GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רמי רונן: הכסף הזה צריך להתפזר.
<רמי רונן: למה לא לקחת את אותו כסף שנתנו בשובר בערכו המלא ובכל עסק לממש איתו?
<רמי רונן: מה קורה היום?
אבישי ברוורמן: המטבע עובר לסוחר.
<רמי רונן: מה קורה אצל העסקים הקטנים?
<רמי רונן: הם כותבים על השלט שהם מוכנים לקבל את תו הזהב.
<רמי רונן: כשהם מקבלים את התו הם כמו אנשים מסכנים הולכים לסופר כדי לעשות קניות.
<רמי רונן: כל זה כדי לא לאבד את הלקוח.
<רמי רונן: למה ש-3 מיליארד שקלים שמונפקים בחגים לא ילכו לכלל העסקים הקטנים בישראל?
<רמי רונן: למה שלא ילכו לאלה שלא שורדים את היום יום, לאלה שהופכים את העולם ונותנים הנחות כדי לקבל את הלקוחות, כדי שלא רק הגדולים ייהנו מכל אי המימושים האלה?
אבישי ברוורמן: אתה תומך בהצעה המקורית של חבר הכנסת שטבון?
<רמי רונן: אני תומך בהצעה המקורית, רק אני חושב שצריך להוסיף לה סעיף שאומר שעם תו הקנייה הזה אפשר יהיה ללכת לכל מקום.
<רמי רונן: זה כמו מסלקה.
<רמי רונן: אם אני בא לשופרסל שהנפיקה את התו, אני יכול לקבל עליו את ערכו המלא.
<רמי רונן: למה אני צריך ללכת רק לשופרסל עם התו?
<ערן מאירי: לך לבנק.
<רמי רונן: אני אגיד לך מה יקרה.
<רמי רונן: זה יגדיל את השוק הרבה יותר.
<רמי רונן: אם מכרתם עד היום 3 מיליארד, עכשיו תמכרו 6 מיליארד כי גם העסקים הקטנים יעודדו את החברות הגדולות לקנות שוברים לחגים לעובדים שלהן.
<רמי רונן: העסקים הקטנים, אגב, יתנו הנחות אגרסיביות.
<נמרוד הגלילי: צריך להבין שמדובר פה במשולש של הרשתות המנפיקות, הרשתות שמכבדות את התווים והמעבידים.
<נמרוד הגלילי: אתה יודע מה, אולי לא רק משולש, זה גם כולל את כל הצרכנים ואת העובדים שמקבלים את התווים.
<נמרוד הגלילי: כבר היום יש אופציות חלופיות.
<נמרוד הגלילי: אף אחד לא מחייב את המעסיקים לרכוש תווים של שופרסל, של מגה, של ישראכרט או של חברות כרטיסי אשראי נוספות שמכבדים אותם מלא.
<נמרוד הגלילי: התווים האלה נקנים בהנחה.
<נמרוד הגלילי: יש גבול עד כמה ניתן להתערב באותו מוצר שעד היום היה טוב לכולם.
<רן מלמד: הוא לא טוב לכולם.
<נמרוד הגלילי: יש אופציות חלופיות.
<נמרוד הגלילי: יש כרטיסים של חברות אשראי.
<נמרוד הגלילי: אף אחד לא מכריח מעסיקים, עובדים וארגונים כאלה ואחרים לרכוש את אותם תווים.
יצחק וקנין: אתה שם לו פיתויים כאלה - -
<רן מלמד: אתה עושה סיבוב על העובדים ועל המעבידים.
<נמרוד הגלילי: למה?
<קריאה: אתה נותן אג"חים.
<קריאה: זה לא ממומש, זה מסתובב בציבור.
יצחק וקנין: אנחנו לא תמימים.
יצחק וקנין: אל תעשה את זה כל כך יפה.
יצחק וקנין: אתה שם לוועדי העובדים פיתיונות.
<קריאה: קחו עמלה על המכירה.
אבישי ברוורמן: אני לא אפתח את הדיון.
אבישי ברוורמן: אמרת את זה בפעם שעברה.
אבישי ברוורמן: אנחנו חוזרים על אותם הדיבורים.
<נמרוד הגלילי: אני בעד להגיע לפשרה.
<רמי רונן: ניסינו להנפיק, הבעיה שאי אפשר להתחרות בכם.
<רמי רונן: אתם מגבילים את זה רק לשופרסל.
<רמי רונן: העובדים רוצים אוכל בשופרסל.
<רמי רונן: יש עוד סופרמרקטים.
<רמי רונן: יש רשתות יותר קטנות משופרסל שגם הן יכולות למכור את המזון הזה.
<רמי רונן: אתה יודע את זה?
<עודד וייס: בחגים, בעיקר בראש השנה ובפסח, אנחנו נתקלים פעם אחר פעם בתורמים שתורמים תווי קנייה.
<עודד וייס: מגיעה אישה קשת יום לסופרמרקט.
<עודד וייס: היא לא יודעת לקרוא אם זה סופר x או סופר y.
<עודד וייס: היא קיבלה תו קנייה לשופרסל, לצורך העניין.
<עודד וייס: כשהיא מגיעה לסופר היא בוררת בקפידה רבה את כל מוצריה.
<עודד וייס: כשהיא מגיעה לקופה הראשית היא מגלה לתדהמתה שהיא צריכה להוריד איזה מוצר.
<עודד וייס: בביזיון גדול ליד כל האנשים היא מחפשת ממה היא תוריד מילדיה, אם מהאורז, מהשמן או אולי מעוגת הדבש שהיא קנתה לראש השנה.
<עודד וייס: אני מאמין ומחזק מאוד את הצעת החוק הזאת בהיבט שבתרומות למשפחות הנזקקות ה100% שרשום הוא ה-100% שיכובד.
אבישי ברוורמן: דיברת יפה, עודד.
אבישי ברוורמן: ברוך אתה על מעשיך עם חבריך.
אבישי ברוורמן: מכיוון שאני מבין שהצעת הפשרה שנדונה כאן נדחתה, אני הולך להעביר להצבעה את החוק כמו שהוא.
<אתי בנדלר: הוועדה צריכה לאשר כל סעיף קטן לחוד, לראות אם יש לגביו הערות מעבר לנושא שבו דובר.
<ערן מאירי: כבוד היושב-ראש, רציתי לומר שההצעה לא נדחתה.
<ערן מאירי: לפחות מבחינתנו ההצעה מקובלת.
<ערן מאירי: אני מבין שיש פה מתנגדים.
<ערן מאירי: אני גם חושב שאני צריך להסביר - -
<לאה ורון: ברור שאם הצעתם ההצעה מקובלת עליכם.
אבישי ברוורמן: האם הצעת הפשרה שנתתי לחבר הכנסת וקנין להציג מקובלת עליכם, מר מאירי?
<ערן מאירי: כן.
<ערן מאירי: שמעתי בקשב את מה שאמר האדון לגבי אותה קונה שבאה לקניות.
<ערן מאירי: הוא צריך להבין מאיפה זה בא.
<ערן מאירי: אותו תורם שנתן לאותה נזקקת את התו בא לרשת מסוימת - לצורך העניין ניקח את שופרסל - והוא ביקש תווים בשווי של 500 שקל.
<ערן מאירי: הוא קיבל את זה בהנחה של 17%.
<ערן מאירי: במצב החדש שיכול להיווצר אם החוק פה ישונה, הוא יבוא עם מוצר שהוא לא קיבל עליו הנחה של 17% אלא 8% כי הרשת לא תוכל לתת לו את אותה הנחה.
<ערן מאירי: אם אותה גברת קיבלה עד עכשיו תו של 400 שקל, עכשיו היא תקבל תו של 300 שקל.
<ערן מאירי: נכון, היא תוכל לממש את מלוא ערכו, אבל הסיפור מתחיל בזה שקיבל את התו וקנה אותו בהנחה.
<ערן מאירי: כולם חושבים שהתווים משולמים אחד לאחד.
<ערן מאירי: זה לא המצב.
<עודד וייס: התורם שלי היה מעדיף לתרום 100% ממה שהוא קנה על-מנת שהנזקקת שהוא רצה לעשות לה את החג לא תתבזה.
<ערן מאירי: תן לה כסף מזומן.
<רן מלמד: אם תשמרו על ההצעה כמו שהיא זה יעודד תחרות על ההנחות בין מנפיקי תווי השי.
<רן מלמד: אז התורם של עודד יוכל לבחור לעצמו אם ללכת לשופרסל, למגה או למישהו אחר לפי אחוז ההנחה שהוא יקבל.
<רן מלמד: מי שייתן הנחה יותר גבוהה יוכל למכור יותר תווים והרשת תהנה יותר.
<ערן מאירי: זה גם היום קורה.
<רן מלמד: אל תגיד, "תחזיקו אותי, תחזיקו אותי כדי שיתנו לי הנחה".
<רן מלמד: אל תאיים בקטע הזה.
<ערן מאירי: אני לא מאיים.
<ערן מאירי: אני גם לא אמרתי שתחזיקו אותי.
<ערן מאירי: אני מדבר בנימוס.
<ערן מאירי: אני חושב שאתה לא יודע שגם היום השוק הזה הוא שוק תחרותי.
<רן מלמד: הוא יהיה יותר תחרותי.
<סוזנה רבינוביץ: אני רוצה להוסיף תוספת על הקשר בין תו הקנייה לזיכוי.
<סוזנה רבינוביץ: חשוב להדגיש שתווי הקנייה נרכשים בהנחה.
<סוזנה רבינוביץ: שווי המימוש שלהם גדול יותר מהסכום ששולם עבורם, לכן גם בתקנות ביטול עסקה אי אפשר לקבל כסף בחזרה על עסקה שבוצעה באמצעות תו קנייה.
<סוזנה רבינוביץ: עוסקים שמעוניינים בכל זאת לאפשר ביטול עסקה על עסקה שבוצעה באמצעות תו קנייה, יכולים מתוך שיקול של מדיניות או שיקולים שיווקיים לתת זיכוי.
<סוזנה רבינוביץ: מה קורה על פי החוק בקשר לזיכויים?
<סוזנה רבינוביץ: זיכוי על פי חוק הגנת הצרכן אי אפשר להתנות בזיכוי .
<סוזנה רבינוביץ: מה קורה בפועל?
<סוזנה רבינוביץ: אפשר להתנות היום תו קנייה בכך שאי אפשר יהיה לרכוש מוצר מעל 1000 שקל.
<סוזנה רבינוביץ: כשאדם קונה משהו אחר עם אותו תו קנייה וחוזר לחנות על מנת לבטל את העסקה הוא מקבל זיכוי.
<סוזנה רבינוביץ: עם אותו זיכוי הוא מקבל את המוצר שאי אפשר היה לרכוש עם תו הקנייה.
<סוזנה רבינוביץ: יש פה מעין עקיפה - -
<אתי בנדלר: את מייחסת תחמנות בלתי רגילה לצרכן הישראלי.
<סוזנה רבינוביץ: זה קורה.
<סוזנה רבינוביץ: אני התפלאתי.
<אתי בנדלר: שייתן לו את העודף בתו קנייה.
<סוזנה רבינוביץ: גם הרשות להגנת הצרכן הסכימה איתנו.
<חנה וינשטוק-טירי: מה שהיא מתכוונת לומר זה שאי אפשר להגביל זיכוי.
<חנה וינשטוק-טירי: אי אפשר לבוא ולהגיד שלא תשתמש בזיכוי בתקופת מבצעים.
<חנה וינשטוק-טירי: זה החוק כבר אומר היום.
<חנה וינשטוק-טירי: אם נתנו זיכוי על רכישה שנעשתה בתו קנייה שמלכתחילה על פי החוק השימוש בו מוגבל, אנחנו נתייחס לזה בצורה שונה.
<חנה וינשטוק-טירי: זה מה שהיא אומרת.
<חנה וינשטוק-טירי: אני מסכימה איתה.
<אתי בנדלר: לא הבנתי מה זה בצורה שונה.
<אתי בנדלר: אני ביצעתי רכישה באמצעות תו קנייה בסכום של 1000 שקלים.
<אתי בנדלר: החלטתי לבטל את העסקה.
<אתי בנדלר: האם העוסק חייב לתת לי זיכוי, או שהוא יכול לתת לי החזר באמצעות תו קנייה?
<חנה וינשטוק-טירי: הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה.
<חנה וינשטוק-טירי: הוא יכול לתת זיכוי.
<חנה וינשטוק-טירי: אם נתנו לך החזר בזיכוי, אז הכללים שיחולו על הזיכוי הם לא הכללים מכוח אותו סעיף 14 בחוק הגנת הצרכן, אלא הכללים שחלים בתו.
<חנה וינשטוק-טירי: אני חושבת שהיא צודקת בעניין הזה.
<אתי בנדלר: אני רוצה לומר שזה בעייתי.
<אתי בנדלר: הצרכן לא מודע לכל - -
אבישי ברוורמן: אני לא מתוחכם.
אבישי ברוורמן: איציק מתוחכם.
<אתי בנדלר: היום החוק והתקנות כל כך נפתלים שמעט מאוד יכולים להבין ולזכור.
<אתי בנדלר: אני עוסקת בנושא הגנת הצרכן כל כך הרבה שנים, גם אני כבר לא זוכרת.
<אתי בנדלר: תראו עכשיו את הצרכן שרכש באמצעות תו קנייה ורוצה לבטל את העסקה.
<אתי בנדלר: הוא ניגש לחנות ומבקש לבטל את העסקה כפי שמתיר לו הדין.
<אתי בנדלר: הדין מתיר ביטול עסקה בכל מיני נסיבות.
<אתי בנדלר: יש נסיבות שמנויות בחוק של ביטול עסקה, יש נסיבות של מה שנקרא "כי מתחשק לי".
<אתי בנדלר: הדין שונה בכל אחד מהמקרים של הביטול.
<אתי בנדלר: אם הוא מבטל כי פשוט הוא התחרט על העסקה, לא משום סיבה שקשורה בעוסק, הוא מבקש תוך פרק הזמן הנקוב בתקנות לבטל את העסקה.
<אתי בנדלר: הוא בא לעוסק.
<אתי בנדלר: העוסק יכול להגיד לו שמכיוון שהוא שילם בתו קנייה הוא מחזיר לו תו קנייה, אבל הוא גם יכול להחליט שהוא נותן לו זיכוי.
<חנה וינשטוק-טירי: הוא יכול גם להחליט שהוא לא מבטל את העסקה.
<חנה וינשטוק-טירי: כל עוד אין דין שחל הוא יכול לבוא ולומר: "אם שילמת בתו קנייה המדיניות שלי במקרים כאלה היא לא לאפשר ביטול".
<חנה וינשטוק-טירי: זאת גם אופציה.
<אתי בנדלר: זאת גם אופציה שקיימת מכוח הדין.
<אתי בנדלר: אם הוא נותן זיכוי הצרכן צריך להכיר את הדין ולהגיד שאם זה זיכוי שניתן לפי התקנות האלו חל הדין הזה, אם זה זיכוי שחל מכוח הסעיף הזה יחול דין אחר.
<אתי בנדלר: איך הצרכן ידע אם הזיכוי שהוא קיבל הוא זיכוי שעומד בתנאי הדין?
<סוזנה רבינוביץ: עו"ד בנדלר, זה מה שקורה.
<סוזנה רבינוביץ: כשהצרכן היום יודע שהוא לא יכול לקנות מוצר מסוים עם תו הקנייה הוא מבטל את העסקה.
<סוזנה רבינוביץ: הוא מתחמן.
<רמי רונן: אני רק רוצה להגיד תוספת לחוק.
<רמי רונן: כל עוסק מורשה במדינת ישראל כחוק יוכל לקבל את השוברים מכלל המנפיקים במועדים שיקבעו המנפיקות, לרכז, להציג את השוברים למנפיקה ולקבל בהעברה בנקאית את הסכום בניכוי עמלה שיקבעו המנפיקים עבור השיווק שהם עשו.
<רמי רונן: תו הזהב יתנו 5% עמלה וייקחו 10% עמלה.
<רמי רונן: זה מקובל.
<רמי רונן: את זה צריך להוסיף לחוק.
<רמי רונן: זאת תהיה המהפכה שלנו.
אבישי ברוורמן: אני את הנושא הזה לא אעביר כאן.
אבישי ברוורמן: תעביר לי אותו.
אבישי ברוורמן: יכול להיות שאני אשקול יחד עם חבר הכנסת וקנין ואולי עם שטבון, ונעביר אותו בהצעה נפרדת.
אבישי ברוורמן: אני מתכוון לקרוא את החוק כדי להתקדם להמלצה.
אבישי ברוורמן: במידה וועדת הכנסת תקבל אנחנו נצביע עליה.
אבישי ברוורמן: אני לא יכול להחליט לבד.
<אתי בנדלר: הוספת סעיף 14ח 1.
<אתי בנדלר: בחוק הגנת הצרכן, התשמ"א-1981, אחרי סעיף 14ז יבוא: 14ח(א) בסעיף זה, "תו קנייה" – כרטיס או מסמך הנרכש בכסף או בשווה כסף, המאפשר לאוחז בו לרכוש טובין או שירותים אצל עוסק, בסכום הנקוב בו, למעט כרטיס או מסמך המיועד לשימוש עבור סוג מסוים של מוצר או שירות בלבד.
<אתי בנדלר: האם לסעיף הקטן הזה יש הערות?
<אתי בנדלר: (ב) מנפיק תו קנייה המבקש להגביל את תוקף תו הקנייה שהוא מנפיק יציין על גבי תו הקנייה, באותיות ברורות ובאופן בולט, נוסף על שמו, גם את מועד ההנפקה ואת מועד פקיעת התוקף, ובלבד שתקופת תוקפו של התו לא תפחת מחמש שנים ממועד ההנפקה; ואולם, ניתן נגד מנפיק תו קנייה צו פשיטת רגל או צו פירוק, לא יוכל האוחז בתו לרכוש באמצעותו טובין או שירותים ממועד מתן הצו.
<ירון לוינסון: למה התוספת הזאת על פשיטת הרגל?
<ירון לוינסון: יש חוקים.
<אתי בנדלר: זה נראה לך מוכר?
<ירון לוינסון: אני שואל.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שטבון אומר שזה בא מכם.
יוני שטבון: זה עלה לא מכם בדיון הקודם.
<אביטל פריזמנט: זה הגיע מרשת "אייס".
אבישי ברוורמן: אנחנו נמחק את זה.
<אתי בנדלר: רשת "אייס" מיוצגים כאן?
<רן ארנון: רשת "אייס" לא מיוצגים.
<רן ארנון: אני מפוקס.
<רן ארנון: זה הגיע מהכיוון של הרשתות שסורקות את התווים, על מנת שלא ייווצר מצב שגם לאחר שהמנפיק פשט רגל ואנחנו לא יכולים לגבות את ערך התו, יוכלו לקוחות להמשיך ולהשתמש בו.
אבישי ברוורמן: יש דבר כזה?
<אביטל פריזמנט: הצרכן שילם את מלוא הסכום.
יוני שטבון: אני הבנתי הפוך לחלוטין מהפעם הקודמת.
יוני שטבון: אנחנו רצינו לבטל - -
<קריאה: המנפיק כבר פושט רגל בשלב הזה.
<אביטל פריזמנט: במנפיקים חזקים שיכולים לקחת חברת ביטוח - -
יוני שטבון: יש פה חוסר תשומת לב שלי.
יוני שטבון: הסיפור של פשיטת רגל נבע מכך שחששנו שיהיו צרכנים שירכשו תווים, תהיה פשיטת רגל והם לא יוכלו לממש.
יוני שטבון: נוצרה מציאות הפוכה שבה אנחנו מבטחים את החברה.
אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר, מה המלצתך?
<אתי בנדלר: אם המנפיקות יכולת לבטח את עצמן כפי שניתן – אני לא יודעת, לא בדקתי את הסוגיה - אז ייתכן שזה מיותר ויחולו דיני פשיטת הרגל הרגילים.
<רן ארנון: המנפיק הוא זה שמכר את התו לצרכן.
<רן ארנון: כאן יש גוף שלישי של הרשתות שחתמו חוזים עם המנפיק על מנת לקבל את התו ולאחר מכן לגבות חלק מערכו.
<רן ארנון: כמובן שאנחנו משלמים עמלות למנפיק.
<רן ארנון: הסיפור הזה, אם אני מסתכל על מקרה קלאב מרקט, בא להסדיר את הנושא שאם לצרכן יש איזו שהיא טענה, וכמובן שצריכה להיות לו טענה, שיפנה למנפיק ולא ישתמש ברשתות השותפות כאמצעי גבייה על חשבונן, כי הן לא יוכלו לאחר מכן לגבות.
אבישי ברוורמן: עו"ד טירי, זה לא עושה שכל?
<חנה וינשטוק-טירי: הכוונה פה היא לגבי הרשתות שהשמות שלהן נקובות בתו.
<חנה וינשטוק-טירי: לא תהיה חובה עליהן לכבד.
<חנה וינשטוק-טירי: הן לא יצטרכו לממן את פשיטת הרגל של המנפיק.
<חנה וינשטוק-טירי: זאת הייתה הכוונה של הסעיף.
<אביטל פריזמנט: הן יבטחו את עצמן.
<אביטל פריזמנט: למה הצרכן צריך?
<חנה וינשטוק-טירי: השאלה אם אנחנו צריכים להטיל את המימון על הרשתות.
<קריאה: יש דיני פשיטת רגל רגילים.
יוני שטבון: נכון, זה בחוק אחר.
אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר, תמליצי ואני אמליץ לוועדה.
<אתי בנדלר: השאלה על מה להטיל את הסיכון בעניין הזה, האם על הצרכן או על בתי העסק.
יצחק וקנין: הסעיף הזה מאוד מסוכן, לדעתי.
<אתי בנדלר: אני מתלבטת.
<אתי בנדלר: אני אגיד לך מדוע.
יצחק וקנין: אני אגיד לך למה.
יצחק וקנין: אני מנסה לחשוב על הראש הקרימינאלי.
יצחק וקנין: מנפיק מסוים ינפיק ב-10 מיליון שקל, ייעלם עם הכסף ואני לא אוכל לממש את התווים.
יצחק וקנין: הוא אומר: "מה אתם רוצים ממני?
יצחק וקנין: לכו תתפסו מישהו אחר".
יצחק וקנין: זאת הבעיה.
יצחק וקנין: זה לא פשוט, רבותיי.
יצחק וקנין: זאת פרצה לגנב.
<רמי רונן: בגלל שמדובר בהמון כסף היה צריך להקים גוף שירכז את העניין.
<רמי רונן: זה כמו שאתה לוקח בבנק.
דוד צור: זה בדיוני פשיטת רגל.
<רמי רונן: משרד האוצר כופה היום על חברות הביטוח לשים כספים בצד על-מנת שיבטחו.
<רמי רונן: הן לא יכולות לבזבז אותם.
<רמי רונן: מדובר פה בכסף ענק.
<רמי רונן: אתם עוד לא קולטים את המשמעות.
<רמי רונן: זו כמות.
<רמי רונן: ענקית של כסף.
<רמי רונן: המנפיקה צריכה לשים בצד בנאמנות.
<רמי רונן: היא תהיה חייבת לשים חלק מהכסף הזה לטובת האזרח במצב של פשיטת רגל.
<אתי בנדלר: זאת שוב הצעת חוק חדשה.
<אתי בנדלר: אדוני מציע כאן רעיונות להצעות חוק, אבל זה לא רלוונטי להצעת החוק הזאת.
<אתי בנדלר: לגבי הנושא של פיזור הנזק או חלוקת הנזק אני שמה לפתחכם את השיקולים הרלוונטיים.
<אתי בנדלר: נניח שבאמת זו לא תופעה תדירה שמנפיק גדול נכנס להליכי פירוק או פשיטת רגל.
<אתי בנדלר: זה בדרך כלל לא יחיד אלא חברה, לכן מדובר כאן על הליכי פירוק.
<אתי בנדלר: מה קורה?
<אתי בנדלר: דיבר כאן דן בשם רשת "פוקס".
<אתי בנדלר: מחזיקים אלפי אנשים את תווי הקנייה האלה.
<אתי בנדלר: לכל אחד יש תו קנייה של 500 שקלים, של 1000 שקלים.
<אתי בנדלר: הסיכון של הפרט הוא להפסיד 500 שקלים.
<אתי בנדלר: אם כל אלפי האוחזים ב- 500 שקלים תווים יבואו לרשת "פוקס" ויהיו חייבים לממש את התווים האלה הגם שאין להם אל מי לחזור - הם יכולים להגיש תביעת חוב לאחר מכן, אולי יקבלו איזה שהוא דיבידנד, אבל הסיכויים שלהם לראות את הכסף במקרה הזה הם סיכויים קלושים - הנזק על "פוקס", לצורך העניין הזה, הוא הרבה יותר גדול כי זה 500 כפול כמה אלפים או כמה מאות.
<אתי בנדלר: עכשיו השאלה היא על מי מטילים.
<אתי בנדלר: האם מטילים על היחידים שכל אחד יכול לספוג נזק של 500 שקלים, או על רשת אחת או שתיים שיבואו לממש?
<אתי בנדלר: אלה סכומים מאוד מאוד משמעותיים שיכולים לגרום לנזק שעלול להפיל עסק במקרה כזה.
<אתי בנדלר: הייתי אומרת להשאיר את הסעיף הזה, למרות שזה יכול לגרום נזק לצרכן.
<אתי בנדלר: לא צריך לפגוע בצורה נואשת בעסקים.
יצחק וקנין: אתי, אני מסכים איתך, רק אני חושב שצריך לטפל בכל המכלול הזה.
דוד צור: אני חושב שצריך להוריד את זה.
דוד צור: לא צריך להתייחס לנושא של העדפת נושים או פשיטת רגל בחוק שבכלל בא להגן על הצרכן.
<אתי בנדלר: אתה אומר להטיל את הסיכון של הנזק על בית העסק.
דוד צור: יש חוקים לפשיטת רגל?
<אתי בנדלר: ודאי שיש חוקים שמתייחסים לפשיטת רגל.
<אתי בנדלר: אני אגיד לך מה דיני פשיטת רגל או פירוק חברות אומרים במקרה שהפסקה הזאת תימחק.
<אתי בנדלר: רשת "פוקס" איתנה, הכל בסדר, אבל היא צריכה לחזור אל המנפיק כדי לקבל בחזרה את ה-450 השקלים מתוך 500 השקלים.
<אתי בנדלר: המנפיק נמצא בהליכי פירוק.
<אתי בנדלר: רשת "פוקס" לא יכולה לקבל את ה-450, לכן היא צריכה להגיש תביעת חוב על 450 כפול אותם מאות או אלפי צרכנים שהיא חייבת לכבד את התווים שלהם.
<אתי בנדלר: היא צריכה להגיש תביעת חוב כמו כל הנושים של המנפיק.
<אתי בנדלר: הסיכויים שלה לקבל איזה שהוא דיבידנד הם קלושים.
דוד צור: את בדלת אחורית מכניסה פה תעדוף של נושים.
דוד צור: אנחנו לא יכולים לעשות חוק כזה, לדעתי.
<אתי בנדלר: אני לא מכניסה תעדוף של נושים, אני בסך הכל לא מחייבת - -
<רן ארנון: את מקפיאה את המצב.
<רן ארנון: העדפת נושים תהיה אם הם יוכלו לממש ולהטיל את החוב על מישהו אחר.
יצחק וקנין: זה יותר לפתחו של משרד המשפטים כל העניין הזה.
יוני שטבון: זה יוצר אצלכם תקדימים לדברים אחרים.
יצחק וקנין: אבישי, זה יותר משרד המשפטים כל הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: מה עמדת משרד המשפטים?
<רעות אופק: מבחינת העדפת נושים וכל הנושא שעלה אני דווקא סבורה באופן אישי שכדאי להשאיר את הסעיף.
אבישי ברוורמן: אנחנו נשאיר את הסעיף הזה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש ממך, איציק, שתעזור לי לנסח משהו פה ביחד.
<אתי בנדלר: אדוני מעמיד להצבעה את סעיף קטן (ב) כפי שהוא?
אבישי ברוורמן: כפי שהוא.
<לאה ורון: חבר הכנסת שטבון מצביע במקום חברת הכנסת איילת שקד, חבר הכנסת יצחק וקנין מצביע במקום חבר הכנסת אריאל אטיאס.
<לאה ורון: בעד – רוב
<לאה ורון: אושר
<אתי בנדלר: סעיף קטן (ג) הוא הסעיף שבקשר אליו הייתה המחלוקת הגדולה.
<אתי בנדלר: (ג) הסכום הנקוב בתו הקנייה יהיה אחיד לגבי כל העוסקים המנויים בו.
<אתי בנדלר: האם החלטת הוועדה לאפשר החרגה או לא לאפשר החרגה?
אבישי ברוורמן: החלטנו כבר שזה יישאר כמו שהוא.
אבישי ברוורמן: מי בעד סעיף (ג)?
אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד אושר
<אתי בנדלר: (ד) "עוסק שנתן לצרכן שובר זיכוי כעודף בשל מימוש תו קנייה יאפשר שימוש בשובר הזיכוי בכל אחד מסניפיו, ואולם הוא רשאי להגביל את השימוש בשובר הזיכוי בסניף הנושא שם מסחרי אחר".
<אתי בנדלר: אם הוא נותן זיכוי "בשופרסל שלי" אפשר יהיה להשתמש רק ברשתות "שופרסל שלי".
<תומר משה כהן: אני מציע שאחרי המילים "בכל אחד מסניפיו" יוסיפו את המילים "בתנאי אותו תו באמצעותו שולם".
אבישי ברוורמן: זה ברור, לא?
<תומר משה כהן: זה יתמרץ את העוסקים לאפשר לצרכנים במקום שלא חייבים לבטל עסקה בכל זאת לבטל להם את העסקה ולאפשר להם לרכוש - -
<אתי בנדלר: השאלה אם אתה לא יכול לתת להם בחזרה תווי קנייה, זה מה שאני שואלת.
<אתי בנדלר: בתווי הקנייה יש הרבה מאוד הגבלות.
<אתי בנדלר: אי אפשר לקנות מוצרים אלקטרוניים בסכום העולה על 500 שקלים אפילו אם התו הוא 1000 שקלים.
<אתי בנדלר: אי אפשר לקנות מוצרים במבצע, אי אפשר לקנות מוצרים בהנחת סוף עונה וכו'.
<אתי בנדלר: האם כל ההגבלות האלו ייכללו בשובר הזיכוי?
<תומר משה כהן: גברתי, התשובה מאוד מאוד פשוטה.
<תומר משה כהן: היום עוסק לא חייב לבטל עסקה שנעשתה בתווים.
<תומר משה כהן: עוסק אומר שהוא יבטל לטובת הצרכן את העסקה בתווים, אבל שהוא לא יוכל לרכוש יותר ממה שהוא יכול היה לרכוש עם התווים.
<אתי בנדלר: אני מבינה.
<אתי בנדלר: מדוע שלא תיתן לו בחזרה תווים?
<תומר משה כהן: טכנית זה לא תמיד אפשרי.
<קריאה: זה דורש ממנו לשמור תווים כל הזמן.
<תומר משה כהן: זה רק מסייע לצרכן לעשות מימוש של הכסף באופן שהוא רוצה.
<אתי בנדלר: איך ההגבלות שהן כל כך גדולות בתווי הקנייה יבואו לידי ביטוי בזיכוי?
<תומר משה כהן: אותו אדם שבא עם התווים ויודע שהוא לא יוכל לרכוש תכשיטים, לא יקנה עם הזיכוי תכשיטים.
<אתי בנדלר: איפה זה יהיה כתוב בזיכוי?
<תומר משה כהן: אלה אותם תנאים שלפיהם הוא עשה שימוש באותו תו.
<אתי בנדלר: איך הוא ידע איזה תנאים?
<תומר משה כהן: כל בית עסק מחויב לשים את התנאים של החלפת מוצרים, את התנאים של זיכוי בגין מוצרים.
<אתי בנדלר: איך הוא ידע שאלה אותם תנאים?
<תומר משה כהן: אי אפשר לעשות את הצרכן בול עץ.
<רמי רונן: מערכות המחשוב יכולות היום להוציא ללקוח זיכוי באותו רגע שהוא מגיע.
<רמי רונן: כשהיא לוחצת תו הזהב יוצא זיכוי בצורה של תו הזהב, עם התנאים של תו הזהב ועם הסכום של תו הזהב.
<רמי רונן: זה לא כזה סיפור.
<תומר משה כהן: אדוני לא יודע מה הוא מדבר, הוא זורק לאוויר דברים.
<סוזנה רבינוביץ: היום זה אסור על פי החוק, לכן צריך תיקון.
<תומר משה כהן: זה נכון שההצעה מטיבה עם העוסקים, אבל היא מטיבה עוד יותר עם הצרכן.
<תומר משה כהן: אני מציע להוסיף את התוספת הזאת.
אבישי ברוורמן: מה אתה מציע, מר מלמד?
<רן מלמד: בתפישה שלי החלק השני של סעיף (ד) צריך להיות מחוק, זאת אומרת שהזיכוי הוא כמו כסף, הוא יכול להשתמש בו בכל הרשתות שבהן אפשר להשתמש.
<רן מלמד: זה מה שצריך להיות.
<רן מלמד: צריך למחוק את המילים האלו ולהשאיר את זה ככה.
<סוזנה רבינוביץ: יש לי הצעת נוסח.
<סוזנה רבינוביץ: אפשר לכתוב פה את התוספת הבאה: "לעניין זיכוי שניתן כנגד החזרת מוצר שנרכש בתו קנייה, ניתן לקבוע את אותם התנאים הקבועים בתו הקנייה", כשאז על הזיכוי יהיה כתוב: "זיכוי בגין תו קנייה".
אבישי ברוורמן: זה נראה יפה, עו"ד רבינוביץ.
<רן מלמד: זה עדיין לא אומר איך האדם ידע מה הם התנאים.
<חנה וינשטוק-טירי: זה כתוב לו על תו הקנייה בדרך כלל.
<אתי בנדלר: אין לו את תו הקנייה.
<אתי בנדלר: איך הוא יודע שקבעו לו את אותם תנאים?
<רן מלמד: זאת תהיה בעיה של הקופה של העסק.
<סוזנה רבינוביץ: על הזיכוי עצמו יהיה כתוב שזה זיכוי בגין תו קנייה.
<רן מלמד: יש עם זה עדיין בעיה, אדוני, אני אסביר לך מדוע.
<רן מלמד: אני לא יודע מה התנאים כי החזרתי את התו וקיבלתי זיכוי.
<רן מלמד: אם לא כתובים עליו התנאים אני אלך לרכוש מוצרים ואז אני אקלע לאותו מצב שעודד דיבר עליו.
<קריאה: התנאים לא כתובים על התו, הם כתובים בספח שמגיע עם תו הקנייה האלקטרוני.
<קריאה: שם יש את כל התנאים.
<קריאה: גם כשהוא בא עם הכרטיס האלקטרוני, שזה רוב המקרים היום, בכל מקרה לא כתובים עליו התנאים.
<אביטל פריזמנט: ברגע שמדובר בזיכוי, הזיכוי לפי חוק הגנת הצרכן תקף לשנתיים.
<אביטל פריזמנט: ברגע שמדובר באותם תנאים כמו התו הוא יכול להיות תקף גם ל-5 שנים.
<אביטל פריזמנט: ולכן צריך לעשות איזה זיכוי אחר, איזה זיכוי תו קנייה.
<אביטל פריזמנט: יש הסדר פשרה נהדר שניתן עם שתי מנפיקות.
<אביטל פריזמנט: הוא קבע שככל הניתן יינתן זיכוי במזומן.
<אביטל פריזמנט: אם יינתן זיכוי אותו צרכן יוכל להגיע אל המנפיק ולקבל תווי קנייה.
אבישי ברוורמן: את לא עוזרת לנו.
<סוזנה רבינוביץ: אני מדברת רק על התנאים, לא על תקופת המימוש.
<אביטל פריזמנט: אנחנו מדברים על אותם התנאים כמו תווי הקנייה.
<אתי בנדלר: אם חברי הכנסת מוכנים להגביל את הזיכוי זה בסדר.
<אתי בנדלר: אני מציעה – אני אנסח את זה בהמשך - שקודם כל יהיה ברור שעל זיכוי כזה צריכים להופיע המילים "זיכוי שניתן בשל ביטול עסקה שנעשתה בתו קנייה", כאשר כל ההגבלות יפורטו בזיכוי עצמו.
יוני שטבון: אם כל ההגבלות יהיו בזיכוי פתרנו את הבעיה.
יריב לוין: אי אפשר על זיכוי לכתוב את כל ההגבלות.
יריב לוין: שיהיה דף נלווה.
<אתי בנדלר: על זיכוי שלא יופיעו המילים האלו לא תהיה הגבלה.
<תומר משה כהן: על התו המקורי אין תנאים, אז - -
<אתי בנדלר: אבל אין לו את התו המקורי.
<רמי רונן: שימו תמונה של התנאים בסניף.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני מביא להצבעה את סעיף (ד) עם תיקון רבינוביץ/בנדלר.
אבישי ברוורמן: יהיו לו בסוף ניסוחים יותר עדינים.
<אתי בנדלר: (ה) "השר, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, רשאי לקבוע הוראות לעניין תווי קנייה, ובכלל זה לעניין תנאים המגבילים את אפשרות מימושם, בין היתר בסוגי מכירות או לגבי בעלי הנחות קבועות אצל עוסקים או בבתי עסק מסוימים.
<רן מלמד: את רוצה לחזור למילה "רשאי" שלימדת אותי בפעם הקודמת?
<אתי בנדלר: כאן זאת ממש לא סמכות חובה.
<אתי בנדלר: זה רשאי במשמעות רשאי.
<אתי בנדלר: תחולה 2.
<אתי בנדלר: חוק זה יחול על תווי קנייה שהונפקו מיום תחילתו ואילך.
<קריאה: אנחנו לא יכולים להתארגן לדבר כזה.
<קריאה: זה תהליך שלוקח זמן.
<קריאה: אנחנו מבקשים להחיל את זה החל מהתווים שיונפקו לראש השנה הקרוב.
אבישי ברוורמן: אתם רוצים תשע"ה.
<אביטל פריזמנט: מדובר פה בעיכוב של החוק בעוד הרבה שנים.
<אביטל פריזמנט: אני מבקשת שזה יהיה רטרואקטיבי.
<זהבית שחף: בהקשר הזה אנחנו מבקשים התארגנות של שנה.
<זהבית שחף: אנחנו באמת צריכים פה את עזרת
<זהבית שחף: כם לגבי הסכמים ארוכי טווח שיש לנו עם מוסדות ממשלתיים.
אבישי ברוורמן: אנחנו נעזור לכם.
אבישי ברוורמן: הוועדה הזאת תעזור לכל דבר שיכול לקדם דברים.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שטבון, מה ההמלצה שלך לגבי התחולה?
יוני שטבון: אני מציע מיום תחולת החוק.
<קריאה: אנחנו טכנית לא יכולים לעשות את זה.
יוני שטבון: לגבי הסכמים שכבר נעשו מול ועדים או גורמים אחרים שיש להם תאריך וכו' – אני שואל את הגברת אתי בנדלר - אני מבין שהחוק הזה לא יחול.
<אתי בנדלר: זה כן יחול, כי אתה אומר על מה שמונפק מאותו מועד.
<אתי בנדלר: אנחנו צריכים לדעת אם אכן יש הסכמים שנעשו כבר לגבי תווים שהונפקו לקראת הפסח הקרוב.
<זהבית שחף: יש לנו הסכמים ארוכים.
<זהבית שחף: יש לנו גם לפסח הבא.
<אתי בנדלר: לגבי הפסח הבא - -
<קריאה: יש לנו עם דואר ישראל לעוד שנתיים.
<רמי רונן: אני לא מבין.
<רמי רונן: נעשו הסכמים והם לא קיבלו את התווים?
<זהבית שחף: עם כל הכבוד לך, אתה לא מכיר - -
אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר, תמליצי לי על תאריך תחולה.
<אתי בנדלר: אם הם אומרים שלפסח הקרוב כבר יש הסכמים חתומים - -
יוני שטבון: אנחנו לא יודעים.
<ערן מאירי: התחילו להנפיק תווים.
יוני שטבון: יש פה חוסר הוגנות.
יוני שטבון: אני לא סומך על כך שאומרים שהונפקו תווים.
<קריאה: אני מוכן להראות לך מכרזים גם לעוד שנתיים של גופים ממשלתיים.
אבישי ברוורמן: בהנחה שהם אומרים את האמת, ואני מניח שהם אומרים את האמת – אתה תראה את זה שחור על גבי לבן - אני מציע שנעשה את זה אחרי פסח.
אבישי ברוורמן: תני לי תאריך.
<אתי בנדלר: ה-1 ליולי.
אבישי ברוורמן: ה-1 ליולי 2014.
<ירון לוינסון: לגבי הזיכוי זה ברור?
<ירון לוינסון: בעד – פה אחד
אבישי ברוורמן: רבותי, כבוד השר, היום אתה בכיסא של שר האנרגיה.
סילבן שלום: שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים.
אבישי ברוורמן: שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים.
אבישי ברוורמן: היום אנחנו דנים בנושא האנרגיה בלבד.
אבישי ברוורמן: רבותי חברי הכנסת, מכובדי, ביקשתי מהשר שלום שהוא יפתח בקצרה – עשר דקות – בנקודות עיקריות איפה הוא רואה את מצב האנרגיה היום, לאן הוא רוצה להוביל אותה, בצורה ברורה, ואז אנחנו נפתח בשאלות, בהערות, כדי שהשר וצוותו יוכלו לענות לדברים, כמו שהדברים מקובלים בסנאט האמריקני ובמקומות אחרים, כי אנחנו יודעים שיש שרים – בעבר היו, לא היום – שאתה נותן להם, מדברים שעתיים על המצגת.
סילבן שלום: גם היום.
סילבן שלום: לא היום אני, אבל - - -
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים פה דיון ואני מכיר את השר שלום.
אבישי ברוורמן: כבוד השר שלום, בבקשה.