GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ענת הר אבן: בעיקרון, לאו דווקא ביחס ל"איקיוטק", כל גורם שאין לו ראיה בכתב לא יכול להגיש תובענה ישירות להוצאה לפועל.
<ענת הר אבן: זה לא מונע באופן הרמטי מחברת "איקיוטק" להגיש תביעה ישירות לבית-המשפט.
<ענת הר אבן: במסגרת ההנחיה, כאשר מסורבת תובענה, לאו דווקא של "איקיוטק", נותן הפקיד אסמכתה ואומר: התובענה הזאת לא נפתחה כי מדובר בתובענה שאינה נסמכת בראיה בכתב.
<ענת הר אבן: זה לא מונע הגשת ערר לרשם ההוצאה לפועל, שיחליט על-פי שיקול דעתו.
אורלי לוי אבקסיס: זה בכתב.
אורלי לוי אבקסיס: חתימה דיגיטלית לא תופסת.
<ענת הר אבן: החוק לא מכיר בחתימה דיגיטלית.
אורלי לוי אבקסיס: רק למען הסר ספק.
<דפנה פישר: אי אפשר יותר להזמין וי-או-די?
<דפנה פישר: אי אפשר יותר להצביע על ריאליטי כי אין ראיה בכתב?
אורלי לוי אבקסיס: אבל זה החוק.
אורלי לוי אבקסיס: את רוצה לשנות אותו?
בועז טופורובסקי: ההוצאה לפועל- - -
אורלי לוי אבקסיס: עורכת-דין לא יודעת מה זה חתימה דיגיטלית או אם יש לה מעמד בבית-משפט?
אורלי לוי אבקסיס: הייתי מחליפה אותה בתור מייצגת.
<ענת הר אבן: חברת "איקיוטק" התכבדה ולא שלחה מכתבי התרעה במשך כל זמן שהתנהלה התובענה הייצוגית, והיא התנהלה זמן רב.
<ענת הר אבן: אנחנו שומעים כרגע שהמשטרה חידשה את החקירה.
<ענת הר אבן: יש פה עורכי-דין נכבדים, אולי תשעו את הליכי הגבייה עד לסיום הליכי חקירת המשטרה.
אבישי ברוורמן: רק משפט אחד.
אבישי ברוורמן: אתם עוצרים את הליכי הגבייה עכשיו?
אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה דורשת – ואני מתכוון לדורשת, כי לכנסת יש סמכות על ממשלת ישראל – ממשרדי הממשלה הרלוונטיים – המשרד לביטחון פנים, משרד המשפטים, משרד התקשורת, משרד הכלכלה, המועצה לצרכנות והרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן – לדון באופן מיידי בנושא "איקיוטק" ולפרסם לציבור הבהרות בנושא דרישות התשלום שנשלחו לחייבים לכאורה, וכן המלצה כיצד לפעול עד בירור סופי של הפרשה עם כל הגורמים המתאימים.
אורלי לוי אבקסיס: ולתקן את מצג השווא בדרישות התשלום.
אבישי ברוורמן: רבותי, חברי חברי הכנסת, נציגי הציבור, נציגי הוועד, החברות וכל המכובדים שנמצאים כאן.
אבישי ברוורמן: אנחנו עומדים היום להעביר את הצעת החוק ששמתי על השולחן, ופתחנו כבר את הדיונים בעבר, מתחילת הדרך.
אבישי ברוורמן: הסיבה ששמתי את הצעת החוק, מטרתי היתה שיהיו חדשות מקומיות בפריפריה.
אבישי ברוורמן: הפריפריה בשבילי, עם כל הכבוד, זה לא תל-אביב אלא באר-שבע וקריית שמונה והדרום והצפון.
אבישי ברוורמן: אני חוזר עוד פעם, זה לא תל-אביב.
אבישי ברוורמן: בדרך ניסיתי עם כל מיני גורמים להגיע פחות או יותר לפשרות והסכמות.
אבישי ברוורמן: היום אנחנו מגיעים לסיכום, שאני מאמין שבמסגרת האפשרי הוא הטוב ביותר שאפשר היה להשיג עד כה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נצביע על זה.
אבישי ברוורמן: אני מקווה להצביע לפני השעה 16:00 כדי שלא נפריע למושב המליאה היום, שיערכו בו דיונים מאוד-מאוד קשים.
אבישי ברוורמן: אני פותח את הדיון אם מישהו מבקש להתבטא.
דב חנין: אני מברך על החלטתך לקדם את הצעת החוק הזאת.
דב חנין: אדבר בקיצור כי כמוך אני סבור שאנחנו צריכים לעשות כל מאמץ להשלים את המהלך הזה עוד היום במהלך הישיבה.
דב חנין: נאמרו דברים בישיבה שבה התחלנו את הדיון בהצעת החוק, אבל אני רוצה לומר ברמה העקרונית.
דב חנין: מעבר לשאלה של זכויות העובדים ומעמד העובדים, שהם כמובן יקרים לכולנו, התחום הזה, של חדשות מקומיות, הוא תחום חיוני והכרחי.
דב חנין: הוא נותן שירות לציבור, הוא מכסה תחומים שהתקשורת הרגילה, התקשורת המסחרית וגם התקשורת הציבורית איננה יודעת לכסות אותם, הוא מכסה סוגיות חברתיות, סוגיות סביבתיות, מאבקים, והוא משמש שירות ציבורי ממדרגה ראשונה.
דב חנין: אני אומר את הדברים מכיוון שלדעתי אנחנו לא יכולים לראות את הסוגיה הזאת רק דרך זווית צרה, של הסתכלות על רייטינג נוכחי.
דב חנין: הרייטינג הנוכחי אולי לא גבוה.
דב חנין: אולי הוא לא גבוה גם בגלל העובדה שלאורך שנים המערכת הזאת "יובשה" וצומצמה וקוצצה כך שהיא לא יכולה לתת את מלוא היקף השירותים.
<לאה ורון: חבר הכנסת חנין, סליחה רגע.
<לאה ורון: אנחנו כבר מכניסים לכם כיסאות.
<לאה ורון: אנחנו מתנצלים, תיכף יהיו פה כיסאות ואתם תוכלו לשבת.
דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שברמה העקרונית החדשות המקומיות הן שירות ציבורי חשוב וכשירות ציבורי הקופה הציבורית צריכה לדעת בסופו של דבר לממן אותו.
דב חנין: התמונה שהייתי רוצה לראות בסופו של יום היא שאכן יימצא תקציב ציבורי.
דב חנין: אנחנו מדברים בסך הכול על כסף קטן, שיוכל לשמש לקיומן, להמשך קיומן של החדשות המקומיות בצורה ראויה, בצורה שתכבד את העובדים במקום הזה, בצורה שתכבד את הציבור שצריך את השירות הזה ובצורה שתכבד אותנו.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, רק עוד משפט אחד, ברשותך.
דב חנין: אני רוצה לומר שאנחנו בכנסת בסוגיה הזאת של החדשות המקומיות עסקנו כבר כמה וכמה פעמים, ובכל פעם ניתנה איזו מנת חמצן שנתנה לשירות הציבורי הזה זמן נוסף לחיות.
דב חנין: אני חושב שהגיע הזמן לתת צינור החייאה קבוע לחדשות המקומיות כדי שאנחנו לא נימצא במצב שאנשים יימצאו תלויים בין שמים וארץ, ושלא נימצא במצב שבו השירות החיוני הזה לציבור הישראלי יהיה בסימן שאלה.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך, חבר הכנסת חנין.
אבישי ברוורמן: נאפשר רשות דיבור לסירוגין לחברי כנסת ולמוזמנים.
אבישי ברוורמן: אני רואה פה את ראש עיריית צפת, ברוך בואך.
<אילן שוחט: אדבר בקצרה.
<אילן שוחט: חבר הכנסת חנין אמר עמדה מאוד-מאוד ברורה.
<אילן שוחט: אני רוצה להצטרף גם כראש רשות מקומית שנמצא, במונח שאני הכי שונא להגיד, בפריפריה.
<אילן שוחט: שידור החדשות המקומיות והערוץ הזה מהפריפריה, מהאזורים המרוחקים, יש לו משמעות כפולה ומכופלת.
<אילן שוחט: אסור להסתכל על זה בצורה של רייטינג כי לא כל דבר בחיים זה רייטינג.
<אילן שוחט: אני לא יודע גם אם ערוץ הכנסת זוכה לאותו רייטינג, וזה לא אומר שצריך לסגור אותו.
<אילן שוחט: דווקא כראש רשות מקומית, מן הכובע הזה שלי מבחינתי ככל שיהיו פחות אמצעי תקשורת באזורים שלי טוב לי שלתושבים שלי לא תהיה אפשרות למחות או להעיר הערות.
<אילן שוחט: אני חושב שיש לזה הרבה היבטים של שלטון ציבורי תקין, של ביקורת עניינית.
<אילן שוחט: הדבר הזה מבורך ותורם המון.
<אילן שוחט: דבר אחרון, אני לא מסתכל כרגע על אופוזיציה וקואליציה.
<אילן שוחט: יושבים פה אנשים מכל הגוונים.
<אילן שוחט: אני חושב שמדינת ישראל צריכה לקחת את זה בתור אחריות שלה, להוביל את זה, להפוך את זה למשהו קבוע ולא שבכל שנה יצטרכו למצוא את עצמם מתחננים פה.
<אילן שוחט: הם למעשה הופכים להיות גם סחיטים באיזה מובן וזה פוגע באובייקטיביות שלהם.
אבישי ברוורמן: אתן את רשות הדיבור לנציג מן הדרום, שמוליק ריפמן, ראש מועצת שער הנגב, בבקשה.
<שמואל ריפמן: אני יכול להגיד רק משפט אחד.
<שמואל ריפמן: אני מסכים עם כל מילה של חבר הכנסת דב חנין ואני מניח שכל חברי הכנסת חושבים כמו דב חנין.
<שמואל ריפמן: צריך להביא את זה להחלטה עכשיו, כי אחרת לא עשינו כלום.
<שמואל ריפמן: אם ימשיכו לדון עוד שבועיים- - -
אבישי ברוורמן: אתה מכיר אותי לא מהיום, נכון?
<שמואל ריפמן: תודה.
<שמואל ריפמן: צריכה להתקבל החלטה עכשיו.
אבישי ברוורמן: היום תהיה החלטה והצבעה.
אבישי ברוורמן: מי שמוחא כפיים ייצא החוצה.
אבישי ברוורמן: בכנסת אסור למחוא כפיים.
אבישי ברוורמן: רון אילון, מנכ"ל "יס", בבקשה.
<רון אילון: צר לי שהדיון הזה, בנושא החדשות המקומיות, בגלל משהו שהוא בין אזלת-יד של ממשלה, חוסר יכולת לקבל החלטות, בריחה מאחריות, אפילו אי עמידה בתפקיד, ואגיד למי אני מתכוון, הופך להיות לדיון על מקומן של "יס" ו"הוט" במימון החדשות המקומיות.
<רון אילון: אין לי מה להגיד על חשיבותן של החדשות המקומיות וזה גם לא תפקידי, זה תפקידכם בתור חברי כנסת, בתור אנשי ציבור.
<רון אילון: אבל יש לי הרבה מה להגיד על כך שאתם מוצאים לעצמכם את הפתרון הקל.
<רון אילון: אתם מחליטים לקחת שתי חברות פרטיות, אתם לא מצליחים להעביר את זה במהלכים הדמוקרטיים הרגילים ואתם מחליטים, באיזה קונצנזוס מקרי, להטיל מס נוסף על חברות פרטיות.
<רון אילון: יכול להיות שהמס הזה יתגלגל לציבור, יכול להיות שהוא לא יתגלגל לציבור, אינני יודע.
<רון אילון: בעניין הזה אני חייב להגיד לכם, ובמילים לא פשוטות, שאני חושב שאתם לא עושים את תפקידכם.
<רון אילון: אתם יושבים ומהללים את עובדי החדשות המקומיות אבל אתם לא רואים את העובדים שלנו, שאם ההוצאה הזאת תושת עלינו נצטרך לצמצם בהם.
<רון אילון: דרך אגב, גם הם עובדים בפריפריה, רבותי, יש ביניהם יותר עובדי פריפריה מעובדי החדשות המקומיות, אם זה חשוב למישהו, אבל כנראה זה לא באמת חשוב כי הם לא אוחזים ביד עט ולא נמצאים מאחורי מצלמה אז היכולת שלהם להגיע אליכם קטנה ואתם פשוט לא רואים אותם.
<רון אילון: אנחנו נעבור שלב בדברי ימי הכנסת וכנראה נגיע גם למצב שבו חברות פרטיות יצטרכו לממן עובדים סוציאליים, כי האוצר מתנגד לממן עובדים סוציאליים, אולי גם נעשה כמה פעולות בחינוך, ושמעתי שבסל התרופות עדיין לא מימנו את כל התרופות שרוצים לממן אז בואו נמצא גם כמה חברות פרטיות שיממנו את סל התרופות.
<רון אילון: הפתרון שאתם עושים, מבחינתי הוא חציית קו אדום.
<רון אילון: אני חושב שאתם לא צריכים לעשות את זה.
<רון אילון: אם פיכם ולבכם שווים, אתם כאן בוועדה בידכם הכוח, תצביעו, כפי שאתם אומרים, שאוצר המדינה יממן את זה.
<רון אילון: אם זה כל-כך חשוב לעם ישראל, שאוצר המדינה יממן את זה.
<רון אילון: מדוע חברות פרטיות יממנו את זה?
<רון אילון: המהלך שנעשה כאן הוא מהלך פיסקלי, של הטלת מס נוסף שלא באמצעים פיסקליים.
<רון אילון: כאן אני מסתכל על ידידיי ממשרד האוצר, שמסתכלים רק על קופתם הקטנה ולא מסתכלים על משמעות המהלך שהם עושים כאן.
<רון אילון: להתחיל להטיל חובות ציבוריות על חברות פרטיות או על אנשים פרטיים ולהעדיף עובדים כאלה על פני עובדים אחרים זה מהלך שלא ייעשה.
<רון אילון: אני חושב שעליכם לשקול את זה שוב.
<רון אילון: אני לא מדבר לגופו של עניין.
<רון אילון: אם אתם סבורים שהחדשות המקומיות חשובות, בשביל זה אתם כאן, תדאגו שהן ימומנו.
<רון אילון: אם אתם סבורים שהן לא חשובות, אז בסדר, אבל התוצאה, שאתם מתהדרים ברעיון שזה חשוב אבל לא מסוגלים להעביר את זה במסדרונות הכנסת, אז מצאתם עכשיו איזו חברה שתעשה את זה.
<רון אילון: מה תעשו בפעם הבאה?
<רון אילון: תמצאו עוד חברה שתעשה את זה?
<רון אילון: כך מתנהגים?
אבישי ברוורמן: הרצל עוזר, מנכ"ל "הוט", בבקשה.
<הרצל עוזר: אני רוצה להמשיך מאותה נקודה.
<הרצל עוזר: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל יש כבר הצעה של חבר כנסת, שיפסיקו את הגבייה של רשות השידור ויפילו אותה עלינו.
<הרצל עוזר: זה כבר קיים.
<הרצל עוזר: אז יש גבול לכל תעלול, רבותי.
<הרצל עוזר: חבר הכנסת ברכה מבקש שתושבי מדינת ישראל יפסיקו לממן את האגרה ובמקומם "הוט" ו"יס" ואולי עוד כמה גופי שידור יממנו.
<הרצל עוזר: אז אולי גם את הכנסת נשפץ ואולי עוד כמה דברים?
<הרצל עוזר: זה פשוט לא יעלה על הדעת.
<הרצל עוזר: אני אומר שוב, מדובר פה בשידור ציבורי.
<הרצל עוזר: העובדה ש"הוט" ו"יס" משדרות אותו עוד לא עושה אותן אחראיות לממן אותו, את השידור הזה.
<הרצל עוזר: אני מבין את הכוונה ואני חושב שהיתה כוונה טובה של פרופ' ברוורמן להביא את הצעת החוק הזאת.
<הרצל עוזר: אני מזכיר שבמתכונתו הבסיסית הוא היה חוק במימון ציבורי.
<הרצל עוזר: אבל משרד האוצר לא חושב שיש לזה הצדקה והוא לא מוכן, ומשרד התקשורת לא מוכן, אז מוצאים מי שיממן.
<הרצל עוזר: כפי שאמרתי בפעם הקודמת וכפי שידידי רון אילון אמר, זה סוג של תמלוגים.
<הרצל עוזר: כבר נלחמנו פעם אחת בבג"ץ בתמלוגים ויכולנו להחלטה השרירותית להפיל עלינו תמלוגים, ואנחנו נילחם פעם שנייה.
<הרצל עוזר: אני רוצה להתייחס לעוד שני נושאים בקצרה.
<הרצל עוזר: האחד הוא נושא העובדים.
<הרצל עוזר: למרות שאנחנו חושבים שאנחנו לא צריכים לממן, הסכמנו פה בדיון הקודם לנסות להציע הצעה לעובדים.
<הרצל עוזר: רצינו להציע הצעה לעובדים שתאפשר להם- - -
אבישי ברוורמן: סלח לי, אבל כולם מנסים לפתור את הבעיה בצורה המושכלת ביותר.
אבישי ברוורמן: יש הרבה דברים שאפשר להצהיר אך בסוף מה שחשוב לי הוא שיהיו חדשות מקומיות ושיהיו עובדים.
<הרצל עוזר: קודם כול, בנושא העובדים, למרות שאנחנו לא צריכים לממן הצענו כאן הצעה וניסינו להתכנס לאיזו הצעה, שמשום מה כולם תקפו אותה, חלק מחברי הכנסת והעובדים תקפו אותה.
<הרצל עוזר: אני רוצה להישיר אליך מבט, חברי חיים הר-זהב, ולהגיד שאתה יכול להסתכל בגאווה אל העובדים שלך ולהגיד להם: אני האיש שגרמתי לכם לא לעבוד, כי זה מה שעשית עכשיו ברגע זה.
<הרצל עוזר: אתה גרמת לכך שדחית- - -
<חיים הר-זהב: מה פתאום?
<חיים הר-זהב: אני תומך.
<חיים הר-זהב: אתה יכול להסתכל גם עליי ולהגיד אותם דברים.
<הרצל עוזר: אם החוק הזה עובר עכשיו אין לכם עבודה החל ממחר בבוקר.
אבישי ברוורמן: הרצל עוזר, הפרעתי לך, סליחה.
<הרצל עוזר: אני כבר מסיים.
<הרצל עוזר: אני חושב שההצעה שהצענו, למרות ששוב אני אומר, לא היינו צריכים לקחת עלינו שקל אחד מן המימון, הצענו להשתתף במימון והצענו הצעה לעובדים.
<הרצל עוזר: שלצערי נדחתה, אבל זה החלטה שלכם, אתם מחליטים.
<הרצל עוזר: אין בעיה, ברור לכם שאף אחד מכם לא יעבוד החל מעוד יומיים.
<הרצל עוזר: ועוד דבר לגבי הסכום.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני מבקש שתיכנסו לחדר מאחור להתייעץ.
אבישי ברוורמן: אנחנו נצביע בשעה 15:55 כי הבטחתי לשמוליק ריפמן ולראש עיריית צפת שבעוד שעתיים הם יהיו בגליל ובנגב.
<לאה ורון: אולי ב-15:50.
אבישי ברוורמן: הרצל עוזר, הפסקתי אותך עוד פעם.
<הרצל עוזר: ראשית, אמרתי שאנחנו לא צריכים לממן את זה ואני לא חושב שאתם כחברי כנסת צריכים להצביע בעד המימון הזה.
<הרצל עוזר: שנית, עוד לא עלה הנושא כמה זה עולה.
<הרצל עוזר: אני יכול להגיד לכם שהסכומים ששולמו בעבר היו סכומים מופרכים.
<הרצל עוזר: אפשר לדבר על הסכומים.
<הרצל עוזר: זה לא 18 מיליון שקל וגם לא 10 מיליון שקל.
אבישי ברוורמן: עוד מישהו רוצה להתבטא?
אבישי ברוורמן: עו"ד אתי בנדלר מבקשת לשאול שאלה.
<אתי בנדלר: אמרת שהסכומים שהוצעו כאן, שדובר עליהם, לרבות הסכום של 10 מיליון שקלים, הם סכומים לא ריאליים, שאפשר להפיק חדשות מקומיות – ואני מוסיפה במילים שלי: גם איכותיות, באותה רמה שהופקו עד כה – בסכומים נמוכים יותר.
<אתי בנדלר: אולי אתה יכול להגיד על אילו סכומים מדובר.
אבישי ברוורמן: אני קצת מחדד.
אבישי ברוורמן: אתה בעצם אומר שבעבר מישהו "חתך פה קופון גדול".
<הרצל עוזר: אגיד רק משפט אחד.
<הרצל עוזר: אפשר לעשות את זה ב-5 מיליון שקל.
<הרצל עוזר: אבל תנו לאנשים מומחים.
<הרצל עוזר: אולי חיים סלוצקי יכול להגיד.
<הרצל עוזר: האנשים שמפיקים היום את החדשות המקומיות אמרו לי, כפי שהם אמרו לפרופ' ברוורמן, שאפשר לעשות את זה בעלות של בין 4-6 מיליון שקל.
<קריאה: אף אחד לא אמר את זה.
<ריקי כרמי: זה לא נכון.
<ריקי כרמי: זה ממש לא נכון.
<גדי אפריאט: זה כן נכון.
<גדי אפריאט: אנחנו הפקנו את זה.
<הרצל עוזר: סליחה, יואיל בטובו חנן פרץ להגיד, ואם לא אני אקריא פה את מה שהוא אמר.
<הרצל עוזר: אתם רוצים שאני אקריא?
<הרצל עוזר: הוא אמר את זה גם לפרופ' ברוורמן.
<הרצל עוזר: עוד משפט אחד.
<הרצל עוזר: אתם טוענים שזה לא נכון – אני אעשה את זה ב-5 מיליון שקל.
אבישי ברוורמן: מר סלוצקי, רצית להוסיף משהו?
<חיים סלוצקי: שלום לכולם.
<חיים סלוצקי: אני בעל ערוץ 8, שהוא הערוץ הדוקומנטרי ב"הוט".
<חיים סלוצקי: יש במקביל ערוץ דוקומנטרי ב"יס", שזה אותו דבר.
<חיים סלוצקי: אני לא מדבר על החדשות המקומיות כרגע, זה לא ענייני, ובוודאי לא על העובדים, שלבי איתם, אלא אני מדבר על מה שיקרה ביום שאחרי.
<חיים סלוצקי: הרי ברור לי שברגע שלוקחים כסף מ"הוט" ו"יס" לוקחים מקופה אחת, מכיס אחד ומישהו יצטרך להיפגע.
<חיים סלוצקי: אתם הולכים לפגוע ביצירה הישראלית.
אבישי ברוורמן: זה בחוק יהיה עבירה.
<חיים סלוצקי: בחוק זה יהיה עבירה, אבל כך יקרה.
אבישי ברוורמן: לא, אל תשתמש בטיעון הזה.
<חיים סלוצקי: פרופ' ברוורמן, יש לי שערות לבנות מ-42 שנים שאני במקצוע.
<חיים סלוצקי: אנחנו הפסקנו את חדשות המדע בזמנו בגלל תמיכה בסרט הישראלי.
<חיים סלוצקי: אתה רוצה רשימה של דברים?
<חיים סלוצקי: אתן לך.
אבישי ברוורמן: אל תשתמש בזה.
<חיים סלוצקי: אני אומר לך מה החוק האמיתי בשטח, לא מה החוק בספרים.
<חיים סלוצקי: הפסיקו את חדשות המדע, שהפקתי 5 שנים, כי רצו לתת תמיכה לסרט הישראלי.
<חיים סלוצקי: מאיפה בא הכסף?
<חיים סלוצקי: הפסיקו את חדשות המדע, תוכנית החינוך הכי חשובה לנוער.
<חיים סלוצקי: היה דיון בכנסת, אמרו שיחזירו – כלום לא קרה.
<חיים סלוצקי: בואו נדבר על האמת.
<חיים סלוצקי: יש לי הרבה שנות ניסיון.
<חיים סלוצקי: אנחנו מייצרים בערוץ הזה 60 סרטים וסדרות.
<חיים סלוצקי: עובדים יותר מ-700 איש בערוץ, 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע, בפחות מעלות החדשות המקומיות.
<חיים סלוצקי: תקשיבו טוב למה שאני אומר לכם, אני עושה את זה.
<חיים סלוצקי: בעלות נמוכה בהרבה מהחדשות המקומיות עושים ערוץ שלם, 7 ימים בשבוע, ערוץ 8, ערוץ גם של "יס" וגם של "הוט" שזוכה בפרסים בכל מקום.
<חיים סלוצקי: אתם הולכים להרוס את היצירה הישראלית.
<חיים סלוצקי: יושב פה יושב-ראש פורום היוצרים.
<חיים סלוצקי: בבקשה, הוא ייתן לכם נתונים.
<חיים סלוצקי: יש פה את המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין שבודקת אותי והיא תיתן לכם את הנתונים.
<חיים סלוצקי: אנחנו מייצרים 700 מקומות עבודה בערוץ אחד, כפול שתיים זה 1,400 איש בערוץ דוקומנטרי אחד.
<חיים סלוצקי: את זה אתם הולכים להרוס עם החדשות המקומיות.
<חיים סלוצקי: זה לא יעלה על הדעת.
<חיים סלוצקי: לא יעלה על הדעת שתהרסו את היצירה המקומית, לא ניתן לכם, לא ניתן.
<חיים סלוצקי: אנחנו יותר חזקים, גם עם העט.
<חיים סלוצקי: אני מייצג 700 איש, יוצרים ועיתונאים.
מיכל רוזין: אתה יכול להסביר למה זה הורס?
מיכל רוזין: לא הצלחתי להבין.
<חיים סלוצקי: יש פה מועצה, שתגיד אם אני אומר נכון או לא.
מיכל רוזין: אני רוצה להבין למה זה הורס את היצירה.
<חיים סלוצקי: אגיד לך למה.
<חיים סלוצקי: הכול בא בסוף מכיס אחד.
<קריאה: זה תקציבים אחרים.
<קריאה: זה לא ממשלה שיש לה תקציבים אחרים.
<חיים סלוצקי: זה לא תקציבים אחרים.
<חיים סלוצקי: יש כיס אחד.
<חיים סלוצקי: זה אותו תקציב, זה אותו כיס.
<חיים הר-זהב: מאיפה אתם סבורים שזה יבוא?
<חיים סלוצקי: מאיפה אתם חושבים שזה יבוא, מאמא של הרצל עוזר?
<חיים סלוצקי: מאיפה זה יבוא?
<חיים סלוצקי: רבותי, 1,400 עובדים בתחום הדוקומנטרי – הנה יושב-ראש פורום היוצרים – הולכים הביתה.
<חיים סלוצקי: נראה אתכם שתתכנסו פה ב-2 בלילה, זה כל אנשי חדשות 2.
<חיים סלוצקי: אז בואו נסדיר את זה קודם.
<חיים סלוצקי: תשיתו את המימון על משרד האוצר ולא עלינו, זה מה שאני מבקש.
<חיים סלוצקי: לא מעניין אותנו לעשות חדשות.
<חיים סלוצקי: צריך להפיל את זה על משרד האוצר.
<קריאה: על מה זה ייפול?
<הרצל עוזר: אני מוכן לעשות את זה גם ב-5 מיליון שקל.
<הרצל עוזר: אני מפיק חדשות בכל יום.
אבישי ברוורמן: אתה רוצה להחליף אותי, אז בוא אתן לך את הכיסא פה.
<חיים סלוצקי: לא, אני רוצה להגיד מה שיש לי.
<חיים סלוצקי: אין לי ברירה, אני נלחם על הבית.
אבישי ברוורמן: הסורים עוד לא על הגדרות, לא צריך להגזים, יש בעיות קשות יותר.
<חיים סלוצקי: יש לנו עט לא פחות מאשר להם, אפילו יותר חזקה.
<חיים סלוצקי: אל תתבלבלו, יש לנו עט יותר חזקה.
<חיים הר-זהב: המפסידים העיקריים הם תושבי הפריפריה.
אבישי ברוורמן: רבותי, היה לנו כאן סיפור עם "איקיוטק" שהיה די מפחיד והיה סדר.
אבישי ברוורמן: חיים הר-זהב, יושב-ראש ועד העובדים, ואחרי זה חברת הכנסת מרב מיכאלי.
<חיים הר-זהב: אולי קודם חברי הכנסת, אדוני.
<חיים הר-זהב: אני אמתין בסבלנות.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת מרב מיכאלי, רצית לדבר?
מרב מיכאלי: כן, למרות שאנחנו פה מחכות לראות מה יהיה גורל המשא ומתן, אבל בינתיים צריך לשעשע את הציבור.
מרב מיכאלי: קודם כול, אני משתדלת לא ליפול לכל מיני אמירות סרקסטיות, כמו "יום סרט" ו"להביא טישו" וכאלה מין אמירות, אבל הדאגה שלכם לעובדים, במיוחד על-ידי "הוט", מאוד-מאוד מרגשת, כשהעובדים שלך מנהלים כבר שנה מאבק על כך שאתה מוציא אותם להיות עובדי קבלן ועובדות קבלן ואתם נאבקים בהם באמת באחד המאבקים הפחות יפים שהיו לעובדים ועובדות שמנסות להתאגד ולשמור על הזכויות שלהן.
מרב מיכאלי: אז הדאגה לעובדים באמת מרגשת אותי מאוד.
מרב מיכאלי: אני בטוחה שגם כל אלה שהוצאו לעבוד אצל קבלנים וקבלניות תוך כדי המאבק הזה ישמחו לשמוע את הדאגה הזאת.
<הרצל עוזר: את מוזמנת לדבר איתם ותתפלאי כמה הם מרוצים.
מרב מיכאלי: הם היו אצלי לא פעם ולא פעמיים, הם פנו אליי, לשמחתי.
<ענבל לוי: אתם מביאים בריונים שיוציאו אותנו.
<ענבל לוי: ראינו את הדאגה שלכם.
מרב מיכאלי: הם פנו אליי לבקש את עזרתנו, שהיתה יכולה להיות מוגבלת מאוד, לצערי.
<הרצל עוזר: אגיד לך רק משפט אחד.
<הרצל עוזר: כאשר העברנו את העובדים להיות עובדי חוץ – ואגב, זה לא עבירה כי אין חברה במדינת ישראל שאין לה עובדי חוץ – כאשר הוצאנו אותם אמרנו שמוקד אחד יישאר וכל מי שירצה להישאר במוקד הזה מוזמן.
<הרצל עוזר: את יודעת כמה אנשים יש שם?
<הרצל עוזר: אף אחד, הם ביקשו מאתנו לעבור, כי התנאים שם טובים יותר.
<הרצל עוזר: דאגנו שהתנאים יהיו טובים יותר והם עובדים שם.
מיכל בירן: יש דברים שהם לא עבירה חוקית אבל הם כן עבירה מוסרית.
<הרצל עוזר: כמו להטיל מס על חברות פרטיות.
<הרצל עוזר: לא, זה יותר מוסרי.
<הרצל עוזר: תראי לי חברה אחת שאת מכירה במדינת ישראל שאין לה מיקור חוץ.
<הרצל עוזר: לכל חברה במדינת ישראל יש מיקור חוץ.
מרב מיכאלי: אז מה, זה לא עושה את זה ראוי.
<הרצל עוזר: תסלחי לי, אנשים שעובדים במזנון הכנסת הם עובדי הכנסת או עובדי קבלן?
מיכל בירן: אנחנו נלחמים נגד זה.
מרב מיכאלי: אל"ף, אנחנו נאבקות גם בזה, ואלוהים יודעת שפה רשימת הח"כיות והח"כים- - -
<הרצל עוזר: אי אפשר.
<הרצל עוזר: כל המשק הישראלי בנוי כך.
<הרצל עוזר: אתם משנים את המשק?
מיכל בירן: גם עבודת ילדים היתה מה שאי אפשר היה בלעדיו.
מרב מיכאלי: היו כל מיני דברים.
מרב מיכאלי: יש סטנדרטים לא ראויים, האנושות ממציאה כל הזמן.
מרב מיכאלי: שוב, רק ציינתי את הדבר הזה בתור התחלה.
מרב מיכאלי: דבר שני, מאוד מעניין, ופה צריך לפנות, מסכן עפר מרגלית, הוא נציג שר האוצר היחידי, מאוד אמיץ מצדך לבוא, אבל באמת הסירוב של משרד האוצר להקציב את הסכום הבאמת, תסלחו לי שאגיד, המצחיק הזה בשביל הדבר הכל-כך חשוב הזה.
מרב מיכאלי: אני בעיקר תוהה, נפתלי בנט, שר הכלכלה, שלא לומר האח של שר האוצר, חוזר ואומר בכל מקום כמה אסור להפיל על החברות, אסור להפיל על המעסיקים, אסור להפיל, אסור להפיל, אבל 5 או 10 או חלילה אפילו 15 מיליוני שקלים לא נמצא בשביל להקל על המעסיקים, פתאום כאן עובר הקו האדום, כאן על המעסיקים האלה לא מקלים.
מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שיש גם צביעות.
מרב מיכאלי: אנחנו מדברות, אני חושבת שאי אפשר להפריז בחשיבות, וזה לפעמים קצת גולש לקלישאות, אז סליחה רגע, אני רוצה לדבר על החשיבות של החדשות המקומיות וזה, אפרופו, מס שיתגלגל על הציבור.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חנא סוייד, חג המולד הסתיים, בוא.
מיכל בירן: חג שמח.
מרב מיכאלי: חג המולד הסתיים, הסילבסטר בפתח.
אבישי ברוורמן: סליחה, חברת הכנסת מרב מיכאלי בזכות דיבור.
מרב מיכאלי: דיברו פה שני המנכ"לים של "הוט" ו"יס" על המס שיתגלגל על הציבור כך או אחרת.
מרב מיכאלי: אגב, הוא יתגלגל גם אם הכסף הזה יבוא מן המדינה אז אם אתם דואגים לציבור זה נכון משני הצדדים.
מרב מיכאלי: אבל בואו נדבר לרגע על הציבור.
מרב מיכאלי: ידידי חבר הכנסת אטיאס, שר התקשורת לשעבר, שבוודאי יש לו ידע רב ויוכל לתרום לדיון.
מרב מיכאלי: שאני אמתין?
אריאל אטיאס: מתי אוכל להגיד משהו?
אבישי ברוורמן: אני רושם אותך חבר הכנסת אטיאס, אבל קודם תן לחברת הכנסת מיכאלי לסיים.
מרב מיכאלי: הציבור הזה, שיתגלגל עליו המס, שיתגלגל עליו בכל מקרה, לא משנה אם זה יבוא דרך הגבייה שלכם או דרך הגבייה של מס הכנסה, לא ש-15 מיליון השקלים האלה ישנו לציבור את מצבו אבל נניח, צריך להגיד שהחדשות המקומיות באמת מספקות לציבור הזה גם זווית אחרת לראות את העולם, אבל בעיקר זווית ביטוי אחרת.
מרב מיכאלי: אילו הייתם צופות וצופים בחדשות המקומיות, למשל בתחילת שנות האלפיים, הייתם הרבה פחות מופתעים ומופתעות מהמחאה הגדולה של 2011.
מרב מיכאלי: הייתם מוצאים ומוצאות שם באופן קבוע את בעלי המכולות הכורעות וכורעים תחת הנטל, הייתם רואים את המצוקה, גם של מעמד הביניים, הייתם רואים את דרום תל-אביב לא באופן שבו היא מוצגת היום בתקשורת הכללית, רק עם השנאה שלהם לזרות ולזרים, הייתם רואים מה קורה באמת ולא היתה מפתיעה אתכם המחאה של 2011 כהוא זה.
מרב מיכאלי: אני מרשה לעצמי להניח שאתם פחות צופים בחדשות האלה כי מתחילת ההיסטוריה של הכבלים הן נכפו עליכם הר כגיגית נגד רצונכם, ועד היום השידור שלהם הזה בחטא נמשך, ואכן בהזדמנות הראשונה שהיתה לכם עכשיו פתאום צמצמתם אותן ל-3 מהדורות, בוטלה המהדורה הערבית, מה שהפך אותן באמת שוב לפחות מייצגות, פחות משמיעות, פחות מראות, ולא בגלל שהיו אי-אילו קיצוצים.
<רון אילון: את טועה בעובדות.
<רון אילון: זה לא אנחנו.
<רון אילון: זה מדינת ישראל צמצמה.
מרב מיכאלי: זה מדינת ישראל אפשרה.
<רון אילון: לא, צמצמה.
<רון אילון: עד היום זאת היתה הוצאה ציבורית.
<רון אילון: עכשיו רוצים להפוך את זה להוצאה פרטית.
מרב מיכאלי: אני שומעת עד עכשיו רק איך אתם תעשו את זה ב-5 מיליון שקלים, תעשו את זה ב-4 מיליון שקלים, תעשו את זה בסכום כל-כך נמוך.
<רון אילון: את יכולה לפתור לנו את הבעיה ולהטיל את זה על משרד האוצר.
<רון אילון: תעשי את זה, כפי שאת רוצה, על חשבון משרד האוצר.
מרב מיכאלי: ברוך השם כאמור אני חושבת שזה צריך להיות משותף, ההוצאה צריכה להיות משותפת.
מרב מיכאלי: אין סיבה שלא תשתתפו בזה.
מרב מיכאלי: גם יחסית לעלויות שלכם סביר שתשתתפו בעלות של זה.
מרב מיכאלי: אני חושבת שחלק מן הבעיה היא שזה נטע זר גם עבורכם.
מרב מיכאלי: תתחילו להיות מושקעים בחדשות המקומיות, הן יהיו גם יותר טובות, גם יותר ראויות וגם לכם יהיה אכפת מהן.
<רון אילון: גברתי, אני מברך אותך על הכושר הבלתי רגיל שלך בשניות להבין את הבעיה שלנו.
מרב מיכאלי: אולי לשם שינוי תשדרו אותן במקומות שיותר ציבור יכולה לצפות בהם, אולי תשדרו להן פרומואים, אולי הן ייהפכו להיות דבר שגם אתם יכולים לשים בחלון הראווה שלכם, פרט לסדרות הטובות בעולם, שהן אגב רלוונטיות לציבור במדינת ישראל הרבה-הרבה פחות מהחדשות המקומיות האלה.
מרב מיכאלי: פרופ' ברוורמן, אני מחזירה לך את רשות הדיבור, בינתיים.
אבישי ברוורמן: אלי ברדה, ראש עיריית מגדל העמק, בבקשה.
<אתי בנדלר: עוד לא קראנו, אדוני היושב-ראש, את הצעת החוק.
<אתי בנדלר: אני עוד לא יודעת מה העקרונות.
<אלי ברדה: אעשה את זה בקצרה.
<אלי ברדה: אני ראש עיריית מגדל העמק, יושב-ראש מועצת הרשות לפיתוח הגליל.
<אלי ברדה: אתם מוזמנים מחר לוועידת הגליל בטבריה.
<אלי ברדה: אנחנו לא נגד "יס" ולא נגד "הוט".
<אלי ברדה: אנחנו בעד החדשות המקומיות.
<אלי ברדה: חשוב שהן ימשיכו להתקיים.
<אלי ברדה: אנחנו גם נגד לפגוע ב"הוט" וב"יס" או להטיל עליהן מטלות שהן לא יכולות לעמוד בהן.
<אלי ברדה: אני טוען שצריך לאמץ הצעה שקובעת שיוקצו 10 מיליון שקל, 5 מיליון שקל מתקציב המדינה ו-5 מיליון שקל ממקורות אחרים.
<אלי ברדה: תקימו צוות שיבחן את העניין הזה.
<אלי ברדה: מצד אחד, אני בעד החדשות המקומיות, ומצד שני, אני לא רוצה לפגוע ב"יס" וב"הוט".
<אלי ברדה: בסופו של דבר בפריפריה הגיאוגרפית והחברתית לפעמים זה מה שהתושבים רואים, את התוכניות של הערוץ המקומי הזה ואת כל התוכניות שמביאים, גם ביקורת על הרשויות וגם עבודה לאנשים.
<אלי ברדה: אני חושב שצריך לשמור על הפעילות הזאת, היא ערכית, היא חשובה.
<אלי ברדה: מצד שני, לא הייתי ממהר להטיל את זה על מישהו אחד.
<אלי ברדה: אני חושב שהרבה כסף מסתובב.
<אלי ברדה: צריך להפנות אותו לאפיק הזה.
<אלי ברדה: הוא עניין ערכי, עניין חדשותי ועניין שחשוב לפריפריה, בלי לפגוע בשתי החברות הללו.
אבישי ברוורמן: הלוואי וזה היה כל-כך פשוט.
אבישי ברוורמן: יושב-ראש הוועד, חיים הר-זהב, בבקשה.
<חיים הר-זהב: ברשותך, אדוני, קודם כול אני רוצה להודות לך ולוועדה על התמיכה שלכם בחדשות המקומיות, ואני לא אומר את זה כנציג העובדים.
<חיים הר-זהב: אמרנו את זה גם בישיבה האחרונה, שבבחירה בין בלעדינו עם חדשות מקומיות טובות – וזה באמת היה נדיב מצדכם, ואני לא ציני, גם מנכ"ל "יס" וגם מנכ"ל "הוט" –ובין לקלוט חלק מן העובדים בלי חדשות מקומיות, אנחנו מעדיפים את האופציה שהחדשות יישארו כי אנחנו באמת מאמינים במה שאנחנו עושים.
<חיים הר-זהב: אני מבין שנאמרים כל מיני מספרים.