GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: ף לכן, מעבר לנקודה שיש בסעיף וכו', גם פה שתהיה עוד הנחיה של הממונה.
אבישי ברוורמן: זה רק לחזק.
<לאה ורון: שיהיו לו את הכלים על מנת לפצות צרכן שקיבל רכב חדש לא תקין.
<קריאה: זה לא מקנה לו כלים לפצות.
<זאב שמואל פרידמן: להורות להשיב.
<לאה ורון: להורות להשיב.
<לאה ורון: כשהוא יפנה למי מהיבואנים, יש להניח שהטיפול, כשיש לו את הסמכויות בחוק, יהיה קצת אחר.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא ייבוא.
<שרית זוכוביצקי-אור: שים לב שזה ייצור מקומי.
<לאה ורון: לדאבוננו, אנחנו מקבלים תלונות של ציבור.
<קריאה: איך זה ייאכף?
<לאה ורון: לא ייבוא.
<לאה ורון: זה ייצור.
<אהוד שניידר: סליחה שאני מתערב עוד פעם.
<אהוד שניידר: חובת ההשבה זו חובה שמוסדרת גם היא בדין הכללי.
<אהוד שניידר: כשמדברים על חובת השבה, יש למשל נושא שווי שימוש – האם הוא יהיה רלוונטי או לא יהיה רלוונטי במקרה הזה?
<אהוד שניידר: מדוע להיכנס לדברים האלה, כשהדין הכללי מסדיר את זה?
<יערה למברגר: זה רק י פגע בזכות האדם לפנות למשפט.
<יערה למברגר: זה יחליש - - -
אבישי ברוורמן: אנחנו רק רוצים לחזק את הנקודה שהצרכן לא ייפגע מכל הדברים.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים לחזק את הצרכן.
אבישי ברוורמן: איתי, תן לי ניסוח.
<לאה ורון: היא אומרת שזה יחליש.
<יערה למברגר: אנחנו עושים פה הסדר ספציפי.
אבישי ברוורמן: לאט, כדי שנבין.
אבישי ברוורמן: המטרה שלנו היא לחזק את הצרכן.
אבישי ברוורמן: האם את בעמדתו של עורך-הדין שניידר שאנחנו, בניסוח התקיף הזה יותר, לא עוזרים אלא אפילו פוגעים בצרכן?
<יערה למברגר: אני מפחדת שהניסוח הזה, שמהווה הסדר ספציפי, ייראו אותו כגובר על ההסדר הכללי של חוק החוזים; אדם שירצה להגיש תביעה, יגידו לו: "לא, לא, לא.
<יערה למברגר: יש פה הסדר ספציפי.
<יערה למברגר: מה שקיבלת פה זה ממצה".
<זאב שמואל פרידמן: אוקיי.
<זאב שמואל פרידמן: אז תאמרי: מבלי לגרוע מכל - - -
אבישי ברוורמן: "מבלי לגרוע".
אבישי ברוורמן: פרידמן, אם לא היית קיים, היו צריכים להמציא אותך.
אבישי ברוורמן: אוקיי, תנסה את הניסוח הזה: "מבלי לגרוע".
<איתי עצמון: "מבלי לגרוע מהוראות כל דין"?
אבישי ברוורמן: אתה רוצה לקרוא את זה?
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מדבירם על השבת תמורה ולא על פיצוי.
<איתי עצמון: השבת תמורה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אבל, בוא ונדבר על העקרונות ולא על הנוסח.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אומרת שנחלק את סעיף (ב) לשני סעיפי משנה: מצב אחד שאי ההתאמה מאפשרת תיקון, ומצב שבו אי-אפשר לתקן, ואגב אני מכירה מקרה כזה.
<שרית זוכוביצקי-אור: במקרה שלא ניתן לתקן, אנחנו מדברים על החלפה או השבת התמורה.
<איתי עצמון: כשאין בכך כדי לגרוע מהוראות כל דין.
<שרית זוכוביצקי-אור: מבלי לגרוע מהוראות כל דין – רק במצב שלא ניתן לתקן.
אבישי ברוורמן: כן, תודה רבה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אשר ואנוכי מאשרים.
<שרית זוכוביצקי-אור: רק עוד דבר אחד – שמעתי הערה, ואני חושבת שהיא נכונה, לגבי נוסח.
<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, האופן שבו אנחנו מפרסמים את ההודעות גם על תקלות וגם על ייצור שלא לפי פס הייצור וכו' דומה לאורך כל החוק.
<שרית זוכוביצקי-אור: בעל רישיון הייבוא או בעל רישיון הייצור מחויב להזמין.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים לעשות איזה נוסח קבוע, --
אבישי ברוורמן: סטנדרטי?
<שרית זוכוביצקי-אור: --שמדבר על בעל רכב בישראל ועל מוסכי השירות.
אבישי ברוורמן: אז תתני לנו את השבלונה הזאת.
<שרית זוכוביצקי-אור: השבלונה היא פחות או יותר כמו בסעיף 24א.
<איתי עצמון: תוכלי לחזור ולומר איפה השבלונה?
<שרית זוכוביצקי-אור: היא ב-24א.
אבישי ברוורמן: ואז נחזור על זה ולא נצטרך לקרוא את זה.
אבישי ברוורמן: איתי, אישורך?
<איתי עצמון: אני חושב שאנחנו באמת בשלב הנוסח נצטרך לעשות איזו שהיא האחדה.
<שרית זוכוביצקי-אור: האחדה.
<איתי עצמון: מדובר על אותה מטריה.
אבישי ברוורמן: בסדר, מצוין.
<שרית זוכוביצקי-אור: הפנייה היא פנייה לציבור, והיא תמיד אותו דבר.
<איתי עצמון: אם כבר אנחנו בהערות נוסח, בסעיף 24(א), אם אני מבין נכון, מדובר על: לא ייצר דגם רכב ולא ישווק אותו.
<איתי עצמון: להוסיף: דגם.
אבישי ברוורמן: יפה שאתה בודק כל דבר.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה גם בסעיף 24(ב).
אבישי ברוורמן: אם כך, חבר הכנסת אשר ואנוכי אישרנו את זה.
אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים לסעיף 24א.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אגיד מה ההסדר ולמה הוא חדש.
<שרית זוכוביצקי-אור: בעל רישיון הייצור משתמש במוצרי תעבורה שלא הוא ייצר אותם ושנקנו מחוץ-לארץ וכו', ולפעמים יש תקלות בטיחות סדרתיות במוצרים האלה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים במקרה הזה להטיל את האחריות לקריאה חוזרת למוצר התעבורה לא על מי שייבא את מוצר התעבורה או על שוכרי מוצרי התעבורה אלא על מי שהשתמש בו ועל בעל רישיון הייצור.
<איתי עצמון: מודבר על ברל רישיון לייצור רכב ושיווקו שהתקין ברכב שהוא ייצר?
<שרית זוכוביצקי-אור: זה מוצר תעבורה ברכב שהוא ייצר.
<איתי עצמון: צריך להוסיף את זה בסעיף.
<שרית זוכוביצקי-אור: כן, ברכב שהוא ייצר.
<שרית זוכוביצקי-אור: ואז אנחנו רוצים להטיל את החובה הזאת על בעל רישיון הייצור וכמובן לא על מי שייבא את מוצר התעבורה.
<איתי עצמון: אגב, מבחינת סטנדרטיזציה של הנוסחים, בפסקה (2) כתבתם "יזמין את בעל הרכב לשם החלפתו או תיקונו ללא תשלום".
<איתי עצמון: השאלה היא האם אין צורך גם כאן לערוך התאמות.
<שרית זוכוביצקי-אור: אז, בעל הרכב הרשום בישראל, מוסכי השירות שלו, לשם החלפה.
<איתי עצמון: "למוסכי השירות המורשים על ידו"?
<שרית זוכוביצקי-אור: נכון, "המורשים על ידו".
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו נעשה האחדה שזה תמיד יכלול את אותו נוסח.
<איתי עצמון: גם כאן מדובר על תקנות.
<איתי עצמון: כתוב "כפי שקבע השר", ואני מציע שגם כאן זה יהיה באישור ועדה כפי שקבענו בסעיף 22.
<איתי עצמון: אני מניח שמדובר פחות או יותר על אותן תקנות.
<איתי עצמון: זו אותה מטריה.
<שרית זוכוביצקי-אור: על איזה סעיף אתה מדבר?
<איתי עצמון: בסעיף 22 הסמכתם את השר לקבוע דרך ומועד להזמנת הבעלים של כל כלי הרכב הרשומים להגיע למוסכי השירות.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה אותו דבר.
<שרית זוכוביצקי-אור: זו אותה פרוצדורה.
<איתי עצמון: בצעם, הנוסח צריך להיות אותו נוסח.
<שרית זוכוביצקי-אור: איפה ההערה שאמרת לגבי הדגם שיוצר?
<איתי עצמון: ברישא כתוב: "בעל רשיון לייצור רכב ושיווקו שגילה תקלת בטיחות סדרתית במוצר תעבורה אשר התקין ברכב שהוא ייצר".
<שרית זוכוביצקי-אור: "שהוא ייצר".
יעקב אשר: ברבב או בדגם?
<איתי עצמון: ברבב.
יעקב אשר: זהו?
יעקב אשר: יש עוד הערות?
<אבנר קז: אני אבנר קז מאיגוד יבואני הרכב.
<אבנר קז: בנושא מרכב ושלדה של אוטובוס אנחנו מדברים גם כן על אותו דבר?
<אבנר קז: למעשה, מפעל האוטובוס מייבא שלדה ובונה עליה מרכב.
<אבנר קז: הוא אחראי על המרכב.
<אבנר קז: השלדה והקומפוננטים שלה הולכים ומטופלים ברשת המוסכים, והוא לא אחראי על הצד המכני אלא רק על הצד המרכבי.
<אבנר פלור: מבחינת האחריות הכוללת של השלדה, המנוע והחלקים האוטומטיביים של יצרן השלדה, אתה צודק.
<אבנר פלור: אבל, בעצם, מבחינתנו, מבחינת הלקוח, הוא בעצם פונה ליצרן האוטובוס, שזה כולל את יצרן המרכב, והוא כבר עושה את ההדרים שלו עם היבואן עצמו, עם יבואן השלדה.
<אבנר פלור: אבל אי-אפשר פה לשלוח אותו לשני מקומות.
<אבנר פלור: הוא הולך למקום אחד, ממנו הוא מקבל את האחריות.
יעקב אשר: השאלה היא האם זה לא קורה - - -
<אבנר קז: זה לא מה שקורה היום.
<אבנר פלור: מה זאת אומרת?
<אבנר קז: כשיש ללקוח בעיה מכנית – הולך לרשת המוסכים, וכשיש לו בעיה במרכב – הוא הולך למרכבים.
<אבנר פלור: נכו, אבל מבחינת הפנייה, למי הלקוח פונה?
<שרית זוכוביצקי-אור: למי האחריות?
<אבנר פלור: למי האחריות?
<אבנר פלור: למי הוא פונה?
<אבנר קז: הוא יודע על איזו שלדה בנוי האוטובוס שלו, והוא הולך לאותה רשת מוסכים של אותו יבואן.
<איתי עצמון: אם אני מבין נכון, בסעיף הזה מדובר על חובה שמוטלת על בעל הרישיון לייצור ולא על הלקוח.
<איתי עצמון: בעל רישיון לייצור שגילה תקלה צריך להודיע על כך ולפרסם הודעה לציבור.
<שרית זוכוביצקי-אור: נכו.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים שבעל רישיון ייצור ייקח אחריות כוללת על מה שהוא ייצר.
<אבנר קז: כן, אבל צריך להבחין שתקלה סדרתית למשל בשלדה של אוטובוס מגיעה ליבואן השלדות ולא מגיעה ליצרן המקומי כאן בארץ.
<אבנר קז: האחריות על recalls או דברים כאלה מגיעה ליבואן השלדות, והוא זה שמזמן את אותם לקוחות של אוטובוסים, לפי מספרי השלדות, לטיפול ב-recall.
<אבנר קז: אם אתם דוגמא ספציפית, זה לא "מרכבים" שקורא.
<אבנר קז: האינפורמציה לא מגיעה ל"מרכבים", אלא ליבואן השלדה.
<אבנר פלור: אבנר, יכול להיות שההסדר הקיים היום קצת בעייתי, אבל מבחינתנו האחריות היא בעצם של יצרן המרכב.
<אבנר פלור: הוא מקבל מאתנו את רישיון הייצור, ויש שם את התנאים לגבי תהליך ייצור של הרכב ולגבי אישור של המפעל.
יעקב אשר: מה שבעצם אתה אומר הוא שצריך להיות אחד שיקבל את האחריות והוא ידאג לעמוד מול החלקים האחרים.
יעקב אשר: השאלה היא האם זה נותן את הפתרון בסופו של דבר.
<שרית זוכוביצקי-אור: גם אין לי דרך לקבוע חובות כלפי יצרן השלדות.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני לא מכירה אותו.
יעקב אשר: האם בסופו של דבר אתה לא נופל בין הכיסאות?
<אבנר פלור: תודה לךָ.
<אבנר פלור: אני רק אציג לאדוני היושב-ראש את הסיטואציה שאבנר מעלה.
<אבנר פלור: בעצם, היום, אם ניקח לדוגמא את מפעל "מרכבים" של אוטובוסים, אז הוא בעצם מייבא את השלדות.
<אבנר קז: הוא לא מייבא.
<אבנר קז: יבואן השלדות מייבא.
<אבנר קז: הוא קונה שלדות.
<אבנר פלור: הוא קונה שלדות באמצעות יבואן השלדות.
<אבנר פלור: בעצם, מה שקורה הוא שהאחריות הכוללת על החלקים האוטומטיביים ועל השלדה היא על יצרן השלדה, שזה "מרס", "סקאניה" למשל.
<אבנר פלור: מה ש"מרכבים" עושה זה שהוא בעצם מייצר את המרכב ומתקין את זה על גבי השלדה.
<אבנר פלור: מבחינת האחריות עצמה, מבחינתנו, אנחנו עובדים מול היצרן עצמון, מול יצרן אחד.
<אבנר פלור: אני מקבל רישיון ייצור אחד על אותו מפעל אוטובוסים.
<אבנר פלור: ישנה בעיה מסוימת: כשיש תקלה בטיחותית סדרתית בשלדה או בחלקים אוטומטיביים שלא קשורים ליצרן המרכב, מה בדיוק עושים?
<אבנר פלור: לדעתי, כדי לא לבלבל את הלקוח בהיבט הזה, שיעשו ביניהם איזה שהוא הסכם או משהו, אבל הלקוח צריך לדעת שיש לו יצרן אחד שהוא בעצם פונה אליו ולא שני יצרנים.
<איתי עצמון: אבל, בסעיף הזה לא דובר על פנייה של לקוח.
<איתי עצמון: אני לא כל כך מבין את זה.
<עוזי יצחקי: מדובר על תקלה סדרתית.
<אבנר קז: סליחה, אבל זה עובד בצורה הזאת היום, כי גם הלקוח יודע בדיוק על איזה שלדה נבנה האוטובוס שלו והוא יודע מי יבואן השלדות.
<אבנר קז: זה עובד ככה היום.
<אבנר קז: אין שום סיבה לשנות את זה.
<שרית זוכוביצקי-אור: איזו אחריות יש על יבואן השלדות?
<אבנר קז: גם חברות אוטובוסים.
<אבנר קז: זה לא לקוחות פרטיים.
<אבנר קז: אין צורך להתערב הזה.
<אבנר קז: חברות אוטובוסים זה לא לקוחות פרטיים.
<אבנר קז: אין כל כך צורך להתערב בזה.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה נכון לכל.
<שרית זוכוביצקי-אור: אוטובוסים זה דבר אחד, אבל זה נכון לכל.
<שרית זוכוביצקי-אור: נניח שיצרן השלדות לא יעשה את זה, איזה סנקציה אני יכולה להטיל?
<שרית זוכוביצקי-אור: הוא לא מקבל ממני רישיון, ולא מוטלת עליו כל חובה.
<שרית זוכוביצקי-אור: נניח שהוא לא יעשה – יש תקנת בטיחות בשלדות?
<אבנר קז: מה.
<אבנר קז: מה זאת אומרת?
<אבנר קז: יש יבואן, והוא כמו כל יבואן אחר.
<אהוד שניידר: היבואן.
<אהוד שניידר: תבטלי את הרישיון של היבואן.
<אבנר קז: זה רישיון ייבוא כל כלי רכב אחר.
<אבנר פלור: לא, סליחה.
<אבנר פלור: בוא ונעשה גם סדר.
<אבנר פלור: יש גם תחומים אפורים.
<אבנר פלור: זה לא של השלדה ולא של המרכב – אז למי אני אפנה אותו?
<אבנר קז: מה למשל?
<אבנר פלור: אני לא יודע.
<אבנר פלור: יש תחום אפור.
<אבנר פלור: היו לנו מקרים כאלה של תחומים אפורים שהוא אמר "יצרן השלדה" וההוא אמר "יצרן המרכב" וזו תקלה מסוימת.
<אבנר פלור: אז למי אפנה אותו?
<אבנר פלור: בוא ותענה לי למי אני אפנה אותו במקרה הזה.
<אבנר קז: אני רק אשמח לדעת מה נקרא "תחום אפור" כדי שאני אוכל לענות.
<אבי גונן: הייתי רוצה להתייחס שנייה לנישה שאתה מדבר עליה.
<אבי גונן: כשאתה מקבל לבנות את המרכב, אתה צריך לפעול לפי הנחיות יצרן הרכב ואתה מבצע כל מיני התאמות.
<אבי גונן: נגיד שבפועל לא ביצעת התאמות לפי יצרן הרכב ופגעת גם בהיבטים שקשורים לשלדה; ישנה אפשרות כזאת.
<אבי גונן: בוא וניקח עוד נישה אחת.
<אבי גונן: ניקח את העניין של אחזקת כלי רכב.
<אבי גונן: בפועל, אנחנו מכירים מפעלים שבונים רכב, למשל מפעל בצפון, והוא לא לקח על עצמו אתה אחזקה אלא עשה הסכם back to back עם אותו יבואן שמביא את השלדה של "פורד" ועשה לה אחזקה.
<אבי גונן: זאת אומרת, ההסכם שלנו הוא ישירות מול היצרן, אבל הוא עושה הסכמים נוספים כדי לספק את האחזקה.
<אבי גונן: אותו דבר פה.
<אבי גונן: נכון שהשלדה מגיעה לארץ ואנחנו מבטיחים אותה מעבר לכל ספק בעמידה בדרישות.
<אבי גונן: אבל, כשבא היצרן, ה-body builder, ובונה, ויש מקרים שהיצרן לא מעורב – יש מקרים שהיצרן אומר "no objection" – אז כל המשך הבנייה נעשה בהנחיית יצרן המרכב על-פי הבנתו, לפעמים יש פגיעה בשלדה, בביצועים וביציבות ובמה שאתה רוצה.
<אבי גונן: מי שבונה את זה צריך להיות אחראי.
<אבנר פלור: אנחנו לא חושבים שצריך לעשות את ההפרדה הזאת.
<אבנר פלור: אנחנו רוצים שללקוח תהיה כתובת אחת ושיפנה אליה, ושהם כבר יעשו את ההסכמים ביניהם.
<עוזי יצחקי: יש בזה משהו.
אבישי ברוורמן: איתי, אני נכנסתי.
אבישי ברוורמן: יש לך המלצה?
<איתי עצמון: אני מקבל את ההסבר של כתובת אחת.
אבישי ברוורמן: אני מאשר את סעיף 24א עם השינויים הנדרשים.
אבישי ברוורמן: עכשיו, סעיף 24ב.
<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, אנחנו קבענו בסעיף המהותי, שבעל רישיון ייצור צריך להיות בעל הון עצמי כפי שקבע השר.
<שרית זוכוביצקי-אור: בעצם, אנחנו רוצים להתעדכן: קודם כל – האם ההון העצמי פחת; דבר שני – האם יכול להיות אירוע שיכול להביא, בסופו של דבר, לפגיעה באיתנות הכלכלית שלא תאפשר ייצור.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רואים בייצור חשוב כמו ייבוא רכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: מדובר בטובין יקר, ולכן אנחנו רוצים להיות עם האצבע על הדופק, כדי לבדוק את ההון העצמי ואת האיתנות הכלכלית של יצרן הרכב.
<איתי עצמון: אני מבקש להעיר שאני מוכרח לומר שלא כל כך הבנתי את הסעיף הזה, מכיון שהוועדה אישרה סעיף כללי שחל על כל בעלי הרישיונות לפי החוק המוצע – ואני מדבר על סעיף 10 – שקובע שבעל רישיון יודיע למנהל על כל שינוי שחל לגביו הנוגע לתנאים לקבלת הרישיון בתוך חמישה-עשר ימים מהיום שבו חל השינוי.
<איתי עצמון: מכיון שכפי שאתם הוספתם בדיון הקודם הון עצמי הוא אחד מהתנאים לקבלת רישיון לייצור רכב ושיווקו, אני חושב שסעיף 24ב(א) מיותר.
<איתי עצמון: מן הסתם, אם יש ירידה או שינוי בהון העצמי, שהוא אחד מהתנאים לרישיון, הוא מחויב להודיע על כך בתוך חמישה-עשר ימים לפי הסעיף הכללי.
<איתי עצמון: זה דבר אחד.
<שרית זוכוביצקי-אור: אתה צודק.
<איתי עצמון: דבר שני – לגבי סעיף 24ב(ב), אני מבין שמדובר בעצם על אירוע אחר, אירוע שיכול לגרום לפגיעה באיתנות כלכלית, כלומר לא מדובר על איזה שהם תנאים לרישיון.
<איתי עצמון: תוכלי לתת איזו שהיא דוגמא לאירוע כזה?
<יערה למברגר: יש גילוי דעת.
<יערה למברגר: בדרך-כלל, מפנים בעניינים כאלה ויש גילוי דעת מקובל.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה מופיע היום בצו הפיקוח.
<יערה למברגר: יש איזה סטנדרט שבדרך-כלל מפנים אליו בדברי חקיקה שנחשב כסטנדרט – אני לא מומחית בזה – חשבונאי לפגיעה באיתנות פיננסית.
<יערה למברגר: יש מין סטנדרט שנמצא בחקיקה.
<שרית זוכוביצקי-אור: יזה מופיע בצו הפיקוח (ייבוא רכב).
<איתי עצמון: תוכלי לתת לוועדה דוגמא על אירוע כזה?
<אבנר פלור: המקרה של "בטר פלייס".
<לנה גרשקוביץ: אזהרת אזעקה.
<אבנר פלור: גם אזהרת אזעקה, אבל מה שהיה ב"בטר פלייס" זה היה מקרה שבעצם בתהליך עצמו היו כל הסימנים שזה הולך לכיוון פשיטת רגל.
<אבנר פלור: אף אחד לא הודיע לרשויות בכלל, ותראה מה קרה.
<איתי עצמון: מהי, בעצם, הסמכות שאתם מבקשים להקנות לשר כאן, בסעיף 24ב(ג)?
<איתי עצמון: כתבתם "תכנית פעולה לשמירה על האיתנות כאמור כפי שקבע השר".
<איתי עצמון: מה השר אמור לקבוע?
<איתי עצמון: את אופן הדיווח?
<איתי עצמון: להגדיר מה זה תכנית פעולה לשמירה על איתנות?
<שרית זוכוביצקי-אור: האמת היא שאפשר להשאיר.
<שרית זוכוביצקי-אור: "תכנית פעולה" זה אולי עניין ברור.
<אבנר פלור: אפשר למחור את זה.
<אבנר פלור: אפשר למחוק את "כפי שקבע השר".
<איתי עצמון: למחוק?
<איתי עצמון: תוך כמה זמן הוא אמור למסור דיווח כזה?
<איתי עצמון: אני שואל מכיון שבסעיף 10 קבעתם מועד למתן דיווח.
<שרית זוכוביצקי-אור: אולי קצר יותר.
<אבנר פלור: לדעתנו, זה צריך להיות קצר יותר – עד שבעה ימים.
<איתי עצמון: "עד שבעה ימים" – זה מקובל?
<שרית זוכוביצקי-אור: זה מהיום שזה נודע לו.
<איתי עצמון: אולי להגיד "בהקדם האפשרי, ולא יאוחר משבעה ימים"?
<איתי עצמון: אני מציע גם להבהיר שההוראה הזאת לא גורעת מהסעיף הכללי, מסעיף 10.
<איתי עצמון: כפי שציינתי, ישנה הוראה כללית בסעיף 10.
<יערה למברגר: לדעתי, כדאי להוריד את (א).
<איתי עצמון: הוסכם למחוק את סעיף (א) כי הוא מיותר, --
<שרית זוכוביצקי-אור: זה ברור.
<איתי עצמון: --אבל לגבי סעיף 24ב(ב) אני מציע שיובהר שאין בכך כדי לגרוע מהוראות סעיף 10, ואנחנו מוחקים את התיבה "כפי שקבע השר".
אבישי ברוורמן: עכשיו, סעיף 25.
אבישי ברוורמן: יש פה משהו נסתר?
<שרית זוכוביצקי-אור: אתה רוצה להסביר?
אבישי ברוורמן: עורך-הדין שניידר, בבקשה בוא ותעזור לנו.
<אהוד שניידר: אני לא מוצא פה פתרון ליצרן רכב שחלק מהמכלולים שהוא מייצר מיוצרים במקום אחר והוא קונה אותם ומרכיב אותם ברכב שהוא מייצר.
<אהוד שניידר: זה יכול להיות מנוע, זו יכולה להיות תיבת הילוכים וזה יכול להיות דברים אחרים.
<אהוד שניידר: בדרך-כלל, מפעלים, גם בעלם, לא מייצרים את הכל באותו מפעל עצמו, אלא קונים מכלולים ומרכיבים אותם במפעל.
<אהוד שניידר: הסעיף הזה לכאורה לא מתיר את האפשרות הזאת, ואני בטוח שזו לא הייתה הכוונה.
<שרית זוכוביצקי-אור: רגע.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אגיד מה הסעיף המהותי.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אגיד מה המטרה, ואולי תשכלל את הדיון בעניין הזה.
<שרית זוכוביצקי-אור: הרעיון הוא שמפעל הייצור, במקום שבו מיוצר הרכב, הוא מקום שאנחנו בודקים אותו, והוא צריך לעמוד בסטנדרט.
<שרית זוכוביצקי-אור: צריך להיות שם מקום, צריך להיות שם ציוד וצריך להיות שם פיקוח.
<איתי עצמון: אמות המידה זה אמות המידה שייקבעו בתקנות.
<איתי עצמון: כלומר, לפי אמות המידה האלה, אתם בעצם בודקים כל מפעל ומפעל.
<שרית זוכוביצקי-אור: כל מפעל.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים לראות היבטי פיקוח, אבל אנחנו מאשרים ממש את רצפת הייצור, זאת אומרת:
<שרית זוכוביצקי-אור: מקום שצריך להיות מתאים במאה אחוז לייצור, ושם, באותו מקום, צריך להגיע פיקוח.
<שרית זוכוביצקי-אור: אודי אומר שיכול להיות שיצרן יגיד: "תשמעו.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני רוצה לייצר רכב, אותו דגם רכב, נניח", ואני מנחשת, "בירושלים, והמקום עומד בסטנדרט, ויש שם פיקוח ויש שם את הכלים והציוד ויש שם מפקח ויש שם אישור של בקרת איכות, ואותו דגם מיוצר במפעל אחר, זאת אומרת הוא גם עומד בסטנדרט של בקרת איכות".
<שרית זוכוביצקי-אור: ואז, השאלה היא האם אנחנו יכולים ברישיון הייצור להגיד "את דגם הרכב, לאחר שבדקנו, ניתן לייצר במפעל בירושלים שעומד בסטנדרט ובמפעל בחיפה שעומד בסטנדרט.
<קריאה: שרית, לא לזה הכוונה.
<שרית זוכוביצקי-אור: האם זו הכוונה?
<אהוד שניידר: סליחה, לא.
<אהוד שניידר: אני יכול להסביר?
אבישי ברוורמן: עורך-הדין שניידר, תן לי פתרון – ועורך הדין פרידמן, תסגור אותו – כדי שנוכל להמשיך.
אבישי ברוורמן: עובדת צוות זה מה שצריך לעשות.
<קריאה: יש אי-הבנה.
<אהוד שניידר: הכוונה היא: ניקח לדוגמא מפעל שלתעשיות רכב.
<אהוד שניידר: מפעל תעשיות רכב בנצרת מייצר, למשל, "סופות" לצבא הגנה לישראל.
<אהוד שניידר: ה"סופה" מורכבת מתיבת הילוכים שנקנית במקום אחד וממנוע שנקנה במקום אחר, ומובאים לישראל ומורכבים בישראל ויוצא רכב שנקרא "סופה", ופעם הוא גם נמכר בשוק הפרטי.
<אהוד שניידר: יש שלדה של אוטובוס או של משאית שנקנית בחו"ל ומגיעה לישראל כשלדה מוגמרת.
<אהוד שניידר: היא מגיעה למפעל הייצור בישראל, ושם מרכיבים עליה את המרכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה ייצור בישראל באותו מפעל שבו מרכיבים.
<אהוד שניידר: כן, אבל לפי מה שכתוב בסעיף הזה לכאורה הכל צריך להיות תחת קורת גג אחת, ולא זו הכוונה שלהם.
<שרית זוכוביצקי-אור: רואים בשיקול דעת חלק.
<איתי עצמון: השאלה היא לגבי ייצור.
<איתי עצמון: האם אני מבין שייצור כולל גם הרכבה?
<איתי עצמון: אז, בעצם, השאלה היא מהי ההגדרה של "ייצור".
<יערה למברגר: זה לא רק זה.
<יערה למברגר: הוא מדבר על חומרי הגלם.
<אהוד שניידר: לא, לא, לא.
<אהוד שניידר: מנוע זה לא חומר גלם.
<יערה למברגר: זה מורכב מחלקים.
<שרית זוכוביצקי-אור: הייצור נקבע איפה שמרכיבים את כל החלקים.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה גם על רצפת הייצור.
<איתי עצמון: אם אני מבין, הוא רוצה שתבהירו שייצור כולל גם הרכבה.
<שרית זוכוביצקי-אור: כן, הרכבה מחלקים.
<אבנר פלור: זה כמו אצל יצרן הרכב.
אבישי ברוורמן: אז בואו ונכתוב את זה בצורה שכל - - -
<שרית זוכוביצקי-אור: אני חושבת שזה נותן מענה.
<שרית זוכוביצקי-אור: נניח שהוא מביא שלדה, וזו שלדה שמיוצרת בחוץ-לארץ אבל מרכיבים את הרכב פה, לוקחים את השלדה, ואני לא יודעת ולא מתמצאת, פנסים, ברקסים, ומרכיבים רכב שלם – כל ההרכבה הזאת צריכה להיות במקום שאנחנו אישרנו אותו.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה יכול להיות בעוד מקום, אבל במקום שגם אותו אישרנו.
<אבנר פלור: אתה יכול להגיד, בבקשה, מה אתה מציע ואיזה תיקון בסעיף הזה, כדי שנהיה יותר פרקטיים?
<אהוד שניידר: אני חושב שצריך להוסיף לפחות את המלה "או הרכבה".
<שרית זוכוביצקי-אור: איפה?
<יערה למברגר: אבל, זה נמצא בהגדרת "ייצור".
<אבנר פלור: אבל, זה בהגדרת "ייצור".
<יערה למברגר: אם נוסיף את המלה "הרכבה", אנחנו נעשה loop.
<יערה למברגר: זה נמצא בהגדרת "ייצור".
<אבנר פלור: הבנו.
<אבנר פלור: זה בהגדרת "ייצור".
<אבנר פלור: זה בסדר.
<יערה למברגר: הגדרת "ייצור" היא הגדרה מורכבת, אבל יש בה את כל הרכיבים האלה.
<עוזי יצחקי: נמצא הפתרון.
<עוזי יצחקי: זה בהגדרה.
<שרית זוכוביצקי-אור: הרכבת רכב מחלקים זה ייצור.
<אבנר פלור: נמצא הפתרון.
אבישי ברוורמן: עורך-הדין שניידר?
אבישי ברוורמן: עורך-הדין פרידמן?
אבישי ברוורמן: פעם ראשונה, פעם שנייה – נמכר.
אבישי ברוורמן: אני מצביע, חבר הכנסת וקנין.
אבישי ברוורמן: עורכת-הדין זוכוביצקי, אולי תצליחי היום לסיים את פרק ג'.
אבישי ברוורמן: יש לך בדיוק 12 דקות.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה כנראה יקרה.
<איתי עצמון: תוכלי להסביר מה גדר ההסמכה שאתם מציעים לתת כאן, מה אמור השר לקבוע, כי בעצם כל תוכן הסעיף ייקבע בתקנות, כפי שאני מבין?
<שרית זוכוביצקי-אור: מטרת הסעיף היא שאחרי שמיוצר הרכב היצרן יהיה אחראי וייתן כלים לתחזק אותו, כמו בייבוא; היבואן מייצא, אבל אנחנו רוצים להבטיח שהיבואן ידאג שאפשר יהיה לתחזק אותו לאחר שהוא יובא.
אבישי ברוורמן: אז זה סעיף תמים, ואין פה שום בעיה מיוחדת ושום דבר?
<שרית זוכוביצקי-אור: כן, אבל, לאור ההערה של איתי, אולי כדאי לומר: השר אולי יקבע הוראות לגבי אופי שירותי התחזוקה.
<שרית זוכוביצקי-אור: לגבי מוצרי התעבורה, למעשה, אנחנו רוצים להתאים לסטנדרט של הייבוא.
<איתי עצמון: למה הכוונה כשאתם כותבים "וימכור מוצרי תעבורה כפי שקבע השר"?
<איתי עצמון: מדובר על סוגי מוצרי תעבורה?
<אבנר פלור: אני אגיד.
<אבנר פלור: לפי הצו הקיים היום לפחות לייבוא, בעצם אנחנו מחייבים את היבואן במקום אחד שניתן שם לשווק את מוצר התעבורה שלו, וכן מוסך אחד, כשבעצם אנחנו קובעים את הקריטריונים והפרמטרים שהמוסך הזה אמור לעמוד בהם כדי שיוכל לתת תחזוקה לרכב בכלל היבטיו, בהיבט של הפחחות, צבא, חשמלאות, מכונאות וכו'.
<אבנר פלור: בעצם, מה שאנחנו רוצים פה הוא שאותו הסדר שיש היום ביום בנושא ייבוא שהשר בעצם מסדיר את ההיבט של מקום השיווק בהיבט של איפה זה יהיה ובהיבט של המוסך וכל אמות המידה שלו – גם פה אנחנו רוצים שתהיה לו האפשרות הזאת זה בדומה למצב הקיים.
<איתי עצמון: כלומר, השר אמור לקבוע בעצם את סוגי המוסכים שבהם יתקיימו שירוי התחזוקה?
<אבנר פלור: כן, את הכמות שלהם.
<אבנר פלור: היום, לדוגמא, זה מוסך אחד.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה סטנדרט שהמוסך צריך לעמוד בו.
<אבנר פלור: זה סטנדרט של המוסך.
<קריאה: נגיד: את הפריסה?
<אבנר פלור: היום, אין פריסה.
<שרית זוכוביצקי-אור: את הסוג של המוסך.
<איתי עצמון: מה הכוונה ב"סוג"?
<איתי עצמון: מה זה "סוג מוסך"?
<אבנר פלור: סוג מוסך – כמו שאמרתי, היום יש כל מיני סוגי מוסכים.
<אבנר פלור: יש מוסך שמיועד רק לפחחות וצבע, ויש מוסך שמיועד למכונאות ו/או חשמלאות.
<אבנר פלור: לדוגמא: במוסך כזה, שהוא מוסך יבואן או מוסך יצרן שאמור לתת מענה לכל היבטי הרכב בהיבט של התיקון והטיפול, אנחנו בעצם היום קובעים את זה בהוראת נוהל.
<אבנר פלור: אנחנו רוצים להסדיר את זה דרך במסגרת החקיקה.
<איתי עצמון: כלומר, מה שצריך בעצם זה לתקן את הנוסח כך שיהיה כתוב: "בעל רישיון לייצור רכב ושיווקו ייתן שירותי תחזוקה לרכב בסוגי מוסכים כפי שקבע השר"?
<איתי עצמון: על זה מדובר?
<שרית זוכוביצקי-אור: סוג.
<אבנר פלור: מסוג כפי שקבע השר.
<שרית זוכוביצקי-אור: "במוסך מסוג".
<איתי עצמון: כלומר: "במוסך מסוג שקבע השר".
<איתי עצמון: לגבי מכירת מוצרי תעבורה, האם צריך את ההסמכה של השר לקבוע תקנות בעניין הזה?
<שרית זוכוביצקי-אור: מספיק לנו להגיד שזה שבע שנים מיום מכירתו לראשונה ללקוח.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה נראה לנו מספיק.
<איתי עצמון: לגבי שירותי התחזוקה או לגבי מוצרי התעבורה או גם וגם?
<אבנר פלור: לגבי מוצרי תעבורה.
<איתי עצמון: רק לגבי מוצרי התעבורה.
<איתי עצמון: מה לגבי שירותי התחזוקה?
<איתי עצמון: אז כמה זמן בעצם הוא יידרש לתת את אותם שירותים?
<שרית זוכוביצקי-אור: גם היום אנחנו לא מתערבים בזה.
<אבנר פלור: לא, אנחנו לא מתערבים.
<אבנר פלור: חוץ מזה, אם זה נושא של אחריות, אם יש לך רכב שהוא בתקופת האחריות או איזה שהוא נזק בטיחותי וכזה, אנחנו מפנים אותו למוסך היצרן או למוסך היבואן.
<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, אין פה מגבלה של זמן.
<שרית זוכוביצקי-אור: הוא תמיד צריך להיות בעל יכולת לתקן את הרכב, לתקן את המוצר שהוא מכר.
<שרית זוכוביצקי-אור: הוא צריך להיות לפחות בעל יכולת לעשות את זה.
<איתי עצמון: אם כך, למה יש הגבלה לגבי מכירת מוצרי תעבורה?
<אבנר פלור: זה שבע שנים.
<איתי עצמון: אני לא מבין כל כך את האבחנה.
<יערה למברגר: אתם רואים אתזה כאילו בין החלפים לבין התיקון?
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו אומרים שהוא אחראי שבע שנים לייבוא מוצרי תעבורה, ולעומת זאת בתיקון אנחנו לא מגבילים בזמן והוא תמיד יצטרך לדעת לתקן את הרכב שהוא ייצר.
<איתי עצמון: ואם הוא זקוק לחלפים, אז למה את זה אתם כן מגבילים?
<שרית זוכוביצקי-אור: עשינו ופה התאמה לייבוא, כדי לא ליצור פער.
<איתי עצמון: אני מוכרח לומר שלא כל כך הבנתי.
<אריה אשד: את האחריות צריך לתת היצרן ולא המוסך.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו לא מדברים על האחריות.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מדברים על יכולת תיקון של הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: זהו.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה בלי קשר לתשלום.
<אריה אשד: זה לא קשור לתשלום.
<אריה אשד: אני מדבר על התיקון והתחזוקה.
<אבנר פלור: הוא אומר: למה שבע שנים?
<שרית זוכוביצקי-אור: למה להגביל את מוצרי התעבורה לשבע שנים?
<אבנר פלור: יש לי הצעה: --
<שרית זוכוביצקי-אור: להשאיר את זה בכל זאת.
<אבנר פלור: --אולי משהו כללי, במקום להיכנס למשך של שבע שנים וכל זה.
<שרית זוכוביצקי-אור: להשאיר את זה ככה.
<אבנר פלור: כלומר, לכתוב "כפי שקבע השר", ואז להביא את זה לוועדה לאישור.
<אבנר פלור: זה הכי טוב, במקום להיכנס לזה.
אבישי ברוורמן: אני לא יודע אם זה עקרונות.
<אבנר פלור: כן, זה עקרונות.
אבישי ברוורמן: באישור ועדת הכלכלה.
אבישי ברוורמן: זה: "השר באישור ועדת הכלכלה".
<איתי עצמון: זה: "כפי שקבע השר באישור ועדת הכלכלה".
אבישי ברוורמן: סיימנו את סעיף 26.
אבישי ברוורמן: יש לךְ שבע דקות לסעיף 27.
אבישי ברוורמן: זה אותו דבר.
אבישי ברוורמן: זה באישור ועדת הכלכלה.
אבישי ברוורמן: נשאר לנו סעיף 27א.
<שרית זוכוביצקי-אור: פעולות ייצור של רכב הן פעולות בעלות כמה מאפיינים לפי ההגדרה.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה יכול להיות ייצור של רכב ממש כמו ייצור אוטובוסים.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה יכול להיות ייצור של נגררים שזה עדיין ייצור רכב אבל ברמת מורכבות אולי פחותה יותר.