות את המסמכים שנוגעים לו, תינתן לו האפשרות לכך.
<אליהו וינוגרד: כל שעליו לעשות הוא לפנות לעורך-הדין שפנה אליו, שממנו קיבל את הדרישה, בכתב או בטלפון, ולבקש כי המסמכים ישלחו אליו במייל או בפקס.
אורלי לוי אבקסיס: זה שינוי לדיני הראיות, סליחה, אדוני.
אורלי לוי אבקסיס: מה שפה הם עושים, וחשוב להגיד, החברה מנסה לשנות את נטל הראיות ואז הראיה נמצאת בידיים שלו.
<יצחק קדמן: למה לא עשיתם את זה עד היום?
<דפנה פישר: יש גברת בשם עדי ברזילי שפנתה, התלהמה, ואחרי שהיא התלהמה באה והתנצלה.
<דפנה פישר: היא גם שלחה את המכתב הזה לשר התקשורת.
<דפנה פישר: את זה אתם לא מראים פה.
אבישי ברוורמן: כבוד השופט, יש לך עוד דקה לסיים.
<אליהו וינוגרד: לא נותנים לי לדבר.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לשמוע את עורכת-הדין לגבי שינוי נטל הראיה.
אורלי לוי אבקסיס: אז הם לא יוכלו לטעון בבית-המשפט דברים מסוימים.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה טריקים משפטיים, אדוני היושב-ראש.
אבישי ברוורמן: כבוד השופט, אני ביקשתי שני דברים.
אבישי ברוורמן: מכיוון שזמננו קצוב- - -
<אליהו וינוגרד: בצעקות אני לא יכול להתייחס.
אבישי ברוורמן: אני מבין שאתה לא יכול.
אבישי ברוורמן: בכנסת אין לי שליטה על הכול, זה לא בית-המשפט.
אבישי ברוורמן: קודם כול, מה שכתבת אני מבקש שתעביר לוועדה עבור כל חברי הכנסת.
אבישי ברוורמן: אם יש לך עוד הערה לגבי ההצעה, בבקשה.
<אליהו וינוגרד: תרשה לי להשלים את המשפט.
<אליהו וינוגרד: החברה מציעה שכל אחד יפנה לעורך-הדין שפנה אליו, יקבל את המסמכים, יינתנו לו 30 ימים של הפסקת הליכים משפטיים נגדו כדי שהוא יוכל להתייעץ ולהחליט על דרכו.
<אליהו וינוגרד: כאן לא מדובר בחוב קולקטיבי, מדובר בחוב אישי.
<אליהו וינוגרד: לכן כל אחד זכאי לראות את המסמכים והוא יחליט, אחרי שיראה אותם, אם הוא רוצה להסדיר את החוב או רוצה להמשיך בהליכים, ואז טענותיו יישמעו בבית-המשפט.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, כבוד השופט, הבנו.
אבישי ברוורמן: רבותי, כפי שאמרתי, אנחנו כאן לא בית-משפט.
אבישי ברוורמן: אני עדיין מסתכל על זה מבחינת הציבור, זה נראה לי מזעזע, אבל אני לא שופט.
אבישי ברוורמן: אני מבקש לשאול את עו"ד מנדלסון, מה יש לך להגיב על ההערה הזאת?
<ברוריה מנדלסון: עוד פעם, אני מייצגת פה את משרד התקשורת ולא כעורכת-דין פרטית.
<ברוריה מנדלסון: אני רק אומרת, הכלל בדרך כלל הוא "המוציא מחברו, עליו הראיה".
<ברוריה מנדלסון: ככל ש"איקיוטק" חושבת שמישהו חייב לה כסף, שתציג את המסמכים.
יצחק וקנין: אני רוצה לחזק את מה שאמר נציג משרד התקשורת.
יצחק וקנין: אדוני השופט בדימוס, אמרת – אני עכשיו עושה צירוף של דברים – שבעצם תיתן לי כל מסמך שארצה לראות אם אבוא אליך, על-ידי עורך-דין או באמצעותי אני עצמי.
יצחק וקנין: בעצם, אני יכול להגיד לך משהו, אדוני?
יצחק וקנין: לפי מה שאני שומע מאיש משרד התקשורת, עצם המסמך שלך לא חוקי כי אין לו שום תוקף חוקי.
אורלי לוי אבקסיס: הוא מצג שווא.
יצחק וקנין: עכשיו אתה אומר לי: תיקח עורך-דין, תוציא הוצאות, תעשה את כל מה שתעשה.
יצחק וקנין: אדוני, אני אומר לך, המסמך שלך לא חוקי.
יצחק וקנין: אתה בתרמית.
יצחק וקנין: בתרמית החתמת אנשים.
יצחק וקנין: אני עוד צריך לתת לך את כל התהליך שאתה פה מהלך עלינו באיזו צורה כזאת משפטית, בניסוח?
אורלי לוי אבקסיס: למה משרד התקשורת לא תבע?
יצחק וקנין: אני מתפלא עליך, אדוני השופט, שאתה מדבר בצורה כזאת כי זה עדיין עזות מצח להמשיך לרמות את האנשים.
יצחק וקנין: המסמך הבסיסי לא חוקי.
בועז טופורובסקי: זה לשדוד אנשים.
פנינה תמנו: מהבית הזה לא ייצא היתר להונאת הציבור.
אבישי ברוורמן: רבותי, אסגור את הישיבה בעוד 5 דקות.
אבישי ברוורמן: לצערי "וייקב למשפט והנה משפח".
אבישי ברוורמן: אני מבקש את עו"ד יעל כהן שאואט מן המועצה לצרכנות, בקצרה.
<יעל כהן שאואט: ממש שתי מילים.
<יעל כהן שאואט: מייעצים לנו לבוא ולבקש מסמכים.
<יעל כהן שאואט: אנחנו התחלנו תהליך כזה עם החברה ועם עורכי-הדין של החברה.
<יעל כהן שאואט: הם באו לשבת אצלנו, ישבו 3 שעות, הראו לנו דברים יפים, אבל שלחנו להם 500 מכתבי התרעה, שלחתי את זה במייל שלי.
<אליהו וינוגרד: את הרשימה, רק מספרים, בלי שמות.
<ירון לוינסון: לא, המכתב הזה אמור לספק לכם את כל החומר שאתם צריכים.
<יעל כהן שאואט: לא רק שמות ולא רק מספרים אלא את מכתבי ההתרעה.
<יעל כהן שאואט: אמרתי לעו"ד קוריס, אתם התובע, החברה היא התובעת, עליה הראיה.
<יעל כהן שאואט: יש מכתב דרישת תשלום, בואו תראו בכל תיק ותיק את הראיה לחוזה ואת הראיה לחוב.
<יעל כהן שאואט: סירבו, שלחו לי מכתב של 37 עמודים למה הם לא צריכים לשלוח לי שום דבר, למה אני לא תמת לב, למה אין לי מעמד ולמה לא.
<יעל כהן שאואט: היום, אדוני היושב-ראש, מאיימים עלינו בתביעת לשון הרע.
<יעל כהן שאואט: כנראה אנחנו לא עושים את העבודה שלנו מספיק טוב.
<עמית זילברג: זאת השיטה.
אבישי ברוורמן: "וייקב למשפט והנה משפח, לצדקה והנה צעקה".
<דפנה פישר: למה אתם כותבים באתר שלכם "נפגעי "איקיוטק""?
<דפנה פישר: מי שם אתכם לשופט, לקרוא להם נפגעים, על כל הקונוטציות השליליות שיש למילה הזאת?
<יעל כהן שאואט: אני מפנה אותך לחוק המועצה לצרכנות.
<יעל כהן שאואט: אנחנו מוסמכים לייצג כל אחד ואחד בפניך או בפני בית-המשפט.
<יעל כהן שאואט: איזו עזות מצח.
<דפנה פישר: אבל לא לכתוב "נפגעים".
<זאב פרידמן: אומרים להם: אתם לא צריכים לפנות למועצה לצרכנות.
<זאב פרידמן: אתם יכולים לפנות לעורכי-הדין באופן אישי.
<זאב פרידמן: את יודעת שזה אורגנים של חברה, את לא יכולה לפנות אליהם.
<דפנה פישר: תיכף תקבלו תשובה למכתב הזה.
אבישי ברוורמן: עו"ד זאב פרידמן, אתה בשבילי דוגמה חיובית מאוד.
אבישי ברוורמן: אני יושב אתך פה בשקט, בלי תקשורת, בלי הצגות בכל הישיבות.
אבישי ברוורמן: אתה איש הגון וצנוע, הציבור מול עיניך.
אבישי ברוורמן: כפי שאתה מזועזע, אני מזועזע.
אבישי ברוורמן: כאשר יש עוצמה לאנשים – איך טחו עיני אנשים לראות שיש פה בעיה?
אבישי ברוורמן: זה לא בעיה טכנית, שהוציאו משפט, שלא הוציאו משפט.
אבישי ברוורמן: הציבור הולך שולל.
אבישי ברוורמן: כך אני מבין את זה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מן המנכ"ל, בן אופק, אם יש לך משהו להוסיף, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: את רשות הגבייה גם כן חשוב לי לשמוע, אולי ירגיעו קצת את האנשים.
<בן אופק: לצערי יש כאן לגמרי רצח אופי לחברה הזאת.
<בן אופק: אשמח לתקן אותך, מר מאיר בן בסט, נציג משרד התקשורת, בלי לזלזל בידע שלך, אבל אתה פשוט טועה.
<בן אופק: אני יכול לשבת אתך ולהסביר לך איך החברה עבדה לפי הנחיות משרד התקשורת.
<מאיר בן בסט: שלילי.
<בן אופק: אני יושב כאן כרגע בכנסת, שהיא המחוקק.
אורלי לוי אבקסיס: זה נציג משרד התקשורת- - -
<בן אופק: אתם יכולים לא להקשיב לי ולהישאר צודקים.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני מבקש ממך.
אבישי ברוורמן: את רוצה שהוא ידבר, אז תני לו, כי יש לנו עוד 3 דקות.
<בן אופק: מדובר בחברה שפעלה כל העת על-פי חוק, על-פי הנחיות משרד התקשורת.
<בן אופק: כל אדם שנמצא כאן אני מוכן לשבת אתו, להראות לו את זה, להוכיח לו את זה בצורה חד-משמעית.
<בן אופק: זה דבר אחד.
<בן אופק: אוסיף עוד דבר, עד לפני 10 שנים כל אחד במדינה, כל אחד כאן אולי הוריד שירים באינטרנט, עשה פעולה לא חוקית, כל אחד עשה מה שהוא רצה ואמר: מי יתפוס אותי?
<בן אופק: זה במחשב שלי.
<קריאה: אתה הצדיק...
<בן אופק: אלפי אנשים השתמשו בשירותים שאני סיפקתי, והעסקתי עובדים, יצרתי תכנים, עבדתי על זה מאוד-מאוד קשה.
<בן אופק: שיקום כאן אחד שמוותר על הפרנסה שלו.
<בן אופק: אני חושב שיש כאן צביעות כי אני חברה שיצרה תוכן ומגיע לי כסף עבור מה שמכרתי.
פנינה תמנו: גם כשמדובר בילדים?
יצחק וקנין: מקסימום שקיפות.
<בן אופק: אני יכול להראות לכם איך כל אחד מן האנשים ראה את המחיר.
פנינה תמנו: התפיסה שלך לא מקובלת כאשר אתה מדבר על ילדים מתחת לגיל 18.
אבישי ברוורמן: פנינה תמנו-שטה, אני רוצה שתתני לו לסיים.
<בן אופק: את טועה.
<בן אופק: אתה מדבר אתי על 2011.
<בן אופק: הוא אמר שאז זה רק נכנס לתוקף, אבל ב-2009 אמר השופט עצמו שהוא נכנס לדפי ההרשמה וראה בעצמו את המחיר, הוא ראה כמה זה ברור.
<בן אופק: הוא הוסיף ואמר: לא נראה לי סביר שאדם יירשם ולא יידע שזה עולה כסף.
אורלי לוי אבקסיס: גם כשמדובר בילד בן 9?
<בן אופק: כל מי שדיבר כאן אמר שהוא שילם, אז הורה שלא בודק את חשבון הטלפון שלו שיבוא בטענות אל עצמו.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, מר אופק.
אבישי ברוורמן: מר בן שושן, היית מעורב.
אבישי ברוורמן: אתה אביו של מר אופק?
<יום טוב בן שושן: שמי יום טוב בן שושן, אני אבא של בן אופק.
<יום טוב בן שושן: שמעתי את כל הדוברים פה.
אבישי ברוורמן: מר בן שושן הוא אביו של מר בן אופק.
בועז טופורובסקי: הוא ניהל את "איקיוטק" עד סוף שנת 2008.
<בן אופק: אני רוצה להגיד שמדובר באדם שאולי מציג את עצמו כאבי.
<בן אופק: הוא הגיע לכאן על דעת עצמו והוא לא מייצג אותי בשום צורה שהיא.
<בן אופק: יש איזה סכסוך בינו ובין אמא שלי.
אורלי לוי אבקסיס: אז למה אתה חושב שהורים של אחרים כן מייצגים אותם?
אורלי לוי אבקסיס: ההורים של הקטינים שחתמו כן מייצגים אותם?
אורלי לוי אבקסיס: (מחיאות כפיים.
אורלי לוי אבקסיס: )
אבישי ברוורמן: לא מוחאים כפיים בכנסת.
<בן אופק: לא הבנתי לשם מה הוא הגיע.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר משהו, אדוני היושב-ראש.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה צביעות.
אורלי לוי אבקסיס: כשמדובר בקטינים- - -
פנינה תמנו: - - - לא ניתן לזה, אדון אופק- - -
אבישי ברוורמן: פנינה תמנו-שטה, אני מצטער, לא עכשיו.
אבישי ברוורמן: השאלה היחידה, הוא הקים את החברה?
<בן אופק: הוא לא הקים.
<בן אופק: זה סכסוך משפחתי.
<בן אופק: הוא בא לנצל פה במה ואני חושב שלא צריך לתת לו את הבמה הזאת.
<דפנה פישר: אנחנו לא צריכים לתת במה לסכסוך משפחתי.
<לאה ורון: לא אפשרו לו לדבר בכלל.
בועז טופורובסקי: הוא ניהל את החברה.
<בן אופק: הוא לא ניהל את החברה.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני נותן לאדם לדבר, כפי שנתתי לכל אחד לדבר.
אבישי ברוורמן: לאחר מכן אתן את רשות הדיבור רק לאדוני, אני אסכם ונסיים.
<יום טוב בן שושן: הגעתי לכאן כדי לציין מספר עובדות.
<יום טוב בן שושן: הקמתי את "במרום הפקות" במרץ 2004, הייתי הבעלים, היושב-ראש, המנכ"ל ומורשה החתימה היחיד עד 26 בנובמבר 2008.
<יום טוב בן שושן: החברה הזאת הוקמה כדי לתת מענה בתחום אמנויות הבמה והבידור בנושא האודישנים.
<יום טוב בן שושן: כדי לקבל את המידע הזה היה חייב כל לקוח להיכנס לאתר, להירשם.
<יום טוב בן שושן: ההרשמה היתה בחינם, ללא שום סוג של התחייבות.
<יום טוב בן שושן: במקביל טלפניות ישבו במשרדים, התקשרו לאנשים שנרשמו יום קודם וזימנו אותם למשרד כדי לרכוש מנוי שנתי.
<יום טוב בן שושן: מנוי שנתי בתקופות המדוברות, מ-2005 ועד 2008, עלה 400 שקלים לשנה.
<יום טוב בן שושן: האפשרות השנייה, היתה אפשרות לקבל הודעות אס-אם-אס בעלות של 5 שקלים להודעה, בסך הכול 10 שקלים לחודש, כאשר החשבון מחויב דרך חברות הסלולר.
<יום טוב בן שושן: ניתנו אפשרויות ניתוק לכל מי שרכש תוכן סלולרי.
<יום טוב בן שושן: 100,000 לקוחות שנכנסו לאתר והסכימו לקבל אודישנים תמורת 10 שקלים היו צריכים לשלם מן הסתם.
<יום טוב בן שושן: למה הם לא שילמו?
<יום טוב בן שושן: כי חברת הסלולר לא חייבה אותם.
<יום טוב בן שושן: למה היא לא חייבה אותם?
<יום טוב בן שושן: כי הם התנתקו, ומותר היה לכל אחד להתנתק במספר דרכים: לפנות לחברות הסלולר, לפנות לחברת "יוניסל", לחברת "מיקרופיי" וגם לחברת "במרום הפקות".
<יום טוב בן שושן: בנוסף, היה מספר טלפון שאפשר היה לשלוח אליו הודעת אס-אם-אס, גם לניתוק וגם להפעלה ולקבלת האודישנים.
<יום טוב בן שושן: כל הסיפור פה לא קשור לחייבים שבאו וחתמו פיזית במשרד.
<יום טוב בן שושן: כדי לקבל הודעות על אודישנים לא היה צריך להגיע למשרד.
<בן אופק: אדוני היושב-ראש, אפילו לשופט וינוגרד לא נתת כל-כך הרבה זמן לדבר.
אבישי ברוורמן: אני מבקש לא להפריע עכשיו, אף אחד.
<יום טוב בן שושן: יתרה מזאת, במאזנים שהוגשו בשנים 2005, 2006, 2007 ו-2008 לא דווח בשום מקום על חייבים או על חובות אבודים, גם לא דווח בשום מזכר פנימי.
<יום טוב בן שושן: יש פה זיוף אינטרנטי מתוחכם והונאה ממש מפלצתית.
<יום טוב בן שושן: התביעה הייצוגית הביאה לבלבול מערכות, כי התביעה הייצוגית, שלכולם יהיה ברור, ביקשה להחזיר ללקוח כסף שחויב על-ידי חברות הסלולר.
<יום טוב בן שושן: זה שאחר-כך "איקיוטק" לקחה את זה למקום אחר לא קשור ל-100,000 האלה, פשוט מאוד.
<יום טוב בן שושן: אני רוצה להוסיף עוד.
<יום טוב בן שושן: העברתי את החברה לבן שלי בכפייה, בעקבות איומים על חיי.
<יום טוב בן שושן: הוא אדם מסוכן מאוד.
<יום טוב בן שושן: אני פונה פה לשר לביטחון פנים ולמפכ"ל המשטרה למנות צוות חקירה מיוחד.
<יום טוב בן שושן: רק "להב 433" תוכל לתת מענה לדבר המפלצתי הזה.
<יום טוב בן שושן: הוא מומחה לזיופים.
אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר שאחורנית אי אפשר לתבוע?
אורלי לוי אבקסיס: אחורנית בכלל אפשר היה להפסיק את השירות.
<יום טוב בן שושן: מרגע שהפסקת את השירות חברות הסלולר לא יכלו לגבות ממך כסף, נקודה.
אורלי לוי אבקסיס: עד איזו שנה זה היה אפשרי?
יצחק וקנין: כל הזמן.
<יום טוב בן שושן: אני הייתי בעלים ומנכ"ל עד נובמבר 2008.
<יום טוב בן שושן: מה קרה אחרי זה – אני לא יודע.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, כל תביעה של החברה על חובות במועדים שלפני נובמבר 2008 לא נכונה.
<יום טוב בן שושן: לא היו ולא נבראו.
אבישי ברוורמן: לפני הסיכום אני מבקש מכל אחד דקה.
אבישי ברוורמן: הרשות לסחר הוגן, אדוני, בבקשה.
<דוד ימין: אני עו"ד דוד ימין מהרשות לסחר הוגן.
<דוד ימין: שני משפטים.
<דוד ימין: אחד ברמת הקוריוז.
<דוד ימין: תודה רבה שאתם מאפשרים לאנשים לפנות בחינם ולקבל את המידע.
<דוד ימין: שימו לב, יש פה הודעת אינטרנט של משרד עורך-דין קוריס, שאומר לכל אחד מן הפונים: מי שרוצה לפנות אלי יכול לקבל מידע.
<דוד ימין: המספר הזה הוא 1-900.
<דוד ימין: כולם יודעים מה זה מספר 1-900?
<דוד ימין: זה עולה כסף.
אורלי לוי אבקסיס: ואחר-כך יתבעו אותו על השירות הזה.
<דוד ימין: תודה שאתם נותנים לאנשים את המידע חינם, כי באינטרנט אתם כותבים: אם אתם רוצים מידע תפנו אליי למספר 1-900, בתשלום.
<דוד ימין: זה נקודה אחת.
<דוד ימין: שתיים, נוצרת פה איזו דיספוזיציה, שרק אביו של בן אופק הצליח לתקן אותה.
<דוד ימין: נוצר פה רושם כאילו היתה הונאה צרכנית, אבל אני חושב, כפי שאמר אבא של בן אופק, שאם המשטרה תחקור את זה כפי שצריך יבינו שלא היתה פה הונאה צרכנית, אלא היתה פה הונאה על רקע צרכני, וההבדל עצום.
<דוד ימין: צריך שהמשטרה תחקור אותה.
אבישי ברוורמן: רשות הדיבור לך, אדוני, אנא הצג את עצמך.
<גונן בן יצחק: אני עו"ד גונן בן יצחק, אני מייצג אנשים רבים שקיבלו מכתבים.
<גונן בן יצחק: אגיד כמה דברים בקצרה.
אבישי ברוורמן: יש לך משהו חדש להוסיף?
<גונן בן יצחק: ראשית, בעניין היעדר חברות הסלולר.
<גונן בן יצחק: בסופו של דבר הרישיון של חברות הסלולר קובע שגם חברות הסלולר צריכות לטפל בסוגיות צרכניות שעולות אגב מתן שירותים.
<גונן בן יצחק: עצם זה שחברות הסלולר הצליחו להיעדר מן הדיון הזה רק מראה משהו על האחריות שלהן.
<גונן בן יצחק: הם לא פה, ויש סיבה למה הם לא פה.
<גונן בן יצחק: זה דבר ראשון.
<גונן בן יצחק: דבר שני, לגבי לשכת עורכי-הדין.
<גונן בן יצחק: חברי מלשכת עורכי-הדין אמר דברים עדינים מאוד.
<גונן בן יצחק: בסופו של דבר לשכת עורכי-הדין מודעת לכך שבמשך 5 חודשים מתנהל מסע קיצוני מאוד של חברות עורכי-דין שעוסקות בגבייה נגד חייבים, עד רמה שמתקשרות טלפניות ממשרדי הגבייה האלה לחייבים ואומרות להם: אם עד היום בשעה 12 לא תשלמו את החוב שלכם מחר בבוקר מעקלים לכם את החשבון.
<גונן בן יצחק: זה לא מצב שלשכת עורכי-הדין יכולה לשבת בשקט ולדבר בדיון תיאורטי על מה האנשים צריכים לעשות, מה הציבור צריך לעשות.
אבישי ברוורמן: מר ויזר, אני רוצה תגובה של ראש לשכת עורכי-הדין לנקודה הזאת.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, אדוני.
אבישי ברוורמן: מר לוינסון, בבקשה.
<ירון לוינסון: אעשה את זה בקצרה.
<ירון לוינסון: אני עוסק 15 שנים בתחום הצרכנות.
<ירון לוינסון: בשערורייה ועוולה צרכנית כזאת לא נתקלתי מעולם.
<ירון לוינסון: אחרי ששמעתי מה קורה פה אני מתבייש כאזרח, אני מתבייש גם כעורך-דין כשאני שומע מה קורה פה.
<ירון לוינסון: פשוט ביזיון.
<ירון לוינסון: אני מקבל בכל יום על הבוקר מלא שיחות טלפון: "איקיוטק", "איקיוטק".
<ירון לוינסון: יש לנו מאות תלונות, כמו לכולם.
<ירון לוינסון: מחר בבוקר אני חושש שאקבל אותו דבר, כי אחרי ששמעתי את התשובות של משרד עורכי-הדין נעשיתי עוד יותר חרד.
<ירון לוינסון: אני מצטרף לקריאה שלו ללשכת עורכי-הדין: תפעלו, תפסיקו להיות כאלה תיאורטיקנים.
<ירון לוינסון: פשוט בושה איך שמתנהגים כל משרדי הגבייה, לא כולם, חלקם שמתנהגים בצורה כזאת.
<ירון לוינסון: צריך לקחת אותם לבדיקה.
<ירון לוינסון: זה לא המקום.
<ירון לוינסון: זה שערורייה.
<ירון לוינסון: לעצם העניין, חייבים שאדוני ייתן מחר בבוקר תשובה מה אנחנו אומרים לכל מאות המטלפנים אלינו.
יצחק וקנין: אני אומר למשטרה, תחשבו שאתם חוקרים חבר כנסת, אז אולי יהיה לכם מרץ כפי שצריך.
אבישי ברוורמן: הנהלת בתי-המשפט, אני רוצה לדעת בדיוק איך עוצרים את ההוצאה לפועל.
אבישי ברוורמן: סליחה, רשות האכיפה.
<ענת הר אבן: אני נציגת רשות האכיפה והגבייה.
<ענת הר אבן: במסגרת הנחיות כוללות שאנחנו מפרסמים מעת לעת פרסמנו הנחיות ביחס להגשת תובענות.