GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רונן לוי: אני מתנצל.
<יאיר זילברשטיין: יש להם, כמובן, הרבה מאוד שיקולים לגיטימיים איך הם מממנים את ההשקעה הזאת.
<יאיר זילברשטיין: אני לא מודע ולא מכיר לא את מבנה ההשקעה ולא את השיקולים שלהם.
<יאיר זילברשטיין: הסברנו להם איך הם יכולים לנסות להשתלב במסגרת הזאת.
<יאיר זילברשטיין: הם צריכים לראות הלאה אם הם - - -
אבישי ברוורמן: הם הגיעו למסקנה שבמסגרת הזאת – היו שתי נקודות ששמעתי בדבריו של מר לוי.
אבישי ברוורמן: א', שהיא יכולה לקחת יותר מדי זמן.
אבישי ברוורמן: אבל פה את מוקד הזמן אני חושב שאפשר לקצר מאוד.
<יאיר זילברשטיין: את מוקד הזמן אנחנו נוכל לקצר.
<יאיר זילברשטיין: אנחנו מבטיחים לקצר למינימום האפשרי.
אבישי ברוורמן: פה אנחנו נעמוד עם הסטופר.
אבישי ברוורמן: הנקודה השנייה שהייתה – ואני מסת
אבישי ברוורמן: כל פה על סדרי גודל לגבי אותם שמונה מיליון שקלים.
אבישי ברוורמן: זה מגיע רק ל-70% מתוך השמונה של הערבות, ואז חסרים – 80 כפול 7 – 5.6.
אבישי ברוורמן: חסר 5.4 שצריכים – אז בעצם זה מה שנשאר, פחות או יותר, נכון?
<רונן לוי: רק העלויות של - - -
<יאיר זילברשטיין: מחלוקת או לא מחלוקת – מה שהקרן נותנת זה 70% ערבות מדינה על כל סכום.
<יאיר זילברשטיין: הסכום המקסימלי שאפשר לקבל בקרן הוא שמונה מיליון שקלים.
אבישי ברוורמן: אז אמרתי, פה נשאל אותם.
אבישי ברוורמן: מר לוי, אתה רוצה להוסיף משהו לפה?
<רונן לוי: אני רוצה להבין, שנבין כולנו, מה אתה אומר שהעזרה?
<רונן לוי: העזרה היא שאתה תקצר לי את הדרך מארבעה חודשים לחודשיים, במקסימום שאתה יכול?
<רונן לוי: אני שואל, האם יש עוד עזרה - - -
אבישי ברוורמן: שאלה, האם אפשר לגמור את זה - - -
<רונן לוי: סליחה, כבוד היושב-ראש, אני חייב לסיים.
<רונן לוי: אני בטוח לא יכול לקבל את העצה שלך, ובטח לא הייתי לוקח אותך שתהיה יועץ שלי.
<רונן לוי: יש יועצים יותר טובים, שייתנו לי עצה איך לפצל אולי לארבע חברות, ואז אני אוציא 20 מיליון שקל.
<רונן לוי: אני לא מעוניין, כי כל פיצול של חברה זה עוד כאב ראש, זה עוד קליטה של עובדים.
<רונן לוי: זה פיצול של עובדים לחברות שונות.
<רונן לוי: אז העצה שלך לא מתקבלת אצלנו.
<רונן לוי: השאלה שלי היא כזאת - - -
<יאיר זילברשטיין: אמרתי, לא נתתי שום עצה.
אבישי ברוורמן: יאיר, אתה רוצה להקשיב?
אבישי ברוורמן: תתחיל להקשיב כדי למצוא פתרון.
<רונן לוי: אני שואל מה שר האוצר, שהבטיח לי – ואת זה אפשר לבדוק אתו, הוא לא מכחיש והוא לא יכחיש.
<רונן לוי: השאלה אם בסוף הדרך, העזרה שלי היא להרוויח חודש זמן בבירוקרטיה.
<רונן לוי: זאת אומרת, זו העזרה שהממשלה נתנה לי.
<רונן לוי: במקום שלושה או ארבעה חודשים, בגלל המצוקה, בגלל 800 עובדים, בגלל שאתה מביא כסף משלך, העזרה היחידה שהמדינה תיתן היא לקצר את ההליך.
<רונן לוי: במקום שהתיק שלך ישב מתחת לערימה, נעלה אותו קצת למעלה.
<רונן לוי: זה מקצר את הזמן בחודש.
<רונן לוי: אם יש עזרה מעבר לזה, אני מבקש שנשמע אותה כולנו ביחד.
<דורון ינאי: עוד מילה תוספת.
<דורון ינאי: אתמול, אדוני היושב-ראש, שלחת אותנו לחשוב מחוץ למסגרת.
<דורון ינאי: וכל הזמן מנסים לקבע אותנו במסגרת.
<דורון ינאי: זה עצם העניין פה.
<דורון ינאי: זה הכול.
<דורון ינאי: אם אפשר למצוא פתרון מעבר למסגרת, או שהמסגרת הזאת לא מתאימה – שלחת אותנו למצוא איזשהו פתרון.
אבישי ברוורמן: או שיתערבו בדרגים גבוהים יותר.
<רונן לוי: לפחות נוכל להגיד לשר תודה על חודש קיצור בתהליך.
<רונן לוי: נודה לו.
<רונן לוי: נשלח זר פרחים ללשכה, שעזרו לנו לקצר את ההליך בחודש.
<רונן לוי: אלא אם כן יש משהו נוסף שאני לא יודע עליו, אבל תגיד.
אבישי ברוורמן: עורכת הדין חדש, כן.
<ליזה חדש: אני רוצה להעלות פה, ברשותכם – בקשה הוגשה אתמול בלילה לאשר את המכר למר לוי.
<ליזה חדש: מבחינת העובדים זה ממש נס חנוכה.
<ליזה חדש: אנחנו כולנו מקווים שבית המשפט יאשר.
<ליזה חדש: זה עוד תלוי בממונה על ההגבלים.
<ליזה חדש: עוד מספר ימים.
<ליזה חדש: אנחנו מקווים שנעבור את כל המשוכות.
<ליזה חדש: נס הגשת הבקשה והמכירה זה לא הדבר שעומד בפנינו.
<ליזה חדש: יש כאן חברה שצריכה להתקיים ולפעול.
<ליזה חדש: כך שאנחנו מבקשים את עזרתכם בכדי שתהיה לה זכות קיום לא לחודש-חודשיים, אלא לשנים רבות.
<ליזה חדש: שהעובדים האלה יוכלו לשמור על מקומות העבודה שלהם בעתיד.
<ליזה חדש: ולזה צריך את התמיכה של המדינה באיזושהי דרך.
<ליזה חדש: והעזרה היא לא רק בפרט - - -
אבישי ברוורמן: בואי נמקד את השיחה.
<ליזה חדש: העזרה בהחלט נדרשת, גם הוגשה בקשה וגם אושר המכר.
אבישי ברוורמן: עברנו אותה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה למקד את השיחה.
אבישי ברוורמן: לגבי הנושא הבירוקרטי, שהציג אותו בצורה ברורה מר לוי, אני בטוח שכמו שיש צורך לפעמים לערוך מסיבת עיתונאים תוך יום, או שיש התנתקות או יש דברים כאלה, כל דבר שרוצים, אפשר לקדם במהירות.
אבישי ברוורמן: אז זו שאלה של רק רצון.
אבישי ברוורמן: הסורים על הגדרות.
אבישי ברוורמן: כל דבר אפשר אם זה בעדיפות.
אבישי ברוורמן: נניח שאת הנושא הבירוקרטי יש מספיק רצון טוב לקדם.
אבישי ברוורמן: מעבר לנושא הבירוקרטי, השאלה הבסיסית כאן היא מה אפשר לעשות?
אבישי ברוורמן: לכן, לאור מה שאני שומע כרגע, מה שאני מבין – קודם כל, אומר מר זילברשטיין, ובצדק, מר לוי ומר ינאי הם שחקנים בתוך הרבה מאוד שחקנים של חברות.
אבישי ברוורמן: לכל אחד צריך לתת את האפשרות הזאת.
אבישי ברוורמן: לכן גם בנקודה הזאת צריכה להיות הזהירות האפשרית כדי שההתנהגות תהיה לגבי כל חברה, זו או אחרת, שגם היא במצוקה, גם אצלה מפטרים עובדים, וכולי.
אבישי ברוורמן: מעבר לנושא הזה, השאלה שאני מבקש עוד פעם – ואני רואה שלא תהיה לי תשובה היום – אני מבקש עדיין שבין רואי החשבון המתוחכמים שיושבים פה וביניכם תמצאו דרך.
אבישי ברוורמן: המפעל הזה – חנוכה, העובדים לא מפוטרים – נקווה שאם בית המשפט יאשר, יצא לדרך.
אבישי ברוורמן: מי מכם שייקח את זה בתור פרויקט וילווה אותם, ויחשוב ביחד עם החשבים, כשהם יוצאים לדרך, איך אפשר לעזור להם – כי תמיד אפשר לעזור – בצורה שתהיה הגיונית מבחינת התפקוד שלהם כחברה מול העובדים.
אבישי ברוורמן: מצד שני, מכיוון שהוקמו קרנות במדינת ישראל, והקרנות הוקמו בדיוק בשביל הסיבה הזאת, למצוא את הדרך להביא את הקרן לתת את התמיכה הזאת.
אבישי ברוורמן: והמבחן בסופו של דבר יהיה בתפקוד של החברה הזאת בחודשים הקרובים, אם היא תהיה חברה ויאבילית ורצינית.
אבישי ברוורמן: את זה אני לא יכול לשפוט כאן, זה יהיה מבחן המציאות.
אבישי ברוורמן: לכן הבקשה שלי אליכם – אני מבקש מכם – שלא יסתיים הדיון כאן.
אבישי ברוורמן: נרשם פרוטוקול.
אבישי ברוורמן: כי כל יום יש כותרת אחרת במדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: אנשים רצים מכותרת לכותרת.
אבישי ברוורמן: אתם בתור פקידים של civil service, שבאים לשרת לתקופה ארוכה, לא צריכים רק בגחמה זו או אחרת – תנסו לשבת ולעבוד.
אבישי ברוורמן: אחד מכם חייב לקחת את זה בתור פרויקט אישי.
אבישי ברוורמן: שאת הדבר הזה אחד מכם ייקח כפרויקט אישי עם פתיחות.
אבישי ברוורמן: לא לבוא – כמו שהרבה פעמים אנשים באים – זאת עמדתי, ניצחתי בדיון.
אבישי ברוורמן: מעבר למר לוי ומר ינאי יש פה מאות עובדים.
אבישי ברוורמן: מר זילברשטיין אומר יפוטרו כאן – אמרת אתמול – יעבדו במקום אחר.
אבישי ברוורמן: לא תמיד.
אבישי ברוורמן: אני אומר לך– ואמרתי את זה, עברתי גם במשפחתי דברים – שהחוויה הזאת שאדם מפוטר, ולעיתים רבות הוא לא מוצא עבודה, היא טראומה כל כך אדירה לחיים האישיים שלו, לחיים המשפחתיים.
אבישי ברוורמן: אני לא מדבר פה על הכנסה, זה הרס פסיכולוגי.
אבישי ברוורמן: כל הזמן אומרים שהאבטלה פה היא כל כך נמוכה.
אבישי ברוורמן: אז את השכר הנמוך והעוני – את הדברים האלה שוכחים להגיד, ואני שמח שיותר ויותר אנשים מתבטאים בנושא.
אבישי ברוורמן: אבל בנושא הזה, בואו נשמור שהאבטלה תהיה נמוכה.
אבישי ברוורמן: חלק מזה זה לעיתים להכניס את הפקק.
אבישי ברוורמן: הנער ההולנדי והסכר בחור והמים יוצאים – לפעמים מספיקה אצבע אחת קטנה של אחד מכם.
אבישי ברוורמן: אז אם אני מבקש לסכם את זה - - -
<עמית מרזאי: אפשר להוסיף משהו לפני?
<ליזה חדש: יש גם נקודה חשובה בנוגע להתחייבות העסקה לעובדים, על מנת שנבין שזה לא מס שפתיים.
<ליזה חדש: יש התחייבות ל-12 חודשים.
<ליזה חדש: אין כוונה לקלוט - - -
<רונן לוי: תגידי כמה כסף זה יוצא, ליזה.
<ליזה חדש: מיליונים רבים שיעלו לחברה - -
<רונן לוי: 60 מיליון שקל.
<ליזה חדש: - - וגם נחסכים למדינה, אם יופנו לדמי אבטלה.
<רונן לוי: או שאני אשלם או שהמדינה תשלם.
<רונן לוי: כאשר מדובר על התחייבות ל-12 חודשים, יש כאן עסק אמתי שרוצה להתקיים יותר.
<רונן לוי: אז תעזרו לו, אם אפשר.
<רונן לוי: כבוד היושב-ראש, יש לי הצעה.
<רונן לוי: אני חושב שאולי צריך לעשות פה שינוי בחוק.
<רונן לוי: לא אכפת לי לקחת מימון עד לשינוי החוק.
<רונן לוי: חברות שמגיעות לפירוק אחרי הקפאת הליכים – בהקפאת הליכים, יכולה להיות חברה טובה שבאים כמה רוכשים שמתמקחים במחיר.
<רונן לוי: יש התמקחות, ומישהו זוכה.
<רונן לוי: ואז לא צריך התערבות, כי אם יש בה פוטנציאל, יש בה כסף, יש בה רכוש, קונים אותה.
<רונן לוי: אם לא נמצא לה קונה והיא הלכה לפירוק – פירוק, זאת אומרת, זהו, מביאים דחפור, מוחקים את החברה.
<רונן לוי: אז צריכה לבוא פה התערבות.
<רונן לוי: ונמצא רוכש, שבמצב רגיל אי-אפשר לרכוש את החברה, כי הוא יפסיד פה עשרה מיליון שקל לטווח של עד חמש שנים, ואחרי זה הוא מאמין שהוא יוכל להחזיר את זה.
<רונן לוי: למעשה, זו ההלוואה שאני מבקש.
<רונן לוי: אני רוצה שיבינו, גם בטוקבקים וגם בציבור – יומיים אני לא מתראיין ולא עונה לעיתונאים.
אבישי ברוורמן: בסדר, טוב מאוד.
<רונן לוי: כי חושבים שרונן מקבל פה מציאה.
<רונן לוי: למה שיבקש?
<רונן לוי: זה מגזר פרטי.
<רונן לוי: אני חושב שאם יעשו פה את החוק הזה - - -
אבישי ברוורמן: אתה מדבר על עזרה כאשר חברה מתפרקת ומישהו אחר רוצה להיכנס - -
<רונן לוי: ויש בה מעל מאה עובדים.
אבישי ברוורמן: - - מעל מאה עובדים – ויש לו בעיה של מימון ביניים לתקופה, המדינה צריכה להיכנס.
אבישי ברוורמן: תעביר לנו את זה בצורה מסודרת.
<רונן לוי: אני אומר עוד פעם, לפי דעתי תהיה פה הצלה של – עוד פעם, אולי יקראו לזה בסוף, ואני אשמח, "חוק רונן", כמו ששאל אותי רזי ברקאי ברדיו.
<רונן לוי: אני אומר לך עוד פעם, בוא נחשוב על זה ביחד ותראה - - -
אבישי ברוורמן: אני אגיד לך, אני אדם מאוד פשוט.
אבישי ברוורמן: תקרא לזה "חוק רונן", "חוק ינאי", "חוק חדש", "חוק זילברשטיין" - -
<רונן לוי: אלפי עובדים – אלפי מובטלים.
<רונן לוי: אני מוכן גם להתאמץ, אם מישהו יגיד שיש משהו לא בסדר ברעיון שלי.
אבישי ברוורמן: אז תכתוב לי את זה.
<רונן לוי: שלחתי לך במייל.
אבישי ברוורמן: תשלח לי בצורה מסודרת - -
<רונן לוי: שלחתי לך.
אבישי ברוורמן: - - נקרא את זה, נשב אתם ביחד.
אבישי ברוורמן: כל חוק שאפשר להעביר אותו והוא חכם - - -
<רונן לוי: אם היא חברה טובה, יבואו משקיעים, ייתנו כסף, ייקנו.
אבישי ברוורמן: לגבי הדבר הזה, אם הרעיון - - -
<רונן לוי: אם יבטיחו לי שמישהו – אני מוכן שמישהו ייקח את החוק הזה - - -
אבישי ברוורמן: הבנתי מר לוי.
<רונן לוי: אני אקבל אותו רטרואקטיבית אם הוא יעבור בכנסת.
אבישי ברוורמן: מר לוי, הבנתי.
אבישי ברוורמן: בוא נעשה את זה פרה-פרה.
אבישי ברוורמן: את החוק נבדוק.
אבישי ברוורמן: נראה מה הוא - - -
<רונן לוי: אני מוכן להמתין עד שיעבור החוק אם מישהו יגיד לי שהוא לוקח את זה.
<רונן לוי: הוא לא יעבור, אני גם אוותר על הכסף.
אבישי ברוורמן: בסדר, אני הבנתי.
<רונן לוי: אבל אני רוצה שמישהו יוביל את זה.
אבישי ברוורמן: אני לא יכול לענות לך כרגע, אלא אם כן אני אקבל את זה בצורה כתובה.
אבישי ברוורמן: אני אבדוק את הדברים, ואז אני אתייחס.
אבישי ברוורמן: זה יהיה לא אחראי.
אבישי ברוורמן: כי אני אמרתי לך, כשאני אומר משהו, אני מתכוון ואני אסיים.
<רונן לוי: בסדר גמור.
אבישי ברוורמן: מר רזניק.
<עמית מרזאי: אני עמית מרזאי.
<עמית מרזאי: אני רוצה להוסיף לעניין הקרן – היה אתמול דיון סוער, וזה נאמר.
<עמית מרזאי: אבל זה לא נאמר כאן, וחשוב לי שזה יאמר.
<עמית מרזאי: הקרן מציעה תנאים, יש לה כללים, ואלו התנאים והכללים שקיימים.
<רונן לוי: אתה לא מבטיח לי שאני עומד בכללים.
אבישי ברוורמן: רונן.
אבישי ברוורמן: אני מבקש ממך, מר לוי.
אבישי ברוורמן: בסוף תהיה כוכב תקשורת בצורה הזאת.
אבישי ברוורמן: זה רק יפגע לך בעסקים.
<לאה ורון: עמית, אתה ממשרד הכלכלה וגם מהאוצר?
<עמית מרזאי: מעכשיו כן.
<עמית מרזאי: מה שאני רוצה לומר, נאמרו כל מיני דברים באוויר – כן חברה שנייה, שלוש חברות, לצקת פעילות.
<עמית מרזאי: זה מה שנאמר אתמול.
<עמית מרזאי: אני אומר שגם הדברים האלה צריכים לקבל את האישור.
<עמית מרזאי: בסוף זה גם אשראי בנקאי שצריך לקבל את אישור הבנק.
<עמית מרזאי: כלומר, אנחנו אומרים פה הרבה דברים - - -
אבישי ברוורמן: אבל השאלה היא כזאת, האם אתה לוקח על עצמך, מר מרזאי, את הנושא הזה עכשיו בתור אדם, שזה דבר נקודתי, לשבת עם אנשים, לא לחשוב על האגו – לפעמים מישהו אומר מילה קשה, דברים כאלה.
אבישי ברוורמן: לבוא בפתיחות ובאהבה - - -
<עמית מרזאי: אני חושב שזה מה שהיה אתמול.
אבישי ברוורמן: תשבו בלי תקשורת, תנסו למצוא פתרון.
אבישי ברוורמן: במה שאני יכול לעזור, אני אעזור גם כן.
אבישי ברוורמן: אני בטוח - - -
<רונן לוי: כבוד היושב-ראש, אין להם פתרון.
<רונן לוי: הם אומרים.
<רונן לוי: אנחנו סתם.
<רונן לוי: עוד פעם, אנחנו באנו מכפר-סבא.
<רונן לוי: לקח לנו שעתיים להגיע אתמול, שעתיים היום.
<רונן לוי: אתמול כל היום לא עבדנו.
<רונן לוי: אפשר לסכם את הדיון שאין עזרה, שהם הציעו את הדרך הרגילה.
<רונן לוי: אם יש מישהו – ואני קורא – במדינת ישראל שיכול להבין, שיכול לעזור, שחושב שצריך לעשות – עוד פעם, אלו הרבה חברות שיהיו בהן מפוטרים בגלל שהכסף הזה כלוא, שאי-אפשר לשחרר אותו בגלל הבירוקרטיה.
אבישי ברוורמן: הבנתי מה שאמרת.
אבישי ברוורמן: לגבי הנושא הזה, תעביר לי את זה בכתב.
אבישי ברוורמן: אני מיד אבדוק את זה.
אבישי ברוורמן: אני לא יכול לענות לך על הנושא הזה.
<רונן לוי: מקובל עלי.
אבישי ברוורמן: עכשיו השאלה היחידה היא אם אתה חושב שאתה לא יכול לעזור, אז תלך.
אבישי ברוורמן: אז תגיד.
<רונן לוי: הוא אמר.
<דורון ינאי: לא, הוא אמר.
<דורון ינאי: מה שהוא יכול לעזור הוא כבר אמר.
<דורון ינאי: אבל זה לא מתאים.
אבישי ברוורמן: אין לך שום פתרון אחר?
<עמית מרזאי: אני הצעתי את - - -
אבישי ברוורמן: אני שמעתי כבר את הסיפור.
אבישי ברוורמן: אני לא רוצה את השיחות - - -
<רונן לוי: הדרך הקונבנציונלית – הוא לא יעזור.
אבישי ברוורמן: רונן, מספיק כבר.
<רונן לוי: טוב.
אבישי ברוורמן: את ההצעה שהייתה – הצעתם להם לפצל את החברות כדי שיעמדו בקריטריונים ויקבלו 80% ערבות.
אבישי ברוורמן: זאת ההצעה שנתתם.
אבישי ברוורמן: הם דחו אותה מהסיבות שלהם.
אבישי ברוורמן: השאלה אם ישנו עוד פתרון נוסף שאתה יכול לחשוב עליו להקל במשהו.
<עמית מרזאי: אני לא יכול לומר כרגע, ולא במסגרת הקרן.
<עמית מרזאי: מה שהצענו היה במסגרת הקרן.
<עמית מרזאי: שוב, אנחנו לא הצענו לפצל שום דבר.
<עמית מרזאי: היה איזשהו שיח, אבל הם שללו את ההצעה.
<עמית מרזאי: בפורום הזה, בנקודת הזמן הזאת, אני לא יודע להציע הצעה אחרת.
אבישי ברוורמן: רבותי, אין לי מה להוסיף על מה שנאמר כאן.
אבישי ברוורמן: קודם כל, אני מאחל לכם חנוכה שמח.
אבישי ברוורמן: מה שאני מבקש בכל זאת, תודיעו לנו מתי תהיה לכם פגישה עם החשבת ומה היו תוצאות הפגישה.
אבישי ברוורמן: אתה בטח תשב שם בישיבה, והישיבה תהיה ללא מוצא.
<לאה ורון: תודיעו בבקשה לוועדה.
אבישי ברוורמן: לוועדה, ואנחנו נמשיך לעקוב.
אבישי ברוורמן: המטרה שלנו, למרות כל מה שנאמר כאן, למצוא פתרון כדי שהחברה תתפקד.
אבישי ברוורמן: אם יש צורך במימון ביניים מסוים, שיימצא לזה פתרון.
<יובל ארד: אם אפשר, רק שאלה קטנה.
<יובל ארד: עורך דין יובל ארד, שותפה של עורכת הדין ליזה חדש, מייצג את עובדי "אופיס דיפו".
<יובל ארד: שאלה קטנה לאנשי האוצר, אם אפשר.
<יובל ארד: הרי לכל קרן אמנם יש את הכללים ואת התקנון שלה, אבל ידוע לי שלקרנות האלה יש גם ועדות חריגים.
<יובל ארד: אני מניח שהמצב הנקודתי הפעם מצדיק פה להיכנס לוועדת החריגים באישור שר האוצר.
<יובל ארד: אפשר גם להגיע לפתרונות שהם חורגים מתקרת הקרן.
<יובל ארד: השאלה אם הדבר הזה נבחן או שהוא פשוט נשלל על הסף.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך על השאלה.
אבישי ברוורמן: מר מרזאי.
<עמית מרזאי: אני ניסיתי להעביר את המסר הזה קודם.
<עמית מרזאי: אני אומר את זה שוב.
<עמית מרזאי: יש ועדת חריגים לקרן, ויש חברות שחורגות מהכללים היבשים של הקרן.
<עמית מרזאי: לפעמים מאשרים ולפעמים לא.
<עמית מרזאי: זה מה שרציתי לומר גם כאן.
<עמית מרזאי: אם יבנו איזשהו מבנה שיכול להתאים לכללים של הקרן, זה יצטרך לעבור את ועדת החריגים.
אבישי ברוורמן: תקשיב מה שאני אומר לך עכשיו, אני לא יכול לסבול יותר את הבירוקרטיה הישראלית.
אבישי ברוורמן: תאמין לי, אני הייתי נשיא אוניברסיטה.
אבישי ברוורמן: אתה יודע שבאו אלי בהתחלה – באתי ב-1990.
אבישי ברוורמן: היו 5,000 סטודנטים.
אבישי ברוורמן: גירעונות עתק, ואני ביקשתי איזו עזרה.
אבישי ברוורמן: לא נתנו לי בהתחלה כלום.
אבישי ברוורמן: אם לא היו באים כמה אנשים מבחוץ – ובהתחלה התחלתי לסחוב עלי.
אבישי ברוורמן: היו אומרים לי תעשה את זה ואת זה.
אבישי ברוורמן: שואלים אותך עכשיו פה שאלה.
אבישי ברוורמן: יש פתרון פה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש ממך, אם הייתי מנכ"ל של חברה גדולה והייתי שוכר אותך בתור סמנכ"ל, והייתי אומר לך תמצא פתרון, היית עושה את זה.
אבישי ברוורמן: פה תמיד ישנה סיבה.
אבישי ברוורמן: יש את התהליך והוועדה.
אבישי ברוורמן: אז נניח ש-800 האנשים האלה ילכו הביתה.
אבישי ברוורמן: נניח שזה נכון, שהם הולכים הביתה.
אבישי ברוורמן: ונניח שבשונה ממר זילברשטיין, הם לא ימצאו עבודה.
אבישי ברוורמן: אז בשביל 800 המשפחות האלה, בוא תשב עכשיו ותחשוב במהירות, כאילו החיים שלך – אבא שלך יכולים עכשיו לפטר אותו, והוא ימצא את עצמו ללא עבודה, מה שקרה אצלי במשפחה במקומות אחרים.
אבישי ברוורמן: ותחשוב עכשיו איך אתה לוקח ומכנס תוך יום – איך אתה עושה ועדת חריגים, ואת אותם אנשים עסוקים, מכנס אותם.
אבישי ברוורמן: אולי יש לזה פתרון.
אבישי ברוורמן: זו הבקשה שלי.
אבישי ברוורמן: לא להגיד לי מה קרה.
אבישי ברוורמן: מי עומד בראשות ועדת החריגים הזאת?
<לאה ורון: מי עומד בראשות ועדת החריגים?
<עמית מרזאי: חברים בה נציג ציבור, סוכנות עסקים קטנים ובינוניים ונציג של החשב בכללי.
אבישי ברוורמן: נו, אז אי-אפשר לקרוא להם היום?
<לאה ורון: אבל מי עומד בראשותה?
אבישי ברוורמן: מי בראשותה?
<עמית מרזאי: זה שנתנו כותרות – ועדת חריגים, זה משהו שיכול להתכנס ברגע.
<עמית מרזאי: זה בכלל לא עניין של זמן.
<עמית מרזאי: אין בעיה.
<עמית מרזאי: אני פשוט - - -
<רונן לוי: למה לא התכנסנו אתמול?
<יאיר זילברשטיין: צריך לפנות - - -
<יונתן רזניק: - - -
אבישי ברוורמן: חבר'ה, מה שאני רואה ממכם – אני רואה קיר.
אבישי ברוורמן: החיים זה שפת גוף .
אבישי ברוורמן: אני רואה אותך, אני רואה את שפת הגוף – באנו לישיבה עם ברוורמן בשמונה בבוקר.
אבישי ברוורמן: לא יהיה שום פתרון.
אבישי ברוורמן: רשמנו, הלכנו.
אבישי ברוורמן: כי בסופו של דבר זה רק כנסת ישראל.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני מבקש שתיקחו את ההערה שלי לא מהכנסת, מהלב שלכם.
אבישי ברוורמן: אם יש ועדת חריגים, שהם שלושה פקידים שאפשר לכנס, ואם יש אדם יצירתי שאומר בוא נפתור את הבעיה באיזושהי צורה – יכול להיות שהכול יסתדר.
אבישי ברוורמן: אבל יכול להיות שילכו 800 אנשים לרחוב.
אבישי ברוורמן: וזה יהיה על הראש שלכם.
אבישי ברוורמן: בוקר טוב, חבריי חברי הכנסת, נציגי המשרדים הרלבנטיים, נציגי ציבור, גופים חברתיים, שר המים, מר שלום היה צריך להופיע, אבל הוא אמר לי שיש לו ישיבה דחופה עם ראש הממשלה והוא מתנצל.
אבישי ברוורמן: ראש רשות המים אלכסנדר קושניר נמצא פה.
אבישי ברוורמן: אני פותח את הדיון, אנחנו דנים בחוק תאגידי המים, הישיבה דנה בכללי ניתוק מים.
אבישי ברוורמן: חוק תאגידי מים וביוב נחקק כבר בשנת 2001.
אבישי ברוורמן: בדיונים ברפורמה בתאגידי המים בחוק ההסדרים האחרון, גיליתי שכבר 12 שנה לא הוגשו כללים כיצד מנתקים אזרחים ממים.
אבישי ברוורמן: על פי נתונים שנמסרו לוועדה, בכל שנה מנותקים עשרות אלפי אזרחים ממים.
אבישי ברוורמן: מטרתנו בקביעת הכללים שיחוקקו התקנות, הכללים בוועדה, שאזרחים שאינם מסוגלים לשלם חשבון מים לא יישארו ללא מים, נקודה, כי מים הם לא מוצר רגיל, אלא זכות יסוד.
אבישי ברוורמן: אני מבקש קודם כל בהצגה ממר אלכסנדר קושניר, ראש רשות המים לפתוח.
<אלכסנדר קושניר: תודה רבה, אדוני היושב ראש, בוקר טוב לכולם, חברי הוועדה וגם מוזמנים.
<אלכסנדר קושניר: רבותיי, קודם כל על מנת לבסס את הדיון שלנו הכנו מצגת קצרה, מתומצתת מאוד, אשר מתארת יעדים של רשות המים בקצרה ביותר, ואחר כך הצוות המקצועי שלנו גם בתמציתיות יציג את התהליך הזה, מכיוון שאנחנו מופיעים כאן כגוף מקצועי, וככך, אנחנו גם נציג את הנושא הזה.
<אלכסנדר קושניר: רבותיי, רשות המים אחראית לפי החוק שחוקק בבית הזה על כל פעילות משק המים, ובין היתר אנחנו פועלים בשלושת המישורים העיקריים - שיהיה מים לכולנו.
<אלכסנדר קושניר: זאת אומרת, להבטיח משאב מים ככזה.
<אלכסנדר קושניר: שימו לב, היום אנחנו נמצאים בסימני בצורת, בתחזית בין 85 ל-90, אני יכול לומר בביטחון, יהיו מים השנה ולפחות לעשור קדימה.
<אלכסנדר קושניר: יצרנו מנגנונים וניהול אינטגרטיבי של משק המים, כולל התפלה, שאיבה, כבוד היושב ראש, מכיר את משק המים היטב, ורשות המים נשאר כגוף מקצועי, מבטיחה אספקת מים יציבה לכולנו, לצרכים של כולנו.
<אלכסנדר קושניר: המרכיב השני, המרכיב שהוטל על רשות המים בעקבות חוק המים, וחוק התאגידים, זה שתעריפי המים יהיו מבוססי עלות, ויכסו על כל פעילות משק המים.
<אלכסנדר קושניר: גם בתהליך הזה נעשה התקדמות משמעותית מאוד, וראו פעם ראשונה בעשור האחרון אנחנו עכשיו מובילים את המהלך להקטנה משמעותית בתעריף המים, הקטנה של 5% עד 1 לינואר 2015, כאשר בעוד שבועיים, אם אנחנו נשלים תהליכים לפי החוק, אישור מועצת הרשות יירד התעריף ב-2% נומינלי ו-3% - - -
אבישי ברוורמן: אני רוצה להזכיר לך, כאשר דנו בהורדה של ה-5% לגבי התאגידים, שר המים הצהיר שהוא מוריד את המים ב-15%, אני מצפה לראות את זה כדי לתת לו את הגיבוי, אני רוצה לראות את הורדת המים יותר משמעותית.
<אלכסנדר קושניר: אדוני, כבוד היושב ראש, גם אני מוכן להתייחס כמובן, אני גם אתייחס לזה, אני מניח שבמהלך הדיון יועלו הדברים האלה.
<אלכסנדר קושניר: היום דה-פאקטו, פעם ראשונה, וזה לא בהתלהבות רבה מצד הקליינטים שלנו, אנחנו מובילים את המהלך הזה של הקטנת התעריף ב-5%, זה צעד ראשון ומשמעותי.
באסל גטאס: יש לכם התנגדות שהפיקוח על מחירי המים יחזור לידי הכנסת?
אבישי ברוורמן: אני מבקש, יש פה הרבה אנשים, כל אחד ידבר בקצרה, ואנחנו ננהל את זה.
<אלכסנדר קושניר: המרכיב השלישי והעיקרי שלנו, זה גם פעם ראשונה, והייתי אומר תקדימית, נקבעו אמות מידה, זאת אומרת, אנחנו אחראים על הגנה על הצרכן.
<אלכסנדר קושניר: קבענו אמות מידה לשרות שאותם התאגידים שכולנו אוהבים לדבר עליהם בתקופה האחרונה במיוחד יחויבו במגוון שירותים, או סל השירותים שנקבע היום, והיום הוא מוגן בחוק, מוגן בכללים.
<אלכסנדר קושניר: יתרה על כך, אותם אמות מידה שאנחנו קבענו כבר מלכתחילה היו מכוונות ומתמקדות לא רק בהבטחת רמת שירות לכל צרכני המדינה, גם סילוק ביוב וכו', אלא כבר מלכתחילה הפעילות שלנו הייתה מכוונת דווקא לרגישות לשכבות מעוטות יכולת.
אבישי ברוורמן: כמה אנשים מנותקים היום מדי שנה מהמים?
<אלכסנדר קושניר: אדוני היושב ראש, אנחנו נענה, אבל אני רוצה להשלים את זה, מכיוון שדווקא חשוב לנו להציג את המהלך, אחר כך נדבר על הניתוקים.
<אלכסנדר קושניר: אני רוצה לומר, קודם כל באותו שלב של קביעת מבנה תעריפים, וכולנו כבר יודעים את זה, נקבע התעריף הנמוך שבעצם היעד העיקרי שלו זה לאפשר לאנשים מעוטי יכולת לקבל מים במחיר יותר נמוך, זאת אומרת, המשמעות היא שהמים של אנשים מעוטי יכולת בעצם מסובסדים על ידי - - -
מיקי רוזנטל: - - - מים מינרלים - - - הם הכי מעוטי יכולת.
אבישי ברוורמן: אני מציע שתתמקד, את הדברים האלה אנחנו מכירים.
<אלכסנדר קושניר: אדוני היושב ראש, ופה אתה כבר שותף שלנו, ושותף בכיר.
<אלכסנדר קושניר: השלב השני, כבר נקבעו כללים של מתן הטבות משמעותיות מאוד לאוכלוסיות מיוחדות - 270 אלף מקבלים היום מינון כפול של המים במחיר מסובסד.
<אלכסנדר קושניר: בעקבות ההצעה שלך, ואני מניח שהיא נמצאת בשלבי מימוש, כמות האוכלוסייה שנהנית מזה, אני מניח תוכפל בין 270 עד כחצי מיליון.
<אלכסנדר קושניר: רבותיי, זה דבר חשוב.
איתן כבל: אדוני היושב ראש, תגיד לו שאנחנו עדיין לא בקטע של ההנאות.
<אלכסנדר קושניר: היום, רבותיי, על השולחן של הוועדה יש צעד, לדעתי, גם תקדימי, שאנחנו מביאים את הכללים שמייצרים חסינות מניתוקים שלהערכתנו כל האנשים שאנחנו היום מעריכים שהם שייכים לשכבות מעוטות יכולת.
<אלכסנדר קושניר: רבותיי, מהבחינה הזאת, להערכתנו, ואני גם רוצה להדגיש, זה לא רק תחושה, אנחנו הרי לא גוף רווחה ולא גוף סוציאלי, אנחנו הלכנו לבעלי מקצוע, הלכנו למשרד הרווחה, למוסד לביטוח לאומי בשביל לאתר את זה.
אבישי ברוורמן: עד 12 שנה לא היו כללים, עשרות אלפי אנשים נותקו.
אבישי ברוורמן: היום נופל דבר בישראל, אנחנו הולכים להביא את התקנות האלה שבהם האוכלוסיות החלשות לא ינותקו ממים, תסביר לנו איך זה קורה.
<אלכסנדר קושניר: לפני שנסביר את זה, ואנחנו נבקש מהבנות שיציגו את התהליך, אני רוצה להעלות שני שקפים.
<אלכסנדר קושניר: רבותיי, תמונה כללית, השתנות תעריפי מים בהשוואה לכל השירותים הציבוריים.
<אלכסנדר קושניר: הקו התחתון, זאת אומרת, מבחינת השתנות המחיר של המים בהשוואה לכל המחירים של שירותים ציבוריים הוא הכי נמוך, זאת אומרת, לא הייתה עלייה ריאלית בשלוש השנים האחרונות.
<אלכסנדר קושניר: במידה ונצליח עם הורדה של 5%, אנחנו נהיה במצב עוד יותר טוב.
<אלכסנדר קושניר: איפה נמצא תעריף המים במדינת ישראל בהשוואה למדינות מפותחות, ותשימו לב, העמוד האדום הזה, אנחנו היחידים שמייצרים מים באופן מתועש, בהשוואה לכולם שמקבלים מים באופן טבעי מהטבע בחינם.
<אלכסנדר קושניר: בזה סיימתי.
<אלכסנדר קושניר: על מנת להציג לחברי הכנסת תהליך של הכנת הכללים, שזה בעצם המוקד, אני אבקש מהצוות המקצועי בתמציתיות, תציגו את המהלך של הכנת הכללים.
אבישי ברוורמן: בבקשה, השאלות ברורות בדיוק, מה היה, מה קורה, איך זה מבטיח שהאוכלוסיות המוחלשות הן מחוץ למשחק לא מנתקים מים.
<הילה גיל: אני רוצה להתחיל מהרמה המורחבת.
<הילה גיל: הכללים שאנחנו מביאים היום לשולחנה של הוועדה נמצאים כחלק מסט של כללים יותר רחב שמדבר על כל אמות המידה, ומסדיר בעצם את מערכת היחסים בין התאגיד לצרכן.
<הילה גיל: הכללים האלה כבר נמצאים בתוקף, והם אמורים להגדיר את החובות של התאגיד, של השירותים שהתאגיד נותן, הם נותנים אחידות בין כל התאגידים, זאת אומרת, צרכן בתל אביב מקבל את אותו יחס כמו צרכן בנצרת, זה מאוד היה לנו חשוב, וגם הם קובעים מנגנוני פיקוח ותמרוץ לעמידה בכללים.
<הילה גיל: אנחנו נמצאים כרגע בסוף של שימוע שמדבר על פיצויים, על מתן פיצויים לצרכנים על דברים שהתאגיד בעצם לא עמד בכללים.
<נאוה יצחקי: בנצרת לא מנתקים מים.
<הילה גיל: מצוין, אנחנו מדברים באופן כללי על נושא של אמות מידה.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אם יתחילו פה קריאות ביניים, אני אוציא אנשים.
אבישי ברוורמן: יש פה כל כך הרבה אנשים שרוצים לדבר, כל אחד ידבר בזמנו.
<הילה גיל: יש כאן רשימה של הנושאים שאנחנו עסקנו בהם באמות המידה, זה כמובן מעט מאוד נושאים ממה שכל אמות המידה מייצגים, אבל בפירוש אפשר לראות שמדובר כאן על כל מערכת היחסים שמסדירה את מערכת היחסים בין הצרכן לבין התאגיד.
<הילה גיל: עכשיו אנחנו עוברים לכללים שבעצם אנחנו מביאים, ואני בתור אחראית על הצוות המקצועי, מאוד שמחה שאנחנו מגיעים לפה אחרי שלוש שנים של עבודה.
<הילה גיל: במהלך השלוש השנים האלה, ביצענו שלושה שימועים ציבוריים, שמענו בערך 40 עמדות.
<הילה גיל: קיימנו הרבה מאוד דיונים עם משרדי הממשלה, עם משרד המשפטים, משרד האוצר, משרד הרווחה, ביטוח לאומי, משרד הבריאות, עם כל המשרדים שיש להם מה לומר בנושא הכללים האלה.
<הילה גיל: המצב היום הוא שיש חוזר מנכ"ל משרד הפנים, שהוא מסדיר בעקבות פנייה לבג"צ, הוא מסדיר בעצם את כל הנושא של הניתוקים.
ישראל חסון: זה מ-2004.
ישראל חסון: הוא לא דורש ריענון, הוא לא דורש התאמה, הוא לא דורש שום מילה ביחס לשינוי במה שקורה?
<הילה גיל: זה בדיוק השינוי שאנחנו מעדכנים.