GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בועז טופורובסקי: יש כאן דברים לא תקינים, וזה בלשון המעטה, כל מיני מכתבים מזויפים שנשלחו, כתובות IP, שהם טוענים שזאת ההוכחה, שמתברר, לאחר שערכנו בדיקה על בערך 1,000 מקרים, יש 3 כתובות IP שחוזרות על עצמן בכל אותם 1,000 מקרים.
בועז טופורובסקי: המועצה לצרכנות, שתיכף נציגיה ידברו בוודאי, טוענת שיש כאן נושא לא חוקי.
בועז טופורובסקי: הרשות לצרכנות טוענת שיש כאן נושא לא חוקי.
בועז טופורובסקי: שר התקשורת ענה לשאילתה דחופה שלי ואמר שזה דבר לא חוקי ואמר שהם מגישים תלונה במשטרה.
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, הורידו את השירות הזה?
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו הם רק מבקשים רטרואקטיבית על מה שהיה?
בועז טופורובסקי: הם מבקשים את זה תוך יום.
בועז טופורובסקי: הכול נשמע מאוד תקין ויפה לצורך העניין.
<קריאה: הם עדיין ממשיכים, הם לא הפסיקו.
בועז טופורובסקי: אפילו חברות הסלולר, שדרכן הם גבו את השירות, טוענות שאין שום גבייה שלא נעשתה דרכן, אין שום חוב שלא עבר דרך שירותי המדיה של חברות הסלולר.
בועז טופורובסקי: יש כאן איומים על אנשים.
בועז טופורובסקי: 100,000 אזרחים, כולל אנשים מבוגרים, כולל קטינים, כולל אנשים שאין להם עזרה.
בועז טופורובסקי: אי אפשר לצפות שכולם יפנו לעורכי-דין.
בועז טופורובסקי: בגלל זה כל-כך חשוב שנשב כולנו סביב השולחן הזה ונבין מה עושים ואיך אפשר להציל.
בועז טופורובסקי: זה פשוט להציל את האנשים האלה ממצב שבו ביום בהיר אחד רוצים מהם כסף על משהו שהם לא רצו ומאיימים עליהם בהוצאה לפועל ובהליכה לבית-משפט ובגלל זה אנשים רבים מאוד שמפחדים שילמו ובאים אלינו כדי שאנחנו נציל אותם.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך, חבר הכנסת טופורובסקי.
אבישי ברוורמן: מספר הערות, כי אני רוצה לתת את רשות הדיבור לכמה אנשים מן הנפגעים ול"אמון הציבור" ולתת לנציגי החברה להגיב.
יצחק וקנין: אני רוצה להגיד משפט בפתיחה.
יצחק וקנין: כתוב: "עושה עושר ולא במשפט, בחצי ימיו יעזבנו ובאחריתו יהיה נבל".
יצחק וקנין: אני מאמין לכל מילה שהוא אמר, גם בעניין האיומים עליו.
יצחק וקנין: זה חלק מן השיטה, שיש לך הון וכסף ואתה יכול להגיד: בוא, נטפל בך בצורה כזאת וכזאת.
יצחק וקנין: ואין בעיה היום, אני אומר לכם, אם רוצים להכפיש אדם אפשר להלביש עליו את כל הלכלוך שיש.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך, חבר הכנסת וקנין.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: לא מזמן ניסינו, חבר הכנסת בועז טופורובסקי ואנוכי, להגיש בקשה לדיון מהיר.
אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה, בועז, שלא ירדת מהנושא הזה גם כשלא אושר לנו בנשיאות, בגלל שהיה עומס פה בוועדה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הנושא הזה – ואנשי המועצה לשלום הילד יכולים להעיד בהמשך, ד"ר קדמן יכול לדבר – יש פה ניצול ציני על גב הקטינים, על גב ילדים שאין להם מודעות.
אורלי לוי אבקסיס: אני גם יכולה לקחת בחשבון, נאמר שילד כן עשה את המהלכים, הרי איפה האישור של ההורה?
אורלי לוי אבקסיס: איפה האישור של האפוטרופוס?
אורלי לוי אבקסיס: איפה האישורים הנדרשים על-פי חוק לאשר עסקה שבה קטין מעורב?
אורלי לוי אבקסיס: יש פה גם עבירה על החוק.
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו יוצאים מתוך הנחה שנניח שהקטין כן ידע ורצה ועשה, הם היו צריכים לבקש את אישור ההורה.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר מבקשים את האסמכתאות – אין.
אורלי לוי אבקסיס: המועצה לשלום הילד מוצפת במקרים שבהם – ואני לא צריכה באמת להכביר במילים ולהסביר לך מה קורה, בעיקר באוכלוסיות מסוימות.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר מגיע מכתב ממשרד עורכי-דין ואיום בהוצאה לפועל, מה זה יכול לעשות למשפחה ממעמד כזה או אחר, בעיקר דווקא במשפחות המוחלשות.
אורלי לוי אבקסיס: כל מכתב כזה יכול לערער את היציבות בבית, יכול לגרום למתחים שאני לא יודעת אם אין פה עגמת נפש שעליה גם צריך לפצות.
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מדברים על כך, ובועז טופורובסקי אומר שיש משפחות שמהפחד הלכו ושילמו, השאלה איך אנחנו מחזירים, איך אנחנו משפים אותן?
אורלי לוי אבקסיס: הרי משרד התקשורת הבין את האבסורד ויצא בהנחיות חדשות, תיקן את החוק, ועדיין אני חושבת שבעזות מצח מבקשים עכשיו ללכת אחורה ולחפש את כל אותם ילדים, את אותו גאון קטן שבגיל יומיים יודעת להשתמש באינטרנט.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שהיא לא גלשה באתרים אסורים...
יצחק וקנין: על זה כבר אין לך שליטה.
אורלי לוי אבקסיס: הנושא הזה עומד לפתחך.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שמהוועדה הזאת תצא בשורה לכל אותן משפחות, לכל אותם הורים מודאגים, וגם נלמד להבא איך אנחנו סוגרים את הפרצות האלה כדי שלא יהיה מי שינצל את החולשה של אנשים.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לפנות לכמה אנשים שהפניות שלהם הגיעו לכאן, זעזעו את חלק מחברי הכנסת והביאו אותנו לכאן, כי אם הדברים האלה לא תקינים אנחנו צריכים לעשות להם סוף.
אבישי ברוורמן: אוהד אבידר, בבקשה אדוני, בוא תתקרב למיקרופון.
אבישי ברוורמן: מה הסיפור שלך?
<אוהד אבידר: קוראים לי אוהד אבידר, אני בן 27.
<אוהד אבידר: אני גר בראש העין, סטודנט שנה שנייה למשפטים וממשל בהרצליה.
<אוהד אבידר: קיבלתי מכתב לא מזמן, בערך לפני חודשיים, ממשרד עורכי-הדין שילנסקי בעקבות שימוש בשירותי תוכן בשנת 2008, בהיותי אז קצין בצה"ל, מחזיק "מירס" בנוסף.
<אוהד אבידר: כעבור בערך שנתיים קיבלתי את החשבונית של חברת "אורנג'" וראיתי שמופיע שם חיוב לחברת "יוניסל", 17 שקלים בכל חודש.
<אוהד אבידר: כאשר התקשרתי ל"אורנג'" הם אמרו לי: אין לנו עם מי לדבר, אתה יכול לפנות בעצמך ל"יוניסל".
<אוהד אבידר: התקשרתי ל"יוניסל" והם אמרו לי: נרשמת, בחרת להשתמש בשירותים שלנו.
<אוהד אבידר: התחלתי לברר על מה מדובר.
<אוהד אבידר: הייתי אז קצין בצה"ל.
<אוהד אבידר: אמרתי שאני לא יודע מה הם רוצים ממני.
<אוהד אבידר: החזקתי בכלל "מירס", לא היה לי בכלל זמן להתעסק בסלבס ובאודישנים.
<אוהד אבידר: מי אני שאלך תוך כדי שירות מבצעי בגדוד לאודישנים, כרטיסון, בייבס וכל מיני שירותים כאלה ואחרים?
<אוהד אבידר: לא עשיתי כזאת מהומה, ביקשתי מהם לעצור את כל ההורדות מידי חודש בחודש.
<אוהד אבידר: לא ביקשתי החזרים, לא ביקשתי כלום.
<אוהד אבידר: דיברתי עם בחורה ששמה אינה או אנה, משהו כזה, והיא אמרה לי: בסדר, אדוני, אין בעיה, אנחנו נעצור את כל השירותים שלך, מעתה ואילך לא נוריד לך כסף.
<אוהד אבידר: כעבור שנתיים, שנתיים וחצי, קיבלתי מכתב ממשרד עורכי-הדין שילנסקי ובו נכתב שיש לי חובות.
<אוהד אבידר: אני שילמתי בכל חודש, ביקשתי לבטל את השירות ועדיין יש לי חובות שצברתי.
<אוהד אבידר: אני לא יודע מאיפה החובות האלה הגיעו.
אבישי ברוורמן: לכמה זה הצטבר?
<אוהד אבידר: כרגע זה עומד על 800 שקל.
<אוהד אבידר: בסביבה שלי כל אדם שלישי קיבל דרישה כזאת, גם אבא שלי קיבל מכתב, החברה של אחותי, והסכומים הם של 1,000, 2,000 שקל, ואפילו ילדה שהיתה קטינה החוב שלה עומד היום על 3,000 שקל.
בועז טופורובסקי: אין משפחה שאין בה מישהו שנדרש לשלם.
אבישי ברוורמן: זה מצמרר.
אבישי ברוורמן: תודה, אוהד אבידר, תודה שהטרחת את עצמך.
אבישי ברוורמן: גולדי רוט-סבן, אני מבין שאת מגיעה עם הבת שלך.
<גולדי רוט-סבן: בתי היא היום תלמידה בכיתה יב', היא נבחנת לבגרות באזרחות.
<גולדי רוט-סבן: חשבתי שזאת הזדמנות יוצאת מן הכלל לראות איך הדברים קורים.
<גולדי רוט-סבן: הסיפור שלנו, בעצם חברי הכנסת הנכבדים תיארו אותו באופן מאוד דומה.
<גולדי רוט-סבן: לפני כחודשיים-שלושה קיבלתי מכתב ממשרד עורכי-הדין רד, בטענה שאנחנו חייבים קרוב ל-4,000 שקל.
<גולדי רוט-סבן: התחלתי לברר על מה ולמה.
<גולדי רוט-סבן: במכתב צוין שהבת שלי נרשמה לשירותי תוכן ושאנחנו חייבים 4,000 שקל, כמובן אני חייבת, לא בתי.
<גולדי רוט-סבן: אז התחלתי לברר וגיליתי שבתי אכן נרשמה לשירות כשהיא היתה בערך בת 9.
<גולדי רוט-סבן: כמובן היא לא ידעה בכלל שזה כרוך באיזה תשלום.
<גולדי רוט-סבן: אין שום אישור שלי, שום הסכמה שלי, שום ידיעה שלי.
<גולדי רוט-סבן: היא נרשמה עם מספר הפלאפון שלי כי בגיל 9 עדיין אפילו לא היה לה פלאפון, היא רק קיבלה רשות לחצות את הכביש לבד.
<גולדי רוט-סבן: אתם זוכרים, עד גיל 9 לא חוצים כביש לבד.
<גולדי רוט-סבן: כאשר פניתי אליהם בטונים מאוד-מאוד קשים קיבלתי בפנים את כל מה שאני תמיד חרדה ממנו.
<גולדי רוט-סבן: אני משתדלת לשלם את כל החובות שלי, שלא יהיו אליי פניות מעורכי-דין, והוצאה לפועל מבחינתי זה סוף העולם.
<גולדי רוט-סבן: אני כבר רואה את החשבון שלי מעוקל, אני משפחה חד-הורית, וכל הסרט מתחיל לצאת לי משליטה.
<גולדי רוט-סבן: מכיוון שאין לי כסף לממן עורך-דין, אנחנו גרים בראשון לציון, יש שם מחלקה שנקראת "מנע" שנותנת עזרה משפטית לאנשים כמוני.
<גולדי רוט-סבן: הם פנו ל"אמון הציבור".
<גולדי רוט-סבן: החבר'ה ממשרד עורכי-הדין "נפנפו" אותם ואמרו ל"אמון הציבור": אין לכם בכלל שום מעמד להתערב בנושא הזה, כל שאתם יכולים זה לשכנע את הגברת לשלם את החוב שלה.
אבישי ברוורמן: מזעזע.
<גולדי רוט-סבן: הם אמרו לי: תפני גם למועצה לצרכנות.
<גולדי רוט-סבן: כמובן שבמקביל פניתי למועצה לצרכנות.
<גולדי רוט-סבן: מהמועצה לצרכנות קיבלתי מכתב: הנושא הזה בבדיקה ובינתיים, אם הם פונים אליך תגידי להם שהנושא בבדיקה.
<גולדי רוט-סבן: אנשי החברה פנו אליי שוב.
<גולדי רוט-סבן: אמרתי להם שהנושא בבדיקה במועצה לצרכנות.
<גולדי רוט-סבן: אז הפונה מטעם משרד עורכי-הדין גיחכה ואמרה לי: אז מה, מחר אנחנו הולכים לפתוח לגביך תיק בהוצאה בפועל וזה יעלה לך עוד כסף, נראה לך שהמועצה לצרכנות תשלם את החוב שלך?
<גולדי רוט-סבן: הדבר שהיה לי הכי קשה בכל הסיפור הזה הוא השאלה איך זה יכול להיות.
<גולדי רוט-סבן: רבותי, איך זה יכול להיות?
<גולדי רוט-סבן: הילדה שלי היתה בת 9.
<גולדי רוט-סבן: למי מאתנו לא היתה ילדה בת 9, שיכול להיות שנחשפה לאיזה "באנר" שקפץ לה באינטרנט?
אורלי לוי אבקסיס: "עלית בגורל, אתה יכול לזכות ב-9 מיליון שקלים".
אורלי לוי אבקסיס: זה קורה מדי יום.
<גולדי רוט-סבן: משהו כזה.
<גולדי רוט-סבן: ובאותו רגע מישהו קיבל אישור חתימה בחשבון שלי.
אבישי ברוורמן: זה מצמרר שיער, זה מזעזע.
אבישי ברוורמן: תודה לך שבאת.
אבישי ברוורמן: הבת שלך צריכה לכתוב בשיעור אזרחות איך מנצלים ציבור תמים, ואנחנו כאן כדי לדאוג שזה לא יקרה.
<גולדי רוט-סבן: רק משפט אחרון.
<גולדי רוט-סבן: זאת באמת היתה התחושה שלי, שישבו שם חבר'ה, אנשי מקצוע, עורכי-דין, שלמדו את החוק, למדו את הפרצות בחוק והחליטו לעשות עליו קמפיין.
אבישי ברוורמן: אני מבקש לצמצם.
אבישי ברוורמן: יעל אוריה, בבקשה.
אבישי ברוורמן: לא נמצאת.
אבישי ברוורמן: ענת פילצקי ובתה.
אבישי ברוורמן: אולי נשמע את הילדה.
<שיר פילצקי: שמי שיר ועוד מעט אהיה בת 15, אני לומדת בכיתה ט'.
אבישי ברוורמן: תספרי, בבקשה.
<שיר פילצקי: יום לפני יום הולדת 9 גלשתי באינטרנט וקפצה לי מודעה שהציעה לי להתפרסם, להיות רקדנית, שחקנית.
<שיר פילצקי: אני רוקדת, עד עכשיו.
<שיר פילצקי: רשמתי שאני אוהבת לרקוד, רשמתי את הגיל שלי ורשמתי את המספר של אמא שלי.
<שיר פילצקי: לא סיפרתי להורים שלי.
<שיר פילצקי: לא חשבתי שזה כרוך בתשלום ולא ידעתי כל-כך מה לעשות.
יצחק וקנין: במודעה היה כתוב שזה כרוך בתשלום או משהו כזה?
<שיר פילצקי: לא.
<יצחק קדמן: קיבלת חוזה לחתימה?
<שיר פילצקי: לחצתי, רשמתי את מספר הטלפון של אמא, את האי-מייל של אבא שלי, שזכרתי אותו, ומאז לא קיבלתי שום הודעה, שום כלום.
<שיר פילצקי: לא ידעתי שאני בכלל רשומה בחברה הזאת, רק רשמתי משהו באינטרנט.
אורלי לוי אבקסיס: היא גם לא קיבלה את שירותי התוכן.
<שיר פילצקי: כנראה התחייבתי לחוזה לכל החיים, ילדה בת 9 התחייבה לחוזה.
אבישי ברוורמן: כמה חוב כבר הצטבר בסיפור הזה?
<ענת פילצקי: לפני יומיים קיבלתי את המכתב, ממש טרי.
<ענת פילצקי: נכנסתי לפייסבוק וראיתי שיש קבוצה של נפגעי "איקיוטק", כלומר אני לא בודדה.
<ענת פילצקי: הרגשה נפלאה שיש כזאת קבוצה גדולה ובאמת מציעים לנו ממש מה לעשות, מאוד מסודר.
<ענת פילצקי: כל הכבוד לעורכי-הדין שמטפלים בזה בהתנדבות, נחמד מאוד שיש אנשים שעוד עוזרים ומתחשבים בציבור.
אבישי ברוורמן: שלא על מנת לקבל פרס.
<ענת פילצקי: מספר הטלפון שבתי נתנה היה של חֶברה.
<ענת פילצקי: אני לא מקבלת את תשלומי הטלפון של החֶברה.
<ענת פילצקי: זאת אומרת, לא קיבלתי חיובים ולא ידעתי על כך.
<ענת פילצקי: מייד כשקיבלתי את המכתב התחלתי לברר מה זה ומי זה ואז סיפרו לי שהיא נרשמה לשידורי תוכן, ילדה בת 9.
<ענת פילצקי: אמרתי: יפה מאוד.
<ענת פילצקי: התקשרתי ל"אורנג'" וביקשתי שייתנו לי את כל הדפים.
<ענת פילצקי: הזמנתי את כל הדפים.
<ענת פילצקי: הסתבר שעד לשנת 2010 החברה שילמה.
<קריאה: את שילמת.
<ענת פילצקי: החברה שילמה.
<ענת פילצקי: לא חשוב, אני שילמתי עד 2010.
<ענת פילצקי: מ-2010 החברה נתנה הוראה להפסיק רכישת כל מיני תוכן חיצוני ואז הפסקנו לשלם.
<ענת פילצקי: במכתב שקיבלתי כתוב שאני חייבת מ-2008 3,600 שקלים.
<ענת פילצקי: אני רוצה לציין שעד 2010 שילמתי, החברה שילמה כל הזמן.
יצחק וקנין: זה רק ב"אורנג'" או בכל החברות?
<ענת פילצקי: בכל החברות.
<ענת פילצקי: מה שנותר הוא שנה אחת.
<ענת פילצקי: הבנתי שבשנת 2011 זה נפסק, זאת אומרת שבערך שנה אחת לא שילמתי.
<ענת פילצקי: אני רוצה להגיד לכם, 3,600 שקל לשלם על אוויר לשנה זה מופרז.
<ענת פילצקי: תודה רבה לכם.
אבישי ברוורמן: לא צריך להוסיף.
אבישי ברוורמן: עו"ד אופיר לב, שמייצג פונים מקבוצה שהקים בפייסבוק שיש בה כמה אלפי חברים, בבקשה.
<אופיר לב: אני הצטרפתי לקבוצת הפייסבוק לתת להם סיוע, כמי שיכול לעזור להם כעורך-דין.
<אופיר לב: הנתונים בקבוצה מדאיגים מאוד.
<אופיר לב: אנחנו שומעים סיפורים בכל יום.
<לאה ורון: כמה אנשים חברים בקבוצה?
<אופיר לב: מתקרב ל-5,000, שזה חסר תקדים לקבוצת פייסבוק שהוקמה לפני 4 חודשים.
אבישי ברוורמן: וזה רק ההתחלה, אתה אומר.
<אופיר לב: זה רק ההתחלה.
<אופיר לב: אני רוצה לחזק כאן את מה שאמרה קודם הגברת.
<אופיר לב: באמת יש ילדים שנפגעים מזה מאוד.
<אופיר לב: שמענו סיפורים, לא אחד ולא שניים, על ילדים שקיבלו אישית את המכתב הזה והסתגרו כמה ימים ולא הבינו למה עורך-דין שולח להם מכתב.
<אופיר לב: הם אפילו מפחדים לספר להורים ומגיעים אלינו דרך הפייסבוק.
<אופיר לב: אנחנו מקבלים מקרים, כל יום יש לנו שיאים חדשים במידת האבסורדיות: אנשים שהיו בחוץ לארץ בתקופה הזאת בכלל, אני לא מדבר אפילו על המקרים שהוזכרו, כמו אולמרט ואשתו של מנכ"ל החברה שקיבלה מכתב מן התקופה לפני שהם היו ביחד, אנשים שרק רכשו את קו הטלפון לאחרונה קיבלו חוב על שנתיים לפני שרכשו את הקו אפילו, אנשים דתיים עם "טלפון כשר", עולים חדשים שעוד לא עלו לארץ באותה תקופה, ילדה עיוורת שהיתה קטינה באותה תקופה ובוודאי לא יכלה להירשם.
אבישי ברוורמן: אתה מחזק את מה שנאמר פה.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שמדובר על אלפים על אלפים על אלפים, וזה רק התחיל.
<אופיר לב: זה רק התחיל והסיפורים קשים.
<אופיר לב: ערכנו גם סקר קטן שהעלינו בקבוצה, שכ-500 אנשים ענו עליו.
<אופיר לב: הנתונים שם שלמספר רב של אנשים היו טוקמנים בכלל, הרוב הם קטינים.
<אופיר לב: נתונים נוספים שעולים, שאנשים כן התנתקו ברגע שגילו שזה עולה להם כסף, אחרי חודש, פשוט לא דרך "איקיוטק" אלא דרך חברת הסלולר וחשבו שפה סיימו.
<אופיר לב: אף אחד לא חשב שזה ממשיך.
אבישי ברוורמן: ד"ר יצחק קדמן, בבקשה.
<יצחק קדמן: תודה, אדוני היושב-ראש.
<יצחק קדמן: תודה בעיקר על הדיון, שאני מקווה שיוביל גם לתוצאות.
<יצחק קדמן: אני רוצה לומר לכם, מדובר באחת השערוריות הכי גדולות שהיו פה בשנים האחרונות.
<יצחק קדמן: אני יודע ממה שאנחנו קיבלנו, קיבלנו מאות פניות שמייצגות הרבה אלפי מקרים.
<יצחק קדמן: אני מוכרח לומר לכם שאנשים פנו אלינו לא כי הם בוגרים, כפי ששמענו פה, אלא מפני שהעסקה כביכול נחתמה עם ילדים קטנים, ילדים בני שנתיים ובני שבע ובני שמונה, שאין שום ערך לחתימה שלהם.
<יצחק קדמן: ושלא יספרו לנו שזה נכנס לגדר של "דרכם של קטינים לעשותם", כי זה לא.
<יצחק קדמן: ילדה בת 8 לא חותמת על הסכם רב-שנתי על צריכת מוצרים בלי שההורים שלה יודעים על זה, בלי שההורים נתנו את הסכמתם.
<יצחק קדמן: רבים מן הילדים מקבלים על שמם את מכתבי האזהרה מעורכי-דין.
<יצחק קדמן: אני מוכרח לומר לכם, יש לי הערכה למקצוע עריכת-הדין, אבל אני מוכרח להתפלא על אותם משרדי עורכי-דין שנכנסו לעניין הזה באיזו צורה שלא מכבדת את המקצוע.
אבישי ברוורמן: ג'ון גרישם היה יכול לכתוב ספר על הסיפור הזה כאן.
<יצחק קדמן: ממש.
<יצחק קדמן: דיברתי עם אחד ממשרדי עורכי-הדין, אחרי שפנו אליי הרבה מאוד משפחות וילדים, וביקשתי להבין למה הם כותבים את המכתב הזה.
<יצחק קדמן: נזרקתי.
<יצחק קדמן: הם אמרו לי: לא רוצים לדבר אתך.
<יצחק קדמן: אם אתה רוצה, תפנה לחברה בשם "מרום".
<יצחק קדמן: אגב, אחד המאפיינים של כל מיני "עוקצים" מן הסוג הזה, שאין לך שם אחד לחברה, החברה מתחלפת.
<יצחק קדמן: שמענו פה "יס-לי" ו"מרום" ו"איקיוטק", ויש עוד רשימה שלמה של חברות, ואתה לא יודע אפילו למי אתה בדיוק חייב ומי קנה את החובות של מי.
<יצחק קדמן: אבל ילדים מקבלים את המכתבים האלה.
<יצחק קדמן: פנו אלינו הורים ואמרו: הילד שלי לא ישן בלילה כי הוא פתח את המכתב שהיה על שמו ובו כתוב:
<יצחק קדמן: אם לא תשלם מייד נעקל לך את החשבון ונעקל לך פה ונעקל לך שם.
<יצחק קדמן: אנחנו לא נורמליים.
<יצחק קדמן: אני מוכרח לומר לכם שצריך לערוך חקירה ובדיקה איך הגיעו השמות ומספרי הטלפון של אנשים שאומרים: זה בכלל לא מספר טלפון שלי, מעולם לא היה לי מספר טלפון כזה, איך הגעתם לשם שלי בכלל.
<יצחק קדמן: מילה אחרונה, אדוני היושב-ראש, אני מוכרח לומר לך שאני מאוכזב קשות מחוסר המעש של משרדי הממשלה שהיו צריכים לפעול בעניין.
<יצחק קדמן: פניתי למשרד המשפטים, פניתי למשרד הכלכלה, פניתי למשטרת ישראל.
<יצחק קדמן: כל אחד מגלגל את הכדור הלוהט הזה ממנו והלאה לכתובת אחרת.
<יצחק קדמן: נאמר לי שתהיה ישיבה משותפת של כל משרדי הממשלה הנוגעים בדבר כדי להחליט איך תוקפים את העניין הזה במשותף.
בועז טופורובסקי: גם אני מצטרף לאכזבה.
<יצחק קדמן: למיטב ידיעתי, הישיבה הזאת עדיין לא התקיימה, למרות כל הדברים האלה שנמצאים פה בערימות, והבאתי חלק קטן מאוד.
<ענת הר אבן: הישיבה התקיימה.
<יצחק קדמן: אם היא התקיימה אני לא יודע מה התוצאות שלה.
אבישי ברוורמן: ד"ר קדמן, תודה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש את נציג לשכת עורכי-הדין, עו"ד עמנואל ויזר, בבקשה.
אבישי ברוורמן: נתבקשתם לבדוק את הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: מה תגובתך?
<עמנואל ויזר: אתייחס לשתי נקודות, אחת, לנושא החברה, ושתיים, לנושא עורכי-הדין שמטפלים.
<עמנואל ויזר: אני לא רוצה להתייחס למקרים הספציפיים שעלו כאן מכיוון שאין לי את כל העובדות, אבל צריך לזכור שכאשר חברה מגיעה למצב שיש לה אחוז גבוה של טעויות, של טענות כנגד נכונוּת התביעות וכדומה, ועדיין היא ממשיכה בהליכים בלי בדיקות חוזרות, בלי לבדוק את עצמה מחדש, יכול להיות שזה אפילו מעלה עילה למי שנתבע כדי להגיש תביעה כנגד החברה בשל התנהגות רשלנית או שימוש לרעה בהליכי משפט.
אבישי ברוורמן: ולכן מה המלצת לשכת עורכי-הדין?
<עמנואל ויזר: כל מי שמקבל מכתב, שיבדוק, יכול להיות שצצה לו עילת תביעה.
<עמנואל ויזר: זה דבר אחד.
<עמנואל ויזר: דבר שני, לגבי התנהלות עורכי-הדין.
<עמנואל ויזר: צריך להבין שכאשר עורך-דין מקבל פנייה מלקוח: תתבע חוב מסוים, הוא לא צריך לנהל חקירה האם באמת כרגע חייבים.
<עמנואל ויזר: מתי כן הוא חייב?
<עמנואל ויזר: כאשר הוא בא לפעול באופן מעשי.
<עמנואל ויזר: אבל פה המצב הוא מעבר לזה.
<עמנואל ויזר: פה המצב הוא שנשלחו מסות של דרישות תשלום והתקבלו מסות של טענות כנגד דרישות התשלום האלה.
<עמנואל ויזר: לכן במצב הזה, דעתי היא שעורכי-הדין שידעו שיש פה בעיה קשה של נכונוּת הנתונים כן היו צריכים לעצור ולבדוק.
אבישי ברוורמן: כלומר, יש כאן בעיה של חוסר יושרה.
<עמנואל ויזר: אני לא רוצה להגיד דברים כאלה.
אבישי ברוורמן: זה מה שאתה אומר בלשון בני אדם.
<עמנואל ויזר: אני אומר שעורך-דין שאחוז גבוה מהפניות שהוא שלח מתקבלות טענות כנגד נכונותן- - -
אבישי ברוורמן: היושרה שלו מוטלת בספק.
<עמנואל ויזר: הוא צריך לבדוק את עצמו.
<עמנואל ויזר: רק דבר אחד נוסף אני מבקש לציין, שידוע לי שאכן היו משרדי עורכי-דין שהפסיקו את הטיפול בדברים האלה בעקבות התקבלות הטענות.
אבישי ברוורמן: כשראו שיש פה משהו לא אתי ומוסרי.
בועז טופורובסקי: אל"ף, הגשתי תלונה ללשכת עורכי-הדין, לוועדת האתיקה, על אותו עורך-דין שאיים עליי.
בועז טופורובסקי: בי"ת, דיברתי עם עורך-דין מאוד-מאוד בכיר, שבהתחלה פעל בשם "איקיוטק" ואחר-כך הפסיק.
בועז טופורובסקי: הוא אמר לי: ברגע שהבנתי על מה מדובר, אין עורך-דין שמכבד את עצמו שיעז לקחת את העבודה הזאת, כך הוא אמר לי.
<יצחק קדמן: יש מספיק עורכי-דין לחברה.
אבישי ברוורמן: אני פונה לנציג המשטרה.
אבישי ברוורמן: אגיד לכם מה מטריד אותי.
אבישי ברוורמן: אנחנו יושבים פה, וניתן גם לנציגי החברה לדבר.
אבישי ברוורמן: אנחנו פה לא ממשלת ישראל ולכן השאלה שלי היא מה עושים לאחר שנסיים את הדיון.
אבישי ברוורמן: נמצאים כאן הגורמים השונים ואני רוצה לשמוע מה המשטרה עושה בנושא וגם מה הפרקליטות עושה.
<דרור קלייטמן: אני רב פקד דרור קלייטמן ממדור חקירות במשטרת ישראל.
<דרור קלייטמן: לפני מספר חודשים, כאשר התחיל כל הנושא הזה לעלות, הוגשו כמה מאות תלונות במשטרת ישראל בנושא.
<דרור קלייטמן: הנושא הועבר לטיפול מפלג ההונאה במחוז תל-אביב.
<דרור קלייטמן: התנהלה חקירה וממצאי החקירה הועברו לפרקליטות מחוז תל-אביב שהחליטה על גניזת התיקים.
<דרור קלייטמן: לאחרונה הגיע חומר חקירה חדש לידי הפרקליטות.
<דרור קלייטמן: בעקבות החומר הזה ניתנה הנחיה מטעם הפרקליטות לחידוש החקירה.
<דרור קלייטמן: החקירה חודשה וכעת היא מתנהלת במפלג ההונאה במחוז תל-אביב.
אורלי לוי אבקסיס: מה הסיבה שהם גנזו את התיקים?
אורלי לוי אבקסיס: בגלל חוסר עניין לציבור?
<דרור קלייטמן: לא.
<דרור קלייטמן: אני לא יכול לייצג פה את הפרקליטות.
אורלי לוי אבקסיס: מה הם כתבו בדברי ההסבר?
<דרור קלייטמן: אני יכול למסור לכם את ההחלטה.
<דרור קלייטמן: בסופו של דבר ההחלטה היתה שלא נמצאה כאן אשמה פלילית.
<דרור קלייטמן: נמצא כאן עניין אזרחי ולא פלילי.
אבישי ברוורמן: עכשיו זה חזר?
אבישי ברוורמן: כמה זמן זה ייקח?
ישראל חסון: יש פה שאלה נורא מעניינת.
ישראל חסון: זאת תופעה שמקיפה 100,000 אנשים.
ישראל חסון: אין פה גדר טובת הציבור?
<דרור קלייטמן: זה לא עניין של טובת הציבור.
ישראל חסון: מה זה לא עניין טובת הציבור?
ישראל חסון: אם אתה עולה על בעיה אזרחית שנוגעת ל-100,000 איש, אין פה טובת ציבור?
<דרור קלייטמן: יש.
ישראל חסון: איפה היא באה לידי ביטוי בשיקול הדעת?
<דרור קלייטמן: אני לא מייצג פה את הפרקליטות.
<דרור קלייטמן: את השאלה צריך להפנות לפרקליטות.
אורלי לוי אבקסיס: בדרך כלל אחרי סיום חקירה אתם מעבירים את זה עם המלצה.
אבישי ברוורמן: יש כאן נציג של הפרקליטות?
<לאה ורון: לא, אדוני.
<לאה ורון: הם הודיעו שמכיוון שהחקירה בעיצומה והתיק נפתח מחדש הם מעדיפים שלא להגיע לישיבה.
<דרור קלייטמן: בסופו של דבר, כרגע מתנהלת חקירה.
ישראל חסון: כמה זמן מתנהלת החקירה?
<דרור קלייטמן: היא חודשה לפני שבועיים.
ישראל חסון: בזמן הזה, אם הגיע אליכם חומר חדש זה אומר שיש חשד לעבירה.
ישראל חסון: סגרת את התיק ועכשיו פתחת אותו.
<דרור קלייטמן: החומר לא הגיע אלינו.
<דרור קלייטמן: הוא הגיע לפרקליטות, שנתנה לנו הנחיות לחידוש החקירה.
ישראל חסון: יש חשד לעבירה.
ישראל חסון: מה הפעולות שאתם והפרקליטות נקטתם כדי למנוע בשלב זה, תוך כדי החקירה, את המשך התהליך הזה?
אבישי ברוורמן: אנחנו מדברים על רפואה מונעת, אבל יש גם מה שנקרא פרקליטות מונעת ומשטרה מונעת.
<דרור קלייטמן: קיבלנו הנחיות מפורטות מן הפרקליטות, בעקבות החומר הזה, מה עלינו לבדוק כדי לראות אם באמת יש פה עבירה פלילית.
<דרור קלייטמן: כל עוד לא ייבדקו העניינים- - -
אבישי ברוורמן: אגיד לך מה מפריע לי כאן.
אבישי ברוורמן: הלא אנחנו יושבים פה בשולחן ולכל אחד יש את הראש הקטן שלו.
אבישי ברוורמן: הלא רוב האזרחים הם חדלי אונים.
אבישי ברוורמן: יש אולי עוד הרבה תופעות כאלה.
אבישי ברוורמן: במקרה הזה נוצרה איזו הצטברות.
אבישי ברוורמן: באו חברי כנסת יותר פעלתניים, אנשים מן הציבור שלקחו את זה על עצמם והצעקה של מאות אלפי אנשים עולה.
אבישי ברוורמן: אני לא רוצה לסיים את הדיון הזה, ואסיים אותו בשעה 14:15, רק עם דיבורים.
אבישי ברוורמן: השאלה שלי איך לוקחים את זה הלאה.
אבישי ברוורמן: כרגע אני לא בממשלה, אני לא יודע אם בעתיד אהיה בממשלה או לא, אבל אני מצפה עכשיו שנושא אזרחי כזה כבד חייב לעלות לממשלת ישראל לדיון מיידי, בתור דוגמה שהממשלה הזאת, שבמקרה זה קורה במשמרת שלה, זה היה גם בעבר בממשלות אחרות, פועלת ופותרת את הבעיה.
<דפנה פישר: חצי שעה חיכינו.
<דפנה פישר: יש לנו חצי שעה לדבר.
<דפנה פישר: אנחנו באנו להציג את התגובה של "איקיוטק".
<דפנה פישר: אני מייצגת את משרד עורכי-דין גדעון פישר ואנחנו רוצים לדבר.
אבישי ברוורמן: אין לכם חצי שעה לדבר.
אבישי ברוורמן: את תקבלי את הזמן שיוקצב לך.
<דפנה פישר: עלו פה טענות קשות מאוד, תנו לנו להגיב.
אבישי ברוורמן: נפתח עם כבוד השופט וינוגרד, כבודך מלא עולם, בבקשה.
<דפנה פישר: אני מבקשת שתיתנו לי להגיד כמה מילות רקע על הפעילות של החברה.
אבישי ברוורמן: בבקשה, אבל אנא תצמצמי את דבריך כי הזמן קצר.
<דפנה פישר: לפני 9 שנים הקים בן אופק את החברה שנקראת "במרום הפקות".
<דפנה פישר: הוא בחור צעיר ושאפתן, מוזיקאי, בוגר האקדמיה למוזיקה.
<דפנה פישר: כל הרעיון מאחורי הקמת החברה היה חדשני מאוד בתקופה ההיא והתמקד בשירותים בתחום מבחני הבד.
<דפנה פישר: התחום הזה היה סגור לכל הקהל הרחב ואז יכלו לגשת רק שחקנים שהיו מיוצגים על-ידי סוכנים.
<דפנה פישר: הציבור יכול היה להירשם באופן ישיר ויזום לאתר שהקימה החברה, באופן מאוד מסודר ומבוקר, הוא הקיש את הפרטים האישיים שלו, את מספר תעודת הזהות שלו.
<דפנה פישר: מאחורי זה עמדו 3,000 חברות ואנשי מקצוע שחתמו עם החברה על הסכמים וכל המידע על האודישנים ניתן לציבור שפנה.
<דפנה פישר: הציבור שנכנס לאתר מקיש את מספר תעודת הזהות שלו, עיר מגוריו, כתובת, תאריך לידה, מספר טלפון.
<יצחק קדמן: "הציבור" זה גם ילדים?
<דפנה פישר: אחר-כך הוא צריך לקרוא תקנון.
<דפנה פישר: או ההורים של הילדים האלה שרוצים לרשום אותם.
<דפנה פישר: חכה, אסביר.
אבישי ברוורמן: רבותי, עו"ד פישר ברשות דיבור.
<דפנה פישר: הציבור הזה כדי להתקדם בהליך היה צריך לקרוא ולאשר תקנון לכל אורך הרישום, כפי שתשמעו אחר-כך מחברי ד"ר וינוגרד.
<דפנה פישר: היה ברור שהשירות הזה כרוך בתשלום.
<קריאה: לילד בן 9?
<דפנה פישר: נתייחס לכל הנתונים.
<דפנה פישר: לאחר מכן, בתום תהליך האישור- - -
יצחק וקנין: סליחה, אני לא מקבל את מה שאת אומרת.
יצחק וקנין: אני רוצה לשאול אותך שאלה ספציפית.
יצחק וקנין: אני ילד בן 9 שנכנס למחשב.
יצחק וקנין: יש לפניי – את אומרת תקנון, את אומרת דברים.
יצחק וקנין: אני רוצה תשובה האם ילד בן 9 מחויב.
יצחק וקנין: האם לא יצרתם איזו הגבלה בתוך המערכת, כדי שההורה יחתום או מישהו יחתום או מישהו יאשר?
יצחק וקנין: אני ילד בן 9 עכשיו נכנס, לא יודע מי נגד מי, תקנון, לא תקנון.
יצחק וקנין: מה הוא מבין בתקנון?
<אליהו וינוגרד: אני מוכן להשיב לך.
יצחק וקנין: סליחה, אני שואל שאלה.
יצחק וקנין: אני רוצה לדעת האם הצבתם מגבלה שההורה צריך לחתום או לעשות איזו פעולה.
אורלי לוי אבקסיס: זה קורה גם תוך כדי הדיון.
אבישי ברוורמן: עו"ד פישר, סליחה רק רגע.
אבישי ברוורמן: כבוד השופט וינוגרד רצה לדבר.
אורלי לוי אבקסיס: ככה אתם מנהלים, זה מה שפורסם באינטרנט בזמן שאנחנו בדיון.
אבישי ברוורמן: כבוד השופט, אתה יכול לשבת, זה בסדר.
<אליהו וינוגרד: אישה שבנה בן שנה וחצי חתמה, ביקשה אודישן לחיתולים.
<אליהו וינוגרד: ברור שלא ילד בן שנה וחצי כתב, זה הרי ההורה כתב.
<אליהו וינוגרד: חלק ניכר מכל אלה שהיו ילדים, ההורים נתנו את הסכמתם, או ההורים כתבו את שם הילד.
יצחק וקנין: איך אפשר להוכיח את זה?
<דפנה פישר: אנחנו יכולים להוכיח.
יצחק וקנין: איך אתה יכול להוכיח דבר כזה?
<דפנה פישר: כאשר הצרכן נרשם לאתר, לאחר מכן הוא היה צריך לקבל סיסמה לטלפון שלו.
<דפנה פישר: רק לאחר שהוא הקיש את הסיסמה הזאת לאתר קיבל את הזכות לקבל הודעות.
אבישי ברוורמן: עמית זילברג, מה ראית כעת?
<עמית זילברג: נכנסתי עכשיו לאתר "במרום", כאן ועכשיו און-ליין, מהכנסת.
<עמית זילברג: כאן נאמר איך להירשם.
<עמית זילברג: כבוד היושב-ראש יכול להכניס את פרטיו ולהירשם.
<עמית זילברג: אין תקנון.
אורלי לוי אבקסיס: תנסו לרשום ילד בן 9 ונראה מה קורה.
<דפנה פישר: זה האתר כפי שהוא היום.
<דפנה פישר: אני מבקשת לתת לי לסיים לדבר.
<קריאה: יש לי ילד קטן, ארשום את תעודת הזהות שלו ובואו נראה למה אני נדרשת עוד.