GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, הגדרת את הדברים.
אורי מקלב: ועכשיו, גם הלכה למעשה.
אורי מקלב: אני הייתי מבקש שוועדת הכלכלה תבקש – לא אני – בסופו של יום, עוד שבוע, עוד שבועיים אבל לא הרבה יותר מזה, דוח מפורט.
אורי מקלב: אני אפילו מוכן להקים צוות מתוך הוועדה, לשבת ולנתח את כל המסקנות – כמה לקח במקומות יישוב, כמה מקומות זה היה בגלל עצים, כמה בגלל תשתיות, כמה בגלל צרכנים פרטיים, זמן ההגעה.
אורי מקלב: נכון, היממה, 12 השעות הראשונות, היו לכולם בעיות להגיע, גם לרכבי חירום, אבל אנחנו מדברים כבר על מוצאי שבת.
אורי מקלב: ממוצאי שבת כבר לא הייתה סערה, לא הייתה סערה בכל הארץ.
אורי מקלב: צוותים היו יכולים להגיע לירושלים.
ג'מאל זחאלקה: אפילו היום, חבר הכנסת מקלב, יש יישובים שהיום - - -
אורי מקלב: אני מדבר על היום.
אורי מקלב: צמוד לאבו גוש יש יישוב שנקרא טלז סטון, שכנים הכי טובים של אבו גוש זה טלז סטון.
ג'מאל זחאלקה: יש להם חשמל.
אורי מקלב: אין חשמל.
ג'מאל זחאלקה: היום.
אורי מקלב: אין גם היום.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על חמש יממות שאין חשמל.
אורי מקלב: הם צמודים אחד לשני.
אורי מקלב: מה שקורה באבו גוש אני יודע.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, תודה.
מנחם אליעזר מוזס: במצב שהוא יכול לפנות למוקד זה בסדר.
מנחם אליעזר מוזס: אצלי הטלפונים גם מחוברים לחשמל, לא יכולתי לפנות גם למוקד, במוצאי שבת הטלפון הסלולרי כבר גם לא היה שמיש, של השכן גם כן – קריסה טוטלית.
אבישי ברוורמן: יש לנו פה שתי נקודות שעלו עכשיו בצורה ברורה.
אבישי ברוורמן: אחת, המצב הנוכחי ביישובים כמו אבו גוש, עין ראפה וטלז סטון, שעדיין זה לא נפתר.
אבישי ברוורמן: השאלה השנייה – כל המערכת של המוקד, התחזוק שלה והתגובה, המערכת הזאת לא עבדה בצורה היעילה ביותר.
אבישי ברוורמן: למרות המאמצים הגדולים של העובדים, יש פה כשל שצריך לתקן אותו.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שי, אתה רוצה להוסיף?
נחמן שי: אמרתי קודם שאנחנו מדלגים.
אורי מקלב: גם אם תחזור על מה שאמרת אתמול במליאה, זה מרתק מאוד.
אורי מקלב: אפילו אם תחזור מילה במילה, לא כולם שמעו אותך.
נחמן שי: אני לא יכול לשחזר את זה ואני בונה עכשיו את הנאום של מחר אחר הצהרים.
אורי מקלב: אתמול באמת היטבת להגדיר את הכול.
נחמן שי: אני אנסה להיות פחות נרגש - -
אורי מקלב: אתה בשעת חירום יודע לתפקד.
נחמן שי: - - ויותר ענייני.
אבישי ברוורמן: "נחש צפע".
נחמן שי: אני קודם כול באמת רוצה להפריד – לעניין חברת חשמל, ובכלל המצב הכללי שהיינו בו – וגם אני מבקש שאם יש למישהו מחשבות על הפרטה ועל ארגון מחדש וכן הלאה, בואו ננתק את זה.
נחמן שי: כרגע החברה עמדה למבחן בנקודה מסוימת, במקום מסוים, ומזה לא צריך להקיש הקשות על דברים שהם לעניין הזה ממש לא רלוונטיים.
נחמן שי: יכול להיות שצריך לעשות ארגון מחדש של החברה, יכול להיות, אבל זה לא שייך לשבוע האחרון שחלף.
נחמן שי: זה סתם לתפוס טרמפ על עניין שהוא ממילא לא רלוונטי.
אבישי ברוורמן: אני אחזק אותך, ד"ר שי.
אבישי ברוורמן: יש כאלה שכותבים - - -
נחמן שי: אני לא מסכים עם הדעה שאם היא הייתה מופרטת, אז היא הייתה מתפקדת פחות טוב.
נחמן שי: אלה מצבים היפותטיים.
אבישי ברוורמן: לא, להיפך.
אבישי ברוורמן: יש כאלה שאומרים שאם הייתה חברה מופרטת, הייתה מתפקדת יותר טוב.
אבישי ברוורמן: אני חושב שכל ה-evidence כרגע בעולם, שזה הפוך.
נחמן שי: היה לנו מבחן.
נחמן שי: הייתה לנו חברה אחת.
נחמן שי: הלוא אני גם עברתי כמו חבריי את הסאגה הזאת.
נחמן שי: הייתה חברה אחת מופרטת, שזה מי הגיחון, שעבדה – גם הם עבדו וגם הם עבדו – וכל אחד עשה את המרב שהוא יכול לעשות, לא שייך למצב הארגוני שלה באותו רגע.
נחמן שי: באמת, זה נראה לי פשוט לתפוס טרמפ שלא ממין העניין.
נחמן שי: ואני באמת גם רוצה להודות לחברה, שאין לי ספק – גם העובדים, אפילו המהנדסים שלא היו, בוודאי השתדלו.
ג'מאל זחאלקה: גם אלה שנסעו לאילת?
אבישי ברוורמן: כבר דיברנו על זה.
נחמן שי: דיברנו על זה כבר, זה לא שייך.
נחמן שי: אין לי ספק שהרוב המכריע, אין מצב, לא יכול להיות שהרוב המכריע של העובדים לא הבינו.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת זחאלקה, דיברנו על זה בהתחלה.
אבישי ברוורמן: אמר היושב-ראש ויושב-ראש הוועד, שהמנהיגות של אלה ייענשו והוא קורא לפיטורים שלהם.
נחמן שי: די, עזבו, לא הייתי רוצה שבסוף מכל המשבר הזה יצא ששני מהנדסים פוטרו, ובזה פטרנו את עצמנו.
נחמן שי: זה לא העניין.
אבישי ברוורמן: נחמן, בוא תתקדם.
נחמן שי: וגם אני רוצה לומר לאורן תודה, אני חושב שהוא עשה עבודה טובה, הסתובב, אולפנים, וכולי – שזה היבט אחר, מאוד מאוד חיוני כי זה עלה גם פה, אינפורמציה בחירום.
נחמן שי: אינפורמציה מטבעה מרגיעה ומסייעת, ברגע שאתה יודע, ולכן מה שאמר פה ידידי אורי, שאילו היו יודעים – עוד חמש שעות, עוד עשר שעות – הבעיה שזה לא עבד.
נחמן שי: אצלנו זה בא והלך, בא והלך, לכן זה לא יכול היה לעזור.
נחמן שי: אבל גם, הציבור רוצה לדעת, והידיעה מאוד מאוד מסייעת.
נחמן שי: מה שמטריד אותי – ואני חושב שזאת הבעיה בסוף – זה לא השלג.
נחמן שי: מה שמטריד אותנו זה היערכות למלחמה ולעימות צבאי, כלומר באיזה מידה המשק, כולל חברת החשמל, ערוכים לעימות בסדר גודל שונה לגמרי.
ג'מאל זחאלקה: גם לרעידת אדמה.
נחמן שי: אני לוקח את זה למקום היותר מרכזי בחיי, היותר מרכזי בחיינו, זה עימות.
נחמן שי: וכאן אני חושב שאנחנו צריכים לקבל מהחברה איך היא ערוכה למצב שבו גם אלה שרוצים להיתלות על העמודים לא יוכלו להיתלות כי הם יהיו בסכנת נפשות, ואולי יהיו באוויר איזה חומרים שהם לא יכולים לעשות את העבודה, זה לא רק שלג.
נחמן שי: זה בעיני, מכאן כל המסקנות שאנחנו מקישים נוגעות למצב הרבה יותר מהותי וקריטי בחייה של המדינה.
נחמן שי: נקודה נוספת זה העניין של האחריות הכוללת, אדוני היושב-ראש, זאת אומרת חברת החשמל היא בסך הכול כלי אחד בתוך שורה של כלים שצריכים לתפקד.
נחמן שי: ולכן, גם אם היא עושה את המקסימום, אם הכלים האחרים לא מתפקדים, היא כמובן לא יכולה לעשות את שלה.
אבישי ברוורמן: אני נותן עכשיו את זכות התגובה ליפתח רון-טל, למר צרפתי.
ג'מאל זחאלקה: אם אפשר להוסיף שאלה.
ג'מאל זחאלקה: אני אתמול הייתי בעין נקובא.
ג'מאל זחאלקה: לאחר ההלוויה, כמעט בזמן ההלוויה הגיע גנרטור של חברת החשמל.
ג'מאל זחאלקה: ואני שאלתי, גם תושבים שהיו איתי שם שאלו את השאלה – אם זה הגיע היום, למה זה לא הגיע אתמול או שלשום?
ג'מאל זחאלקה: אם זה ישנו, למה אנחנו לא קיבלנו אותו?
ג'מאל זחאלקה: יכלו להציל את חייו של עוודאללה.
ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, לא מפרסמים בעיתונות אפילו שהוא מת.
ג'מאל זחאלקה: זה סיפור, אומרים שלא היו קורבנות בנפש.
ג'מאל זחאלקה: מתו שניים בנגב מהסערה.
ג'מאל זחאלקה: מת עוודאללה בעין נקובא, ויש ילדים שנמצאים בבתי-חולים עם דלקת ריאות בגלל הקור.
ג'מאל זחאלקה: אנשים לא היו ערוכים להפסקת חשמל, זה העניין.
ג'מאל זחאלקה: אבל אני שואל את השאלה: למה לא אתמול?
אבישי ברוורמן: את הגנרטורים קודם.
ג'מאל זחאלקה: ושלשום, ולמה לפני שלושה ימים, ולמה עדיין באבו גוש ובעין ראפה אין?
אבישי ברוורמן: ובטלז סטון.
ג'מאל זחאלקה: ובטלז סטון, בסדר, איפה שאין.
ג'מאל זחאלקה: אני מדבר אפילו על יישובים קטנים.
ג'מאל זחאלקה: יש ערים גדולות שקשה מאוד לפעול בהן בצורה כזאת, אני מבין, אבל ביישובים קטנים זה פעל, זה הצליח, זה סיפק את הסחורה, אז למה לא עשו את זה?
ג'מאל זחאלקה: מדובר ביישובים מאוד קטנים.
חנין זועבי: אפשר עוד שאלה?
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת זועבי, בבקשה.
חנין זועבי: קודם כול, אני לא יכולה לא להעיר לדבריו של חבר הכנסת נחמן שי.
חנין זועבי: אני חושבת בכלל הפוך ממך, חבר הכנסת.
חנין זועבי: אני חושבת שכל ההדגש הזה על היערכות מול מלחמה ועל היערכות צבאית, היא זו שמחלישה את כל עניין ההיערכות האזרחית.
חנין זועבי: כל המושג של הגנה אזרחית ושל חסינות אזרחית הוא חלש מלכתחילה בגלל הדגשת היתר הזאת על היערכות צבאית, וזה מוזר שאתה לא חושב שמדינה כל כך חזקה צבאית, היא כל כך חלשה אזרחית.
נחמן שי: אמרתי את זה.
חנין זועבי: זה עניין של גישה.
חנין זועבי: ואתה רוצה עוד יותר, גם בעניין אזרחי וגם בעניין אסונות טבע, להדגיש את החשיבות המלחמתית והצבאית.
חנין זועבי: זו הבעיה, שיש פה במדינה הזאת הדגשת יתר על צבא ואיומים כאילו מבחוץ, ועוזבים ונוטשים את החברה האזרחית ואת האזרחים.
חנין זועבי: עכשיו לדברים שלי.
חנין זועבי: אני נוטה לחשוב, אדוני היושב-ראש, שבענייני אסונות, סף האפליה נוטה לרדת, כלומר זה אסון, זה אסון טבע, ומתייחסים לכולם בשוויון, אבל יש לי שני מקרים או שני מוקדים שהם ביישובים עוטפי ירושלים וביישובים עוטפי צפת.
חנין זועבי: בשני המקרים – אולי אני טועה – אני רוצה רק לתת לך אינפורמציה.
חנין זועבי: 3,250 בתי אב נותרו ללא חשמל עד אתמול.
חנין זועבי: מהם, לפי הסטטיסטיקה, 2,700 בתי אב ערבים – בעין נקובא.
מנחם אליעזר מוזס: גם אני בתוכם?
מנחם אליעזר מוזס: גם לי אין חשמל.
חנין זועבי: אתה מה-800.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מוזס, אני מבקש ממך.
חנין זועבי: אני עכשיו גם רצינית והמטרה שלי באמת היא רק לתת עובדה, ואם אני טועה, אז תגידו לי שטעיתי.
חנין זועבי: מתוך 3,250 בתי אב יש 2,700 ערבים, מהם הגבר בן 52 שמת, והתושבים אמרו – ההרגשה שלהם, ככה בהפגנה, אולי גם הם טועים, שכל היישובים מסביב לעין נקובא, עין ראפה ואבו גוש היו עם חשמל.
חנין זועבי: אפילו המפלסות היו ביישובים מסביב לאבו גוש ועין ראפה ולא נכנסו ליישובים הערביים.
חנין זועבי: המקרה השני שגם חברת החשמל תיתן לנו מענה – גוש חלב והיישובים סביב צפת.
חנין זועבי: גם שם התושבים אמרו שהיישובים היהודיים חוברו לחשמל לפני היישובים הערביים, אז ההתייחסות ברשותך.
<קריאה: היא תקבל פה התייחסות מקצועית לעניין.
אבישי ברוורמן: אתם מקבלים התייחסות לכול.
אבישי ברוורמן: כמו שאמרנו, גם במקרה ליד אבו גוש, טלז סטון מנותקת עד עכשיו, ושם כולם יהודים.
אבישי ברוורמן: הנקודות ברורות.
אבישי ברוורמן: אני אתן ליפתח רון-טל, או לפני כן מישהו אחר?
<משה לוי: משה לוי, יושב-ראש הוועד, ירושלים.
<משה לוי: ממש בקצרה, לא לקחת את זה לכיוון הפוליטי.
<משה לוי: כל היישובים סביב אבו גוש, עין ראפה ובית נקופה היהודיים חוברו רק אתמול בלילה, חלק מהם, ויש עדיין הרבה יישובים יהודיים סביב השכונות האלה שעדיין מתמודדים בהם בהחזרת חשמל.
אבישי ברוורמן: מר רון-טל, בבקשה.
אבישי ברוורמן: תודה על ההבהרה, משה.
<יפתח רון-טל: ראשית, אני מבקש לקבוע ולהגיד באופן חד-משמעי שאין שום אפליה, חס וחלילה.
<יפתח רון-טל: אגב, הבן שלי גר בכפר תפוח, ומיום חמישי עד אתמול הוא היה בלי חשמל ובלי מים ובלי כל מה שאתם לא רוצים, וגם לא היה לידו חשמל – עם שני תינוקות קטנים, כשהקטנה ביניהם חלתה גם בדלקת ריאות ועכשיו היא בבית-חולים.
אורי מקלב: התפוח לא נפל רחוק מהעץ.
<יפתח רון-טל: ומרבית היישובים ביהודה ושומרון, היהודיים, היו מנותקים.
<יפתח רון-טל: עד כמה שאני יודע, חבר הכנסת מוזס, עד כמה שאני יודע הוא יהודי.
<יפתח רון-טל: ולכן, אני חושב, אל תלכי לכיוון הזה, אני מאד מבקש, זה ממש לא כך.
<יפתח רון-טל: לגבי האדם בן ה-53 שנפטר אתמול, אני מזכיר לכם, הסופה והניתוק היו ביום חמישי.
<יפתח רון-טל: אין הרבה אנשים שיכולים להיות בלי חמצן ארבעה ימים.
<יפתח רון-טל: הוא נפטר אתמול.
<יפתח רון-טל: אני בדקתי את הנושא הזה עם מד"א ועם משטרת ישראל, במשטרת ישראל בדקתי את זה עם מפקד המחוז.
<יפתח רון-טל: אין, אין קשר בין זה שלא היה חשמל בדירה לכך שהאדם הזה נפטר.
<יפתח רון-טל: האדם הזה – אני לא יודע אם אני יכול להגיד סודות רפואיים – אבל האדם הזה היה חולה, לצערנו, הוא נפטר, משפחתו לידו.
<יפתח רון-טל: מה שהיה ליד מיטתו, היה בלון חמצן שלא זקוק לחשמל, וניתן היה לפנות אותו מתי שרק רצו.
אבישי ברוורמן: בוא נשאיר את זה.
<יפתח רון-טל: אבל אני לא רוצה להיכנס.
<יפתח רון-טל: אנא, אל תכניסו את הקורבן הזה לתוך הדיון, זה נורא חשוב.
<יפתח רון-טל: אני במקרה כל כך רגיש לזה, שאני שוחחתי עם האנשים, אלה שטיפלו, אז עזבו את זה.
אבישי ברוורמן: מר צרפתי, משפט.
<דוד מיקו צרפתי: המוטו של חברת החשמל מאז ומעולם היה – חשמל הוא מחוץ לסכסוך.
<דוד מיקו צרפתי: תמיד היה.
<דוד מיקו צרפתי: גם כשירו טילים מכיוון עזה, אנחנו סיפקנו את החשמל ולא ניתקנו.
אבישי ברוורמן: תודה, מיקו.
אורי מקלב: היה חשוב שהמנכ"ל יתייחס להצעה שלך.
חנין זועבי: תיכף נדבר על החשמל בעזה.
אורי מקלב: אדוני המנכ"ל, מאוד חשוב שתתייחס לפילוס.
<יפתח רון-טל: חברת הכנסת חנין זועבי, לא רק עובדי חברת החשמל מקבלים חשמל חינם, גם התושבים הערבים של יהודה ושומרון ועזה מקבלים חשמל חינם.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תתייחס לחברי הוועדה שכולם דיברו על פילוס עצמי, על הנושא של המוקד, הנושא של הצפי, מתי הצפי, על הדוח.
אורי מקלב: תתייחס, אנחנו רוצים לשמוע, לא רק על הדברים האחרים.
<יפתח רון-טל: ממש במשפטים קצרים.
ג'מאל זחאלקה: מתי אני יכול לבשר לתושבי אבו גוש שיהיה להם חשמל?
<יפתח רון-טל: היום, היום.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת זחאלקה, אמר יפתח – היום.
אבישי ברוורמן: אם לא?
<יפתח רון-טל: דבר איתי אישית.
<יפתח רון-טל: אתה לוקח את הטלפון שלי, מדבר איתי.
מנחם אליעזר מוזס: מתי השכנים הקשישים שלי יקבלו חשמל?
מנחם אליעזר מוזס: לא אני.
<יפתח רון-טל: גם היום.
חנין זועבי: הם אמרו, היום כולם יהיו מחוברים.
<יפתח רון-טל: זה מה שעושים עכשיו.
<יפתח רון-טל: תראו, תמיד יהיו תקלות.
אבישי ברוורמן: מספיק, רבותי, להתקדם.
אבישי ברוורמן: היום.
<יפתח רון-טל: היום, זה תפקידה של החברה.
אבישי ברוורמן: יש לכם את הטלפונים.
מנחם אליעזר מוזס: אני יודע, אני מאוד מעריך את זה.
מנחם אליעזר מוזס: שלא תהיה טעות, אני מאוד מעריך, אני יודע שאתם עובדים קשה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש כי אנחנו חייבים להגיע לסיומה של הישיבה הזאת.
<יפתח רון-טל: אני קודם כול רוצה במשפט אחד להגיד לכם.
<יפתח רון-טל: אני מבקש פרופורציות לגבי, נקרא לזה, משך הימשכות התקלות במקומות דומים באסונות שלא קורים אחת ל-100 שנה, אלא שקורים כל שנה.
<יפתח רון-טל: יש פרקי זמן ארוכים פי-שניים, פי-שלושה ופי-ארבעה במקומות הכי יקרים בעולם.
<יפתח רון-טל: בארצות-הברית, בשנה האחרונה נגמרו הגנרטורים, האזרחים בסופה, כשאמרו להם: רבותי, זה ייקח שבועיים-שלושה.
<יפתח רון-טל: בניו יורק כל שנה זה קורה למספר ימים, וברגולציה האמריקנית אין ביטוח לחברות התשתית, לחברות החשמל לטפל בזמן שיש סופה.
<יפתח רון-טל: ולכן, העובדים מגיעים אחרי שהסופה מסתיימת.
<יפתח רון-טל: רבותי, כאן עובדי חברת החשמל - - -
אורי מקלב: חז"ל אומרים: הרוצה לשקר ירחיק עדותו.
אורי מקלב: מי שרוצה להגיד דברים, מתחיל להגיע עד אמריקה.
אורי מקלב: אנחנו לא באמריקה, תענה בארץ.
<יפתח רון-טל: טוב.
<יפתח רון-טל: ביקשתי פרופורציות.
<יפתח רון-טל: דבר נוסף שגילינו, אני חושב, שהתשתית הזו שהיא תשתית החשמל, היא כל כך חשובה שאי-אפשר לתאר.
<יפתח רון-טל: תראו מה קרה.
<יפתח רון-טל: כשאין חשמל, למעשה החיים נעצרים.
אבישי ברוורמן: יפתח, יפתח, בחייך.
אבישי ברוורמן: אל תבזבז זמן על המלים האלה.
אבישי ברוורמן: בחייך, תאמין לי שכל אחד ידע את זה.
<יפתח רון-טל: תגיד לי על מה אתה רוצה שאני אענה, אני אענה.
אבישי ברוורמן: לשאלות.
אורי מקלב: תענה על הפילוס העצמי, על המוקד.
אורי מקלב: יש מה לענות, על הדוח.
אבישי ברוורמן: זה שחשמל חשוב, אורן הלמן יכול להגיד את זה.
מנחם אליעזר מוזס: התיאום בין הרשויות.
<יפתח רון-טל: קודם כול, 103.
<יפתח רון-טל: אכן, ב-103 היו בעיות בתפקודו בפרק הזמן הראשון.
<יפתח רון-טל: אגב, בירושלים מרבית 103 מבוסס, אתם יודעים על מי?
<יפתח רון-טל: על נשים חרדיות, שהכינו שבת.
<יפתח רון-טל: נערכנו אכן, ואתה כסגן ראש עיר, אתה יודע.
אורי מקלב: דיברתי על המסירות שלהם.
<יפתח רון-טל: יש גם מוקדי 106.
<יפתח רון-טל: אגב, לפי דעתי הם בצרות עד עכשיו.
<יפתח רון-טל: כשמתנפלים הרבה תושבים, יש עם זה בעייתיות.
<יפתח רון-טל: אנחנו נלמד את זה.
אבישי ברוורמן: איך פותרים?
<יפתח רון-טל: אז אני אומר, אנחנו נשב.
<יפתח רון-טל: תנו לי להגיד מילה.
<יפתח רון-טל: אנחנו נשב ונלמד.
<יפתח רון-טל: תוך כדי המערכה נתנו חלופות באינטרנט, בפייסבוק שלנו, במוקדים של מד"א ובמוקדים של המשטרה, פנינו לאזרחים וביקשנו – תפנו דרכם.
<יפתח רון-טל: אנחנו נמשיך ונלמד את נושא 103, אני מניח שגם נמצא פתרונות כדי שבמצבים מהסוג הזה, המוקד הזה יתפקד יותר טוב, נקודה.
נחמן שי: אבל זה נושא מובהק שאפשר להוציא אותו לגורם תומך חיצוני.
<יפתח רון-טל: אתה צודק.
נחמן שי: כי בכל העולם יש Call Centers שהם לא חלק מהארגון עצמו.
<יפתח רון-טל: אלה בדיוק הדברים שאנחנו - - -
נחמן שי: ברגע שיש עומס רב מדי אתה מוציא את זה החוצה.
<יפתח רון-טל: אני מתחייב שהנושא הזה יילמד לעומקו, יוסקו המסקנות ויופקו הלקחים.
אבישי ברוורמן: אוקיי, אני מסיים.
אבישי ברוורמן: יש עוד איזושהי הערה?
אורי מקלב: אתה מקבל את ההצעה שלי על הדוח, אדוני היושב-ראש?
<יפתח רון-טל: כן, אנחנו נעשה.
<יפתח רון-טל: אנחנו נקיים למידה גם בתחום הזה.
מנחם אליעזר מוזס: מפלסות.
אורי מקלב: אני יכול לבקש ממנו רק בקשה?
אורי מקלב: אני חושב שאתה צריך בהפקת לקחים להבדיל בין עד מוצאי שבת, שהייתה סערה והיו בעיות, לבין שוך הסערה, ממוצאי שבת עד היום זה לא סערה.
אורי מקלב: אז היו כבר כבישים, קח את ירושלים כדוגמה.
אורי מקלב: בוא תלמד מה קורה אז, איך נתתם פתרון לבתים – לא דווקא לתשתיות.
אורי מקלב: לבתים פרטיים.
<לאה ורון: אנחנו כבר מעל חצי שעה בדיון הבא.
אבישי ברוורמן: אני מצטער, אני מסכם.
אבישי ברוורמן: מהדיון הראשוני שקיימנו בנושא ההיערכות והפעילות במהלך הסופה הגדולה עולה – רבותי, תחליפו את כל הכרטיסים - - -
ג'מאל זחאלקה: זה חלק מהישיבה.
אבישי ברוורמן: עולה כי חברת החשמל עשתה כמעט כל מה שביכולתה על מנת לספק חשמל לכל הבתים.
מנחם אליעזר מוזס: בשורה טובה – הגיע לי חשמל.
אבישי ברוורמן: מוזס.
מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה, היושב-ראש.
<יפתח רון-טל: מסיימים ברוח טובה.
<לאה ורון: זה הפינאלה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לשמוע גם מחבר הכנסת זחאלקה מה קורה באבו גוש.
ג'מאל זחאלקה: אני קיבלתי עדכון.
ג'מאל זחאלקה: עדיין אין.
אבישי ברוורמן: אני מבקש לחזור ולהודות לעובדי החברה ולהנהלתה.
אבישי ברוורמן: הוועדה מבקשת מהחברה לסיים במהירות את כל העבודות הנדרשות כדי לחבר את כל הבתים לחשמל במהירות.
אבישי ברוורמן: מהדברים שנמסרו במהלך הדיון עולה פעם נוספת, כי לא נמצא גוף אחד שירכז ויטפל בכל מה שנדרש לבצע, לרבות - אספקת מזון, פינוי וחילוץ נהגים ואזרחים, פינוי כלי הרכב מהכבישים ופילוס הדרכים – כדי לאפשר לחברת החשמל להגיע לכל יעד שבו נדרשו לעבוד.
אבישי ברוורמן: הוועדה ממליצה - ממליצה, ממליצה - לממשלה להקים גוף אחד או להטיל על אדם אחד מהגופים הקיימים, כמה גופים יש?
אבישי ברוורמן: המשרד להגנת העורף, מישהו אחד שיהיה אחראי לנושאי חירום, נקודה.
אבישי ברוורמן: עליו תהיה האחריות, עליו יהיה העונש, וכולם יעמדו לפקודתו, אחרת הפיאסקו הזה יחזור חדשות לבקרים.
אבישי ברוורמן: הוועדה מבקשת לקבל מחברת החשמל בעוד כחודש דיווח על כלל פעילות החברה בימי הסופה – אני מקבל את מה שאמרת, חבר הכנסת מקלב – בימים הראשונים ובתקופה ששככה הסערה, לרבות בעיות מוקד 103, שנמסר כי לא פעל כהלכה, והמחשבה איך פועלים באמת לגבי האינפורמציה והדרך הנכונה לטיפול שלה.
אבישי ברוורמן: הוועדה מבקשת לקבל נתונים ודיווח המתייחסים להטמנת קווי החשמל, ומציעה לחברה לבחון הכנת תוכנית לטווח הארוך להטמנה של קווי החשמל, כאשר כולנו, ברור לנו שאף אחד פה לא ממליץ לעשות פתאום השקעות של עשרות מיליארדים כאשר יש אירועים, שאחרי הכול הם בהסתברות נמוכה, וישראל, את המשאבים שלה היא צריכה להשקיע גם במקומות אחרים.
אבישי ברוורמן: הוועדה מבקשת לקבל דיווח ממרכז השלטון המקומי ומראשי הרשויות לגבי מפלסות וציוד מתאים לפינוי, האם קיים ברשויות ואצל המועצות האזוריות.
אבישי ברוורמן: כאן בנושא הגישה היה כשל, נושא הגישה –הקשר בין המפלסות לבין החיבור לחשמל זהו כשל שצריך לפתור אותו ושהוא לא יחזור יותר.
אבישי ברוורמן: הוועדה תמשיך לפקח ולשמור על קשר הדוק עם חברת החשמל, ואני מציין שביום ראשון – התכנון היה כמובן, אדוני היושב-ראש, לפני הסופה – נקיים סיור במתקני החברה.
אבישי ברוורמן: אני מודה לכם, תודה רבה, הישיבה נעולה.
אבישי ברוורמן: יש סעיפים שאנחנו עוד נסגור יותר מאוחר, ואנחנו ממשיכים בהקראה.
אבישי ברוורמן: היום אסיים את הישיבה בשעה 10:30, כי אנחנו מתחילים פה את ועדת יוקר המחיה עם שר האוצר וכו', אבל כמובן שהנושא הזה של הרכב הוא על הפרק וייגמר במהירות האפשרית עם התיקונים הנדרשים כדי שרפורמת הרכב תצא כמה שיותר מהר לדרך.
אבישי ברוורמן: זו כבר הישיבה השישית.
אבישי ברוורמן: עורכת-הדין שרית זוכוביצקי, הבמה שלך.
<שרית זוכוביצקי-אור: סיימנו את ההצבעות בסעיף 18.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אתחיל בסעיף 19, בסימן ב': רישיון לייצור דגם רכב, בפרק הייצור.
אבישי ברוורמן: אני חייב לעצור.
אבישי ברוורמן: זה דבר חדש?
אבישי ברוורמן: אני רוצה לברך את אבנר פלור שמונה לסמנכ"ל משרד התחבורה.
אבישי ברוורמן: ישר כוח ובהצלחה.
אבישי ברוורמן: באמת כל הכבוד.
<שרית זוכוביצקי-אור: אתן הסבר?
אבישי ברוורמן: אם כך, אנחנו מאשרים.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת סוייד, חבר הכנסת וקנין, אושר.
<קריאה: "לדגם הרכב".
<איתי עצמון: אני מציע שתתייחסי גם להסבר המונחים "אבטיפוס" ו"דגם" ומה ההבדל ביניהם.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני רק אגיד מה הרעיון כאן.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מרשיינים את העוסקים בייצור רכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: בארץ יש ייצור של אוטובוסים, ויש ייצור של נגררים וגרורים.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מרשיינים את העוסק עצמו, קובעים תנאים שצריכים להתקיים בו כדי לייצר רכב בצורה בטיחותית, והתנאים האלה הוסדרו בסעיף 18 שדנו בו בדיון הקודם.
<שרית זוכוביצקי-אור: עכשיו אנחנו מסדירים את אופן הפעולה של בעלי רישיונות הייצור, דהיינו כל דגם רכב, שבעל רישיון הייצור מבקש לייצר, אנחנו בודקים אותו מראש.
<שרית זוכוביצקי-אור: הפרוצדורה היא למעשה: בדיקת תכניות ייצור שזה שרטוטים, נתונים טכניים על הרכב, --
<אבנר פלור: מפרטים טכניים.
<שרית זוכוביצקי-אור: --מפרטים טכניים על הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: אחר כך אנחנו בודקים אבטיפוס, ותכף אתייחס למה זה "אבטיפוס", ואולי נציע לעשות איזו הגדרה ל"אבטיפוס" כדי שזה יגדיר בדיוק מה זה.
<איתי עצמון: אני חושב שזה רצוי.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו בודקים את המסמכים הטכניים ואת האבטיפוס של דגם הרכב, זאת אומרת זה ממש פרוטוטייפ, ממש בודקים דוגמה כזו, ואנחנו מאשרים לייצור את דגם הרכב הזה, כאשר הרעיון הוא שאחרי שאנחנו נתנו אישור לייצור דגם הרכב כמובן שהאישור הזה יופיע ברישיון הייצור והיצרן יצטרך לייצר בצורה סדרתית בדיוק את דגם הרכב שאנחנו אישרנו, ולא ימינה ולא שמאלה.
<שרית זוכוביצקי-אור: את הפרוצדורה הזאת של קבלת אישור לייצור דגם הרכב אנחנו מסדירים בסעיף 20.
<איתי עצמון: האם יש לכם הצעה להגדרת המונח "אבטיפוס"?
<איתי עצמון: מכיון שהוגדר "דגם", כדאי להגדיר גם מה זה "אבטיפוס".
<שרית זוכוביצקי-אור: חשבנו על זה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני רק אגיד במילה ש"תכנית אבטיפוס" או "תכנית לייצור אבטיפוס" זה מונח שאנחנו משתמשים בו בתקנות התעבורה כתנאי לרישום רכב, אבל אנחנו שמענו את ההערה הזאת וחשבנו שראוי להגדיר "אבטיפוס" גם בחוק הזה – לא "תכנית אבטיפוס" אלא את ה"אבטיפוס" עצמו.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מציעים את ההגדרה הבאה: "'אבטיפוס' – דגם ראשון של רכב או מוצר תעבורה המשמש בסיס לייצורם".
<שרית זוכוביצקי-אור: כלומר, אנחנו מדברים על הפרוטוטייפ.
<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, זה מונח מילוני.
<איתי עצמון: "המשמש בסיס לייצורו".
<שרית זוכוביצקי-אור: זה "לייצורם", כי אנחנו מדברים על זה גם בייצור מוצרי תעבורה, וזו הגדרה שתשמש את שניהם.
<יערה למברגר: "לייצורו".
<שרית זוכוביצקי-אור: או "לייצורו" מבחינת עברית.
אבישי ברוורמן: איתי, אתה רוצה לפתוח בהערה שלך?
אבישי ברוורמן: קודם אחרים, ואתה תוסיף.
אבישי ברוורמן: עורך-הדין שניידר, בבקשה.
<אהוד שניידר: יש מספר הערות.
<אהוד שניידר: הערה אחת: בסעיף 20(א)(3) כתוב "עומדים בדרישות של מפרט, בדרישות של איכות ובטיחות, ובכל דרישה אחרת שקבע השר".
<אהוד שניידר: "מפרט" הוא דבר שמוגדר בחוק.
<אהוד שניידר: "דרישות של איכות ובטיחות" הן לא דבר שמוגדר בחוק, ו"כל דרישה אחרת שקבע השר" – אנחנו היינו רוצים שיהיה ברור שגם את הקביעות של איכות ובטיחות השר יקבע.
<אהוד שניידר: הערה שנייה היא רק הערה טכנית.
<אהוד שניידר: ההגדרה של "מעבדה מוסמכת" שונתה ל"מעבדה מוסמכת לרכב", אז צריך להוסיף את המלה "רכב".
אבישי ברוורמן: היא מעבדה מוסמכת לרכב.
<אהוד שניידר: אתם תיקנתם את ההגדרה.
אבישי ברוורמן: זו הערת נוסח.
<אהוד שניידר: הערה נוספת – בסעיף 20(א(5) כתוב "אם מדובר בייצור של דגם רכב המיוצר גם במדינת חוץ".
<אהוד שניידר: אני חושב שההגבלה למדינת חוץ היא מיותרת.
<אהוד שניידר: יכול להיות שיש יצרן ישראלי שמתקשר אם יצרן ישראלי אחר שייצר עבורו את הרכב.
<אהוד שניידר: אז "מדינת חוץ" עצמה זה מיותר.
<אהוד שניידר: זה יכול להיות גם יצרן ישראלי, וזה לא חייב להיות יצרן שהוא במדינת חוץ.
<שרית זוכוביצקי-אור: מה זאת אומרת "יצרן שמייצר"?
<שרית זוכוביצקי-אור: מי שמייצר הוא בעל רישיון הייצור.
<אהוד שניידר: זה נכון.
<אהוד שניידר: כמו שכתוב פה שאתם יוצאים מתוך נקודת הנחה - - -
<שרית זוכוביצקי-אור: מעסיק קבלני משנה?
<שרית זוכוביצקי-אור: יצרני משנה?
<אבנר פלור: בכל מקרה הם צריכים להיות עם רישיון ייצור.
<אהוד שניידר: אבל, כמו שיש יצרן ממדינת חוץ שיכול לתת רישיון ליצרן ישראלי לייצר דגם רכב, יכול להיות גם יצרן ישראלי שייתן רישיון ליצרן ישראלי אחר לייצר על-פי אותו דגם.
<אבנר פלור: יש לך דוגמה?
<שרית זוכוביצקי-אור: אתה מדבר על זכויות יוצרים?
אבישי ברוורמן: אבנר, תודה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נופלים פה.
אבישי ברוורמן: תן דוגמה אחת.
<אהוד שניידר: דוגמה: אם יש יצרן ישראלי שמייצר נגררים ויש לו רישיון לייצר נגררים, והוא מתקשר עם יצרן ישראלי אחר שייצר גם הוא את אותם נגררים, אין שום סיבה למנוע את זה ממנו.
<אבנר פלור: אני לא מבין את זה.
אבישי ברוורמן: אם אתה לא מבין, אנחנו עדיין לא מבינים.
<שרית זוכוביצקי-אור: הרישיון לא ניתן להעברה.
אבישי ברוורמן: תצאו החוצה ותבררו את זה.
יצחק וקנין: העניין פשוט.
יצחק וקנין: אני חושב שהוא סתם מסבך את העניין.
יצחק וקנין: מי שיש לו רישיון ייצור והוא בעל רישיון, נגמר העניין.
יצחק וקנין: זה לא משנה כבר איפה הוא יעשה את זה.
יצחק וקנין: אם יש לו רישיון, אז יש לו רישיון.
<שרית זוכוביצקי-אור: נכון, ובראשון יש לו אישור לייצר דגמים.
<אהוד שניידר: אבל זה לא חייב להיות מיצרן חוץ.
<אהוד שניידר: זה יכול להיות גם מיצרן ישראלי.
<אהוד שניידר: אתם יוצאים מתוך הנחה - - -
יצחק וקנין: אם יש לו רישיון, נגמר הסיפור וזה לא משנה איפה הוא: חוץ, פנים.
יצחק וקנין: יש לו רישיון – נגמר העניין.
יצחק וקנין: למה לסבך את החיים?
אבישי ברוורמן: עורך-הדין עצמון, ואנחנו מסכמים.
<אהוד שניידר: ברשות אדוני, הערה אחרונה: בסעיף (ג) כתוב שהאישור יהיה לשנה אחת בלבד.
<אהוד שניידר: אין סיבה להגביל את זה לשנה, מפני שבתהליך של מחקר ופיתוח עד שמגיעים לדגם הזה לוקח הרבה זמן.
<אהוד שניידר: אם אתם מגבילים אותו אחר כך לשנה, צריך לפחות לשלוש שנים.
<אבנר פלור: אני אסביר.
<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, בדיון הקודם בעצם בעקבות הבקשה שלך גם כן אנחנו הארכנו את תוקף הרישיון משנתיים לשלוש שנים, אבל מה שקורה הוא שכל רכב כזה שיוצא מהמפעל יוצא עם הוראת רישום, בעצם תעודת הלידה של הרכב, ואחד הנושאים שאנחנו בודקים מדי שנה זה את עמידתו בדרישות העדכניות, ולכן זו שנה קלנדרית: מה-1 לינואר עד ה-31 לדצמבר.
<שרית זוכוביצקי-אור: כמו רכב מיובא.
<אבנר פלור: זה כמו רכב מיובא.
<אבנר פלור: לכן, המקרה הזה פה מתייחס לנקודה הזאת.
אבישי ברוורמן: עורך-הדין עצמון.
אבישי ברוורמן: קודם כל רציתי לדעת מהי התייחסות משרד התחבורה להערה שנשמעה כאן לגבי פסקה (3) לסעיף קטן (א) – הוכחה כי "אבטיפוס של דגם הרכב שאותו הוא מבקש לייצר.
אבישי ברוורמן: עומדים בדרישות של מפרט, בדרישות של איכות ובטיחות, ובכל דרישה אחרת שקבע השר".
אבישי ברוורמן: האם יש צורך אולי לכתוב "בדרישות של איכות ובטיחות כפי שקבע השר"?
<שרית זוכוביצקי-אור: אפשר.
<יערה למברגר: להוריד את המלים "ובכל דרישה אחרת", כלומר ייאמר: "דרישות של איכות ובטיחות שקבע השר".
<איתי עצמון: "ובכל דרישה אחרת".
אבישי ברוורמן: אוקיי, להוריד אותם.
<איתי עצמון: יש לי הערה לגבי הסיפא של פסקה (3).
<איתי עצמון: הסיפא מסמיכה את המנהל לדרוש מהמבקש להציג אישור ממעבדה מוסמכת.
<איתי עצמון: השאלה היא: באלו מקרים יידרש אותו אישור?
<איתי עצמון: באלו נסיבות?