GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרית זוכוביצקי-אור: זה גם ההרכבות וההתקנות.
<שרית זוכוביצקי-אור: לדוגמא: אם אנחנו עושים התקנים ברכב כמו מעליון לנכים והוספת חלקים אוטומטיביים, הוספת ברקס כפול, וכל מיני דברים שהם פעולות ייצור, אבל יכולות להיות פחות מורכבות מייצור הרכב – אנחנו חושבים שיש פעולות ייצור שאנחנו נקבע אותן באופן קונקרטי באישור הוועדה, שאנחנו יכולים לבקש תנאים פחות מחמירים מהתנאים שחלים בייצור בהוראת סעיף 18.
<איתי עצמון: אני רק מבקש להעיר שאחת הפסקאות שמניתם מסעיף 18, שלגביהן ניתן יהיה לתת פטור, היאי פסקה (8) שמחייבת להמציא אישור מרואה-חשבון לגבי הון עצמי.
<איתי עצמון: כתוב שגדר שיקול הדעת בנושא הזה יהיה אם אין צורך בקיום אותן פעולות ובלבד ששוכנע כין אין בכך כדי לפגוע בבטיחות.
<איתי עצמון: נושא של הון עצמי לא קשור לבטיחות.
<שרית זוכוביצקי-אור: אולי צריך להיות בהתאמה: באיתנות הכלכלית או ביכולת - - -
<איתי עצמון: באיתנות הפיננסית?
<שרית זוכוביצקי-אור: באיתנות הכלכלית.
אבישי ברוורמן: פרידמן, איתנות כלכלית או איתנות פיננסית?
<איתי עצמון: נהוג להגיד: איתנות פיננסית.
<שרית זוכוביצקי-אור: פיננסית.
<זאב שמואל פרידמן: כלכלית.
אבישי ברוורמן: כלכלית.
אבישי ברוורמן: זה יותר רחב.
<קריאה: הם אמרו: כלכלית.
<קריאה: אז שיהיה הכי רחב.
<זאב שמואל פרידמן: למעשה, הסעיף הזה חשוב גם להגנת הצרכן.
אבישי ברוורמן: אבל, את אמרת: לא.
אבישי ברוורמן: פיננסית או כלכלית?
<זאב שמואל פרידמן: כלכלית, ודאי.
<איתי עצמון: צריך לבדוק בחקיקה אולי מה מקובל.
יצחק וקנין: זה בוועדת הכלכלה, וודאי שזה - - -
אבישי ברוורמן: זה ועדת הכלכלה, וזה כלכלה.
אבישי ברוורמן: זה: כלכלית.
<שרית זוכוביצקי-אור: כיון שהוספנו את חובות הדיווח, השאלה היא, עכשיו כשאני מסתכלת על זה, האם כהשלמה אפשר גם לפטור מסעיף 24(א) או (ב).
<איתי עצמון: למה אתם רוצים לפטור?
<איתי עצמון: אם חל אירוע כזה, יידרש דיווח.
<איתי עצמון: אני לא כל כך מבין מה הפטור שיכול להינתן.
<קריאה: פטור מהדיווח?
<לנה גרשקוביץ: לא, אבל אם יש פטור מהסעיף, יש גם פטור מהדיווח.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה מתייחס לסעיף המהותי שמחייב הון עצמי מינימאלי, ואם אנחנו לא דורשים את ההון העצמי המינימאלי – איזה דיווח אני רוצה?
<איתי עצמון: אבל, בכל מקרה, מחקנו הון עצמי.
<איתי עצמון: הסעיף היחיד, שהשארנו כאן, הוא דיווח לגבי התרחשות אירוע שעלול לגרום לפגיעה באיתנות כלכלית.
<איתי עצמון: אני לא מבין.
<אבנר פלור: בסדר.
אבישי ברוורמן: אם כך, בנוסח המתוקן: איתנות כלכלית.
אבישי ברוורמן: את קראת את סעיף 27א(ב), כן?
<איתי עצמון: אני רק מציע בסעיף 27א(ב) לומר: "המנהל בהחלטה מנומקת בכתב".
אבישי ברוורמן: בכתב.
אבישי ברוורמן: אם אין הערות, אישרנו.
אבישי ברוורמן: סיימנו את פרק ג', ובפעם הבאה יהיה פרק ד'.
אבישי ברוורמן: רבותי, קודם כל בוקר טוב.
אבישי ברוורמן: חברי הכנסת שמולי, מקלב, נציגים מכובדים, אלכסנדר הגדול, אני רוצה להגיד בפתיחה שהיום זה גם יום של זכויות האדם הבינלאומי.
אבישי ברוורמן: כרגע קוברים את האדם, את המנהיג המדהים שהיה בעולם, את נלסון מנדלה, שהיתה לי זכות להעניק לו תואר דוקטור לאות כבוד בקייפטאון ב-97, וב-98 לראיין אותו ולבלות אתו 4 שעות בפרטוריה.
אבישי ברוורמן: את הרעיון הזה שהתפרסם ב"ידיעות אחרונות" והיה ב-YNET, אני ממליץ לאנשים לקרוא.
אבישי ברוורמן: שאלתי אותו על חייו, על היחס ליהודים, על מנהיגות, על הכל.
אבישי ברוורמן: מי שרוצה את הקישור, נעביר לו את זה.
אבישי ברוורמן: לכן, כשאנחנו קוברים אדם כזה גדול, שבאמת היתה לו חוכמה של עצמת הסליחה, הגיבוי לחלש, הבנת התבונה, זה היום שאנחנו מדברים גם על ניתוקי מים, סליחה שאני אומר.
אבישי ברוורמן: אני פותח את הדיון, אלכסנדר, בנקודות שמבחינתי, מה שאני ממליץ, שיעברו בחוק.
אבישי ברוורמן: אני אומר את זה גם לאנשי האוצר - -
<לאה ורון: הכללים.
אבישי ברוורמן: - - אני מעונין, החוק הזה התקדם כבר - -
אבישי ברוורמן: - - הכללים, סליחה.
אבישי ברוורמן: נגמור אותם.
אבישי ברוורמן: ברור שלעתים האויב של הטוב הוא הטוב ביותר אבל אנחנו יודעים שבמדינת ישראל, אני חוזר ואומר, שכל יום שני המנהיגים שלנו אומרים שהיא חברת מופת והיא אור לגוים, גם באי השוויון, גם בעוני, גם ברמת השכר וכמובן, גם בנושא המים.
אבישי ברוורמן: יושב פה משה בר, מהאנשים בעלי המוגבלויות, שדיברנו היום בבוקר שחצי מיליון איש בכלל לא נכנסים לשום עזרה ושום קטגוריה, יש לה הרבה צעדים להתקדם בסטטיסטיקה כדי שתוכל בכלל לדבר על כוונה להיות "אור לגוים" או חברת מופת.
אבישי ברוורמן: לגבי הנושאים על הפרק: יש 4,5 נקודות שאני רוצה להעביר וזאת עמדתי האישית.
אבישי ברוורמן: כמובן שישנם חבריי, בוועדה כל אחד יגיד את דברו ואני גם פונה פה לנציגי הרשות ולנציגי האוצר, לגבי עמדתי האישית שבאה מחוכמת הלב ו לא מאיזה אדיקות זו או אחרת.
אבישי ברוורמן: א.
אבישי ברוורמן: נקודה ראשונה – אני חושב שהסכום המינימאלי לגבי ההפיכה של מישהו לבר ניתוק לא צריכה להיות 500 שקל, שזה סכום פעוט אלא אני ממליץ לפחות 1000.
אבישי ברוורמן: נקודה שניה – לפני שנגיע למקרים שכבר יהיה ניתוק, למרות שהייתי מעדיף ואני מסתכל עליך, רועי, שלא יהיה פה ניתוק, יהיה שימוע, תהיה הגעה לוועדה לפני שהיא קודמת לניתוק.
<אתי בנדלר: על ועדת החריגים אתה מדבר?
אבישי ברוורמן: - - נקודה שלישית – הרכב הוועדה.
אבישי ברוורמן: אני אומר בצורה ברורה שבוועדה הזאת אסור שיהיה רוב לתאגיד המים.
אבישי ברוורמן: הוועדה הזאת, מה שאני ממליץ בשיחה שהיתה לי פה עם נציגים, בראשה יעמוד היושב ראש, עובד סוציאלי בכיר בגמלאות מתוך פול.
אבישי ברוורמן: הלא דיברנו שעכשיו בונים פולים של דירקטורים חיצוניים, פול של אנשים רציניים, בעלי ניסיון, שמבינים, שיצאו לגמלאות מתוך פול שנוכל לקבל אותו מהגופים המתאימים, ושהם יקבלו שכר לא מהתאגיד אלא מרשות המים.
אבישי ברוורמן: הנקודה הרביעית – יש פה את נציגי התאחדות התעשיינים – בנושא של מפעלים: גם כאן צריכה להיות ועדה מקצועית לנושא החריגים, שבה צריך שנדבר על ההרכב שלה.
אבישי ברוורמן: עוד פעם, שהנציגים יהיו מרשות המים במקרה הזה, לא מהתאגידים, כדי ליצור את ההפרדה המתאימה.
אבישי ברוורמן: אז לכן בשבילי אלה חמשת הכללים שאני חושב שהם הגיוניים, שהם סבירים, ואני כבר אומר את זה בתחילת הדיון, אנחנו עוד נגיע לדיונים, שזוהי עמדתי האישית.
אבישי ברוורמן: אני עוד לא פניתי לחברי הוועדה אבל אני מקווה שבשום שכל אפשר להגיע לזה.
אבישי ברוורמן: כמובן, אני פונה פה ואני שמתי כרגע את חמשת הנקודות האלה.
<אתי בנדלר: אנחנו הצלחנו להגיע ל-4 נקודות.
אבישי ברוורמן: דיברתי על הנקודה הראשונה, מ-500 ל-1000 למה שנקרא "בר ניתוק", שימוע לפני ניתוק.
אבישי ברוורמן: לגבי הרכב הוועדה חילקתי את זה לשניים, אמרתי שאין רוב לתאגידי המים.
אבישי ברוורמן: שהיושב ראש תהא או יהא עובד סוציאלי בגמלאות, מהבכירים, מתוך פול שנקבל אותו, והוספתי שהשכר שלו לא יהיה סמוך על שולחן תאגידי המים אלא מרשות המים כדי שה"מורל האזרד" לא יהיה פה.
אבישי ברוורמן: הנקודה החמישית היתה בנושא של המפעלים, שזה נושא בפני עצמו וביקשתי גם מהתאחדות התעשיינים פה את הדברים האלה כדי שגם בנושא הזה יהיה אדם למנוע את ניגוד העניינים שיבוא דווקא מרשות המים אבל לא אמרת לי אף מילה לגבי האיכרים.
<קריאה: החקלאים והתעשיינים במובן הזה אותו דבר.
אבישי ברוורמן: אז את תוסיפי את זה.
אבישי ברוורמן: אני אמרתי את חמשת הכללים הראשונים שלי.
אבישי ברוורמן: אני שמתי את החמישייה הפותחת אבל מה אני אגיד נגד החקלאים?
אבישי ברוורמן: אני אמרתי כרגע.
אבישי ברוורמן: לכן, רבותי, זאת עמדתי העקרונית.
אבישי ברוורמן: אני רוצה שתביאו את זה בחשבון.
אבישי ברוורמן: עכשיו אני פותח את הדיון לכל המכובדים.
אבישי ברוורמן: גברת ורון, מי נרשם?
אבישי ברוורמן: כמובן שחברי הכנסת יכולים תוך כדי להיכנס לפי הצורך.
אבישי ברוורמן: עורך דין אביב ברנט, היועץ המשפטי של חברת "הגיחון", שעיה קרפ, יושב ראש פורום תאגידי המים.
<לאה ורון: מנכ"ל מרכז השלטון המקומי.
אבישי ברוורמן: קודם כל, רק רציתי להגיד, הלא בבוקר אמרתי שמנעתי פה תקלה כי אני מאד מחבב ומכבד את חברת הכנסת מירי רגב אבל ב-8:00 כבר היו כל כך הרבה אנשים פה, אז ביטלתי את זה, אז שלא יפרשו את זה בשלטון המים שיש פה איזו אי הבנה בין ועדת הפנים וועדת הכלכלה.
אבישי ברוורמן: אין פה שום בעיה.
אבישי ברוורמן: בבקשה, עורך דין אביב ברנט.
<אביב ברנט: אני רוצה להגיד כמה דברים אדוני, גם בהמשך ישיר לדיון הקודם שהיה בוועדה כאן:
<אביב ברנט: אני רוצה להגיד לכל החברים פה, אני מייצג היום את תאגיד המים הגדול ביותר במדינת ישראל.
<אביב ברנט: אני רוצה להגיד שמבחינה ערכית אין לנו ויכוח עם אף אחד ששמענו גם בוועדה הקודמת.
<אביב ברנט: אפילו עם חברתי טלי ניר, אין לנו ויכוח.
<אביב ברנט: והיא באמת חברה שלי.
<אביב ברנט: אין לנו ויכוח - -
אבישי ברוורמן: עורכת דין טלי ניר, מי שלא יודע, היא מהאגודה לזכויות האזרח ויושבת לימיננו.
<אביב ברנט: - - אין לנו ויכוח לגבי הסוגיה הערכית של ניתוק או לא ניתוק.
<אביב ברנט: אני רוצה להבהיר שהבעיה הגדולה שלנו עם רשות המים ועם הכללים האלה היא שצריך להבין שההוראה הזאת היום, של הכללים שעומדים כאן לאישור, יש להם משמעות כספית כבדה מאד על הפעולה, בוודאי של תאגיד גדול כמו "הגיחון", שהוא אגב, אדוני, תאגיד יעיל מאד.
<אביב ברנט: שמעתי פה ביקורת לגבי איך שתאגידים נראים ואיך הם מנוהלים.
<אביב ברנט: תאגיד "הגיחון" הוא תאגיד שהוא ספינת הדגל של התאגידים - -
אבישי ברוורמן: אם לכולם יהיה גחון כמו "הגיחון", לא נצטרך בכלל - -
<אביב ברנט: אני בטוח.
<אביב ברנט: אני רוצה להזכיר ש"הגיחון" הוקם בשנת 92 לפי החלטת ממשלה.
<אביב ברנט: הוא קיים מ-96 והוא פועל בצורה יעילה והוא מפסיד כסף, אדוני.
<אביב ברנט: - -
אבישי ברוורמן: רק הסטטיסטיקה, כי אנחנו בעידן הניתוקים.
אבישי ברוורמן: כמה ניתוקים יש?
<אביב ברנט: בתאגיד "הגיחון" יש בממוצע כ-250 ניתוקים בחודש.
איציק שמולי: אתה גם ספינת הדגל במספר הניתוקים, לא רק בהתנהלות.
<אביב ברנט: גם במספר התושבים.
<אביב ברנט: אנחנו תאגיד של אבו-גוש, מבשרת ציון וירושלים.
<אביב ברנט: יש לנו למעלה מ-200 אלף מתי מים - -
אבישי ברוורמן: אז פר קפיטה איך אתם?
אבישי ברוורמן: בואו נעשה דבר כזה: אני מבקש מהגופים, מרכז המחקר של הכנסת, בואו נעשה מדד הניתוקים פר קפיטה, לנפש.
אבישי ברוורמן: אלכסנדר, אתה מקבל את הדברים האלה?
אורי מקלב: אני לא צריך להגן על "הגיחון" אבל מדובר בגניבות מים בירושלים שאין בכלל במקומות אחרים.
אבישי ברוורמן: בירושלים, עיר הצדק, יש יותר גניבות?
אורי מקלב: עיר הצדק והקודש, יש שם הכי הרבה - -
<אביב ברנט: אדוני, אני רוצה להגיע לנקודה - -
אורי מקלב: תענה אולי למה שלא ענית בפעם הקודמת, מדוע בתל-אביב אין ניתוקי מים ולנו, בירושלים, כן יש ניתוקי מים.
אורי מקלב: חוץ מזה שאתם יותר גדולים אבל זה גם לא אומר.
<אביב ברנט: כולם יודעים, בוודאי כלכלן גדול כמו היושב ראש כאן יודע שירושלים היא לא תל-אביב.
<אביב ברנט: אנחנו מתמודדים עם בעיות שאין באף מקום אחר בארץ, גם רשות המים מכירה בזה.
<אביב ברנט: רק בשביל שנבין, אנחנו מדברים על צריכות מים לא מוסדרות בהיקף של למעלה מ-20 מיליון שקל בשנה, במזרח ירושלים בעיקר, כאשר אנחנו לא יכולים להתמודד עם זה.
<אביב ברנט: בחלק מהמקרים מדובר בצרכנים שנמצאים מאחורי חומה.
<אביב ברנט: כפי שאמרתי, גם טלי, שעובדת בצורה מאד אינטנסיבית מול "הגיחון" מודעת לזה.
<אביב ברנט: אנחנו לא יכולים אפילו לגשת ולטפל בבעיות האלה.
<אביב ברנט: זו בעיה שכרגע מגולגלת כולה, וזה חלק מהענין שבשבילו ביקשתי את רשות הדיבור, מגולגלת כולה לתאגיד "הגיחון".
<אביב ברנט: זו בעיה לאומית.
<אביב ברנט: הבעיה של ירושלים היא בעיה לאומית שאין לה כרגע שום מענה.
אבישי ברוורמן: זה לא שייכת אליך.
<רן מלמד: אולי תגיד מתוך הניתוקים שיש לך, כמה הם במזרח ירושלים וכמה לא, שנדע.
<אביב ברנט: את כל הנתונים האלה אספנו והעברנו בצורה מסודרת ואחר כך, הגברת מהצרכנות - -
אבישי ברוורמן: אתה יודע, אבל בשביל לראות את היקף הבעיה.
אבישי ברוורמן: נניח ואני יושב פה עכשיו ואנחנו מבינים שיש בעיה עם מזרח ירושלים וזה, נשארנו עם האוכלוסייה במערב ירושלים.
אבישי ברוורמן: מה קורה שם, אם אתה מוריד את מזרח ירושלים?
אבישי ברוורמן: סדר גודל בניתוקים?
<פסיה מונק: יש לנו בכל ירושלים יותר מ-8000 מדי מים.
<פסיה מונק: ממוצע חודשי של 250 ניתוקים.
<פסיה מונק: אנחנו מדברים פה על תחום שהוא אזורי, חלקו במזרח וחלקו במערב.
<טלי ניר: - - -
<אביב ברנט: עזבי, אנחנו לא מתווכחים ברמה הערכית.
<רן מלמד: אז תגידי כמה במזרח ירושלים וכמה לא.
<אביב ברנט: אז היא אמרה, זה פחות או יותר מתחלק 50-50.
<אביב ברנט: אני רוצה להסביר מדוע ביקשתי את רשות הדיבור: אנחנו מדברים פה בעצם על כללים שהם כמו חקיקה כלכלית.
<אביב ברנט: אין לנו שום בעיה, כפי שאדוני אמר גם בדיון הקודם, שתתקבל החלטה של מדינת ישראל, ואני פונה לחבר הכנסת איציק שמולי והחברים האחרים שדיברו, אין לנו שום בעיה.
<אביב ברנט: אתה המחוקק ולא אני, אתה נבחרת ואין לנו שום בעיה שתתקבל פה החלטה עקרונית שלא ינתקו אף אחד ממדי מים.
<אביב ברנט: זה חשוב מאד להבין וזה גם לא דמגוגיה וגם לא פופוליסטיות.
<אביב ברנט: הבעיה שלנו היום, שהכללים האלה, אדוני, בעצם יגדילו את החסינים מניתוק ל-45 אחוז מהאוכלוסייה של הצרכנים שלנו כאשר אין בצידה שום עבודת מטה שאומרת מה הנזק הכלכלי.
<אביב ברנט: לא עשתה רשות המים עבודת מטה מה הנזק הכלכלי שיגרם לחברת "הגיחון", ששוב, היא חברה גירעונית.
<אביב ברנט: משק המים שנוהל על ידי עיריית ירושלים היה גירעוני הרבה יותר אבל גם היום היא גירעונית.
<אביב ברנט: אין שום נתון של רשות המים, של השיפוי שרשות המים תעניק בגלל זה.
<אביב ברנט: אנחנו יודעים היום שהאישור של הכללים האלה יגרום לנו לאובדן של בין 10 ל-18 מיליון שקל.
<אביב ברנט: 10 מיליון שקל במידי, כתוצאה מזה שהאוכלוסייה החסינה, יתווספו לה צרכנים נוספים.
<אביב ברנט: 10 מיליון שקל תפסיד חברת "הגיחון", כאשר אני מזכיר: זה ירושלים.
<אביב ברנט: אם בסופו של דבר מישהו יצטרך לשלם את הנזק הזה זאת תהיה מדינת ישראל וזה יבוא מאותם כיסים שאנחנו מנסים היום להגן עליהם.
אבישי ברוורמן: מדינת ישראל זאת לא הבעיה.
אבישי ברוורמן: החלשים והבינוניים משלמים גם ככה וגם ככה.
<אביב ברנט: אז אני אגיד לאדוני יותר מזה, אני רציתי להגיד את זה גם קודם:
<אביב ברנט: בשנת 2002 ייצגתי את עיריית ירושלים ואת חברת "הגיחון" בבג"ץ שנגע לניתוקי המים.
<אביב ברנט: כלומר, למרות מה שאמר חבר הכנסת שמולי בדיון הקודם ומה שאמרו חברי כנסת אחרים, המצב הוא לא "סדום ועמורה", והמצב היום הוא לא מצב של השתוללות, בוודאי שלא בירושלים.
<אביב ברנט: המצב נבחן על ידי בג"ץ.
<אביב ברנט: ישב כבוד השופט אדמונד לוי בראש ההרכב, דן בסוגיית ניתוקי המים של צרכנים שידם אינם משגת, בדיוק אותה עתירה שהוגשה היום על ידי חברתי טלי ניר.
<אביב ברנט: בסיכומו של דבר, התגבשו הכללים שעל פי פועלים היום.
<אביב ברנט: ולמה התגבשו הכללים האלה, אדוני?
<אביב ברנט: בגלל התנגדות של האוצר.
<אביב ברנט: האוצר הבין שבסיכומו של דבר, אם הוא מורה לנו לא לנתק את הצרכנים שידם אינם משגת, וזה נכון לגבי כל התאגידים כאן, המשמעות היא שהוא צריך לשפות את התאגידים.
<אביב ברנט: ולכן, בא נציג האוצר, היתה אז עורכת הדין רונית תושייה ומני מזוז היה סגן היועץ המשפטי.
<אביב ברנט: אליקים רובינשטיין היה היועץ המשפטי ואמר: עם כל הכבוד, מים זה מוצר שצריך לשלם בשבילו.
<אביב ברנט: ואם האוצר הוא זה שצריך לשים את היד בכיס, אז זה לא מקובל.
<אביב ברנט: נקבעו כללים, ונקבע סכום מינימום אדוני, ובג"ץ אישר בפסק דין את הכללים האלה.
<אביב ברנט: כלומר, זה לא מצב של איש הישר בעיניו יעשה.
<אביב ברנט: ולכן, אני פונה לאדוני, ככלכלן, ואומר לו: אני מבקש שישאל את רשות המים מאיפה אנחנו אמורים לקבל את הפיצוי על הכספים שאנחנו הולכים להפסיד.
<אביב ברנט: אני גם רוצה להגיד לאדוני עוד דבר: יש אוכלוסיית חסינים של נכים, שאין לי ויכוח לגבי הזכאות שלהם אבל העבודה היא שאותם נכים, ויושב פה נציג של אחת מחברות הגביה הגדולות יותר במשק, שלא עובדת עם "הגיחון", של מגע"ר, והוא יכול לספר שכתוצאה מהחסינות הזאת אנשים שהיו משלמים קודם בשביל מים לא משלמים היום בשביל מים.
<אביב ברנט: החיסרון לכיס הוא חיסרון גדול.
<אביב ברנט: אז אני מבקש לקבל תשובה מהיושב ראש, שאני גם אותו מכבד מאד ויש בינינו היכרות רבת שנים, אלכס קושניר, איפה עבודת המטה שאומרת מאיפה התאגיד שלנו ישופה.
<אביב ברנט: איך בסיכומו של דבר הוא לא יתמוטט?
אבישי ברוורמן: שאלת את השאלה בצורה ברורה.
אבישי ברוורמן: הבנו את השאלה הזאת וגם אני רוצה אולי להבהיר, שבסופו של דבר זה לא ענין משפטי.
אבישי ברוורמן: אני מכבד את בית המשפט העליון, את השופט אדמונד לוי, היושב ראש.
אבישי ברוורמן: זו בעיה עקרונית, מוסרית, כלכלית, שבסופו של דבר מדינת ישראל, הגופים שלה צריכים להגיד האם למוצר הבסיסי הזה, לחלק גדול מאד מהאוכלוסייה שלא משגת, הוא יקבל את הדברים האלה וזה ימומן על ידי דברים אחרים או שהם זורקים אותם לכלבים, מנתקים להם מים ואחר כך טוענים שאנחנו "אור לגויים".
<אביב ברנט: עכשיו אני רוצה להתייחס לחמשת הנקודות של אדוני, אם יורשה לי רק בשביל לסיים את הטיעון ולא לקחת זמן אחר כך: הסכום המינימאלי בר הניתוק מתקשר לנקודה שאמרתי קודם: היום החסינים הם 45 אחוז.
<אביב ברנט: לדעתי, הגדלת הסכום לסכום כזה גורמת לזה שהחובות האלה לא נמחקים אפילו.
<אביב ברנט: דיברה על זה חברתי, חנה זיכל, בדיון הקודם.
<אביב ברנט: הם ממשיכים להיצבר.
<אביב ברנט: אנחנו גורמים לאנשים שידם אינה משגת, אם אנחנו מקטינים את הסכומים, לזה שהם צוברים חובות גדולים יותר.
<אביב ברנט: את זה צריך להבין.
<אביב ברנט: הדבר שני, אדוני, הוא השימוע לפני ניתוק.
<אביב ברנט: אני מפתיע ואומר: הותקפו פה תאגידי המים על זה שנציגיהם יושבים בוועדות.
<אביב ברנט: אני, כנציג של "הגיחון" אומר לאדוני: אנחנו לא רוצים לשבת בוועדות.
<אביב ברנט: יש מנגנון בביטוח לאומי, הוא מנגנון מקצועי מאתנו ויש בידיו את האמצעים.
<אביב ברנט: הוא קובע היום מי זכאי לתוספות השתכרות.
<אביב ברנט: הוא קובע מי זכאי לדברים אחרים.
<אביב ברנט: אנחנו מבקשים מאדוני שיוציא את זה החוצה לביטוח הלאומי.
<אביב ברנט: אין שום בעיה אם הביטוח הלאומי יכול לבוא ולקבוע דברים שנוגעים להכנסותיהם של אנשים, שיעשה את זה.
<אביב ברנט: חבל שהדברים יתמוססו בגופים לא מקצועיים של הרשויות המקומיות ושל התאגידים.
<אביב ברנט: אין לנו את הכלים, אין לנו גם את התקציב.
<אביב ברנט: אני אומר לאדוני יותר מזה: אם אנחנו צריכים לעשות ועדות כאלה ולהתחיל לעשות שימועים, אנחנו צריכים כסף.
<אביב ברנט: את הכסף הזה אנחנו גם לא נקבל מרשות המים, אנחנו לא מעוניינים בזה.
<אביב ברנט: לגבי המפעלים והנציגות, הרגישות בענין הזה בירושלים גדולה והבעיה היא קטנה אז אני לא אבזבז את הזמן.
<אביב ברנט: אלה הנקודות.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חנא סוייד, אחריו שעיה קרפ ואחרי זה מקלב, דולברג בסדר הזה.
חנא סוייד: אדוני היושב ראש, אני חושב שהוצפה כאן בעיה אמתית שצריך לתת עליה את הדעת, והיא הענין שבכל זאת, בסופו של דבר, מדובר בכספים שהתאגידים לא יוכלו לגבות, וצריך איזה שהוא שיפוי על הכסף הזה.
חנא סוייד: אנחנו צריכים לשמוע תשובה על זה.
חנא סוייד: כמובן, ליבי ליבי עם החסינים, עם המשפחות, אבל בכל זאת, הועלתה כאן נקודה.
חנא סוייד: יחד עם זה, אני רוצה להגיד לנציג של "הגיחון": תראה, אני עשיתי חישוב מהיר.
חנא סוייד: דובר כאן על 200 אלף שעוני מים, דובר על 250 ניתוקים.
חנא סוייד: נניח שכל ניתוק זה 1000 שקל.
חנא סוייד: 250 אלף שקל כפול 12 בשנה זה 3 מיליון שקל.
חנא סוייד: אני לא מאמין ש"הגיחון" ייפול בגלל 3 מיליון שקל בשנה.
חנא סוייד: לכן - -
<קריאה: זה לא סכום נכון הממוצע - -
חנא סוייד: את רוצה להגיד לי שמשפחה מהמשפחות החסינות צורכת יותר מ-1000 שקל בחודש?
חנא סוייד: 2000?
<קריאה: בהחלט כן.
חנא סוייד: 200 כפול 12 כפול 250 זה 6 מיליון.
חנא סוייד: אני לא חושב שבשנה "הגיחון" ייפול - -
אבישי ברוורמן: גברתי, אנחנו באים לתורת המספרים, בבקשה בואי תתקרבי לשולחן ותגידי לנו בדיוק.
אבישי ברוורמן: דוקטור סוייד הוא דוקטור לתכנון ערים, הוא מבין והוא יודע את האריתמטיקה מצוין.
אבישי ברוורמן: תני לי מספרים.
<פסיה מונק: מספרים: עשינו לרשות המים לפני מספר חודשים את כל החציון הראשון של שנת 2013.
<פסיה מונק: חוב ממוצע שבגינו אנחנו מבצעים ניתוק הוא למעלה מ-9000 שקלים.
<פסיה מונק: היו פה דוגמאות - -
אבישי ברוורמן: סליחה, זה עם השרשור?
<רן מלמד: כתושב ירושלים, אני אומר לך שזה פשוט לא נכון.
<פסיה מונק: לא, לא.
<פסיה מונק: קחו את מזרח ירושלים, אני מדברת על חובות שהם צוברים לא בחודש, לא דו-חודשי.
<פסיה מונק: לא חשבון דו-חודשי.
אבישי ברוורמן: גברתי, את מזרח ירושלים הוצאנו.
אבישי ברוורמן: מר יאיר לפיד מצטרף למפלגת העבודה ולחנא סוייד, שאנחנו מוכנים שמזרח ירושלים תהיה מחוץ לגבולות מדינת ישראל, תהיה ברשות הפלסטינית.
אבישי ברוורמן: פתרנו את זה.
אבישי ברוורמן: אז בוא נדבר על מערב ירושלים.
<פסיה מונק: אני לא מדברת על החשבון האחרון, כמובן, אלא על צבירה של כמה חשבונות.
<פסיה מונק: מעבר לכך, אנחנו לא מתחילים מפעולת הניתוק, לפני זה יש לנו פעולות אחרות שאנחנו מנסים על מנת להביא את הכסף.
<פסיה מונק: אנחנו מבצעים עיקולים, אנחנו מתקשרים לחייבים, מתריעים בפניהם - -
אבישי ברוורמן: בסדר, אבל זאת לא השאלה.
אבישי ברוורמן: השאלה היחידה שחבר הכנסת דוקטור סוייד שאל לגבי החוב בממוצע, בלי השרשור שעושים עליו ריבית דריבית.
אבישי ברוורמן: מה זה החוב הממוצע.
אבישי ברוורמן: הוא עשה חישוב פחות או יותר כי הוא יודע כמה הוא צורך.
אבישי ברוורמן: לא כל אחד צורך הרבה מאד מים כמו שאנשים צורכים ולכן, הוא נתן מספר מאד הגיוני.
אבישי ברוורמן: איזה מספר את נותנת?
<פסיה מונק: תסלחו לי אבל אני לא מדברת על חשבון אחרון שאתה מקבל, על צריכה דו-חודשית.
<פסיה מונק: כשאנחנו מנתקים מד מים האדם צבר כבר מספר חשבונות.
<קריאה: סליחה, אני נותקתי על 600 שקלים.
<קריאה: עם כל הכבוד.
<פסיה מונק: אתה רוצה לדעת ממוצע?
<טלי ניר: זה גם אנחנו מכירים.
אבישי ברוורמן: רגע רבותי, אני רק רוצה מספר.
אבישי ברוורמן: תחזרי אחר כך ותתני לי את המספר.
<אביב ברנט: אני רוצה רק להבהיר: אנחנו מדברים כרגע על כללים שקובעים אם בן אדם הוא בר ניתוק או לא בר ניתוק לפי חשבונו החודשי.
<אביב ברנט: האנשים האלה, שאנחנו מנתקים אותם ואני מבין גם מה שאומרת טלי ניר, אלה אנשים שבאים עם חובות של עשרות אלפי שקלים כאשר בחשבון החודשי, באותו חשבון חודש, לפי הכללים היום, לא נוכל לנתק אותם.
<אביב ברנט: אנחנו ניסינו לנתק.
<אביב ברנט: בשביל לא לנתק הגענו להסדרים.
<אביב ברנט: פרצנו את המסגרות החוקיות, אנחנו נותנים עשרות תשלומים - -
אבישי ברוורמן: אביב, מה שאני עושה עכשיו, רבותי, יש את החובות.
אבישי ברוורמן: נניח שהיה כמו שהיהודים היו עושים פעם, חנא, שמיטה בגיל 49, שמיטת חובות והכל ומתחילים "טאבולה ראסה".
אבישי ברוורמן: אין את החובות האלה.
אבישי ברוורמן: מה שאמר חבר הכנסת סוייד, הוא צודק.
אבישי ברוורמן: הבעיה, אם כן, החובות המצטברים.
חנא סוייד: תן לי רק להשלים עוד קטע אחד: תראה, צריך לחשוב על זה בהיגיון.
חנא סוייד: אני גם מגלגל את הכדור לצד השני.
חנא סוייד: אני אומר שאם לא מדובר בסכומים גדולים אז אולי תואילו לפתוח את הארנק.
חנא סוייד: אל תתרגש מזה כל כך.
<אלכסנדר קושניר: איך אתה מעדיף?
<אלכסנדר קושניר: יש לנו תשובות לחלק גדול מהדברים שניתן במקור לטפל אבל - -
אבישי ברוורמן: תראה, אני נותן לאנשים לדבר.
אבישי ברוורמן: את מגמתי הבנת ואנחנו נתקדם.
אבישי ברוורמן: בסוף נתקדם גם היום וגם בפעם הבאה אבל לפני זה, ביקשתי משעיה קרפ, יושב ראש פורום תאגידי המים.
אבישי ברוורמן: שעיה, בבקשה.
<שעיה קרפ: שלום לכם.
<שעיה קרפ: תאגידי המים נגד ניתוקי המים, שלא תהיה שום אי הבנה, אנחנו לא רוצים לנתק מים.
<שעיה קרפ: כופים עלינו לנתק מים וכדאי לשים את הדברים על השולחן.
<שעיה קרפ: למה את צוחקת, תהל?
<שעיה קרפ: כופים עלינו לנתק מים, מודדים אותנו על פי אחוזי הגביה ואם אנחנו לא עומדים בהם, אנחנו בסופו של דבר, באופן מעשי, קונסים אותנו בנקודה הזאת.
<שעיה קרפ: א.
<שעיה קרפ: אני שמח שרשות המים סוף סוף באמת מנסה לתקן פה את הכללים וזה חשוב מאד.
<שעיה קרפ: שלוש נקודות חשובות מבחינתי: הכללים האלה, כמו שהם מופיעים היום, במקום להיטיב עם האוכלוסיות החלשות הם מרעים עם האוכלוסיות החלשות.
<שעיה קרפ: הם לא הולכים לקראתם, הם מרעים אתם ב-3 נקודות ואני אגיד איפה: 1.
<שעיה קרפ: משך ההליך.
<שעיה קרפ: משך ההליך פה, כפי שהוא עם הפעלת פקודת מסים (גביה), עם הערר הראשון, עם הערר השני, כשכל הזמן הריבית מתקתקת לאורך כל הזמן, זה מרע.
<שעיה קרפ: צריך לקצר תהליך במינימום שבמינימום.
<שעיה קרפ: לא צריך שתי ועדות ערר.
<שעיה קרפ: משרד המשפטים אומר שהוא רוצה ועדת ערר על ועדת ערר ומכיוון שזה אצל התאגיד אנחנו לא רוצים את זה.
<שעיה קרפ: אנחנו לא יודעים לדבר רווחה.
<שעיה קרפ: בדיוק כמו שהיושב ראש הציע, שתהיה ועדה חיצונית, שהיא תקבל את ההחלטות.
<שעיה קרפ: כל מה שהיא תקבל אנחנו לימין שור.
<שעיה קרפ: משרד המשפטים גם יסכים שבמקרה כזה לא צריך ועדת ערר על ועדת ערר.
<שעיה קרפ: צריך לקצר את התהליכים עד כמה שאפשר.
<שעיה קרפ: לגבי גובה החוב – אני באופן אישי חושב שההצעה של היושב ראש מצוינת, מ-500 ל-1000 שקל.
<שעיה קרפ: גם היום התאגידים לא מדברים עם 500 שקל, מדברים עם יותר וזה בסדר גמור.
<שעיה קרפ: פקודת המסים (גביה) – ההתניה של פקודת המסים (גביה), אנחנו מדברים על אוכלוסיות חלשות שאין להן את הכסף.
<שעיה קרפ: ההתניה של כל התהליך בפקודת מסים (גביה) היא רק מאריכה את המשך של הפעילות ובסופו של דבר היא לא מניבה בכלל תוצאות מבחינת אפקטיביות והיא רק מייקרת ומעמיסה עלויות נוספות על אותם מסכנים שאין להם את הכסף ולא צריך להעמיס עליהם.
<שעיה קרפ: צריך להוריד את ההתניה הזאת של פקודת המסים (גביה).
<אתי בנדלר: אדוני מוכן להסביר את דבריו כי לא הצלחתי להבין.
<שעיה קרפ: אני אסביר בשתי מילים: על פי הכללים שיש היום, על מנת להתחיל את כל התהליך אני קודם צריך להפעיל את פקודת המסים (גביה) - -
<אתי בנדלר: זה אומר שתי הודעות.
<שעיה קרפ: - - שתי הודעות, ולאחר מכן ללכת לבנק ולקבל - -
<אתי בנדלר: שתי הודעות ופעולה אחת.
<שעיה קרפ: - - שזה 4 חודשים, שבדרך כלל זה עלויות - -
<רן מלמד: זה הכי הרסני.
<שעיה קרפ: - - משך הזמן שלוקח למצות את ההליך של פקודת המסים לגביה, זה משך הזמן שלוקח סדר גודל של בין 3 ל-4 חודשים.
<הילה גיל: לא, לא.
<הילה גיל: ממש לא.
<יהושע הובל: ממש דברים לא מדויקים.
<שעיה קרפ: לא מדויקים?
<שעיה קרפ: אז בואו נבדוק: יש לך את ההודעה הראשונה, אחרי זה את ההודעה השנייה ולאחר מכן, ללכת לבנק - -
אבישי ברוורמן: מר הובל, בא תשב פה כבר.
<שעיה קרפ: ההתניה של פקודת המסים (גביה) ממילא היא לא אפקטיבית.
<שעיה קרפ: ממילא לא מוציאים מזה כסף ובסופו של דבר, אותו חייב שאין לו את הכסף, מעמיסים עליו את כל העלויות של פקודת המסים (גביה) ולא צריך אותם.
<שעיה קרפ: הדבר האחרון, מבחינתי - אני מצטרף למה שאמר חברי, עורך הדין אביב ברנט, שצריך לראות מבחינתנו, שרשות המים, ברגע שהיא עושה את הדבר הזה, צריך לשפות את כל האוכלוסיות ואת מי שהיא רוצה, לשפות את התאגידים בעלויות האלה.
אבישי ברוורמן: שלמה דולברג, בבקשה.
<שלמה דולברג: תודה.
<שלמה דולברג: אני לא אחזור על הברכות, בהחלט מהלך מרשים.
<שלמה דולברג: בהחלט אנחנו מביעים הערכה, כמרכז שלטון מקומי, לרשות המים וגם לוועדה, שאחרי 12 שנה עוסקים בנושא כל כך חשוב.
<שלמה דולברג: אנחנו חושבים שחמשת הנקודות שהעלה היושב ראש הן נכונות.
<שלמה דולברג: אנחנו מבקשים נקודה שישית ותיקון לאחת הנקודות: מי שמסתכל לאוכלוסייה המוחלשת בלבן של העיניים זה עובדי מחלקת הרווחה, עובדים סוציאליים של יחידת הרווחה והשירותים החברתיים בתוך הרשות המקומית.
<שלמה דולברג: עורך דין ברנט שכח את זה, אני מזכיר לו.
<שלמה דולברג: ולכן, אנחנו חושבים כמו האגודה לזכויות האזרח, שוועדת החריגים צריכה לכלול את נציגי מחלקת הרווחה אולי מול נציגי התאגידים, רצוי שיהיה לה רוב אבל ההצעה של היושב ראש נראית הצעה טובה בענין הזה.
<שלמה דולברג: זאת אומרת, עובדים סוציאליים ממחלקת הרווחה העירונית צריכים להיות בוועדת החריגים.
<שלמה דולברג: כמו שאמר שעיה, ועדת הערר מתייתרת במידה ואנחנו באמת מסכימים עם ועדת חריגים מהסוג שמתגבש כרגע כאן.
<שלמה דולברג: אני חושב שצריכה להיות נקודה שישית, והיא לא פחות חשובה והתאגידים אמרו אותה: אי אפשר לכפות על התאגידים לספוג את הענין הזה.