GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: רבותיי, מכיוון שהשר יעזוב עוד עשר דקות, אני רוצה לעשות את הדיון בצורה הזאת: קודם כול, אני מבקש רק משני חברי כנסת לפתוח, כל אחד דקה או שתיים, לא יותר.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מאיציק שמולי, שהיה ממנהיגי המחאה החברתית והתעסק בדיור, ומחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, לדבר.
אבישי ברוורמן: ואז אני מבקש מנציגה אחת של הפורום לדיור הציבורי ונציגה אחת של הפורום של הנכים - - -
<אתי חן: סליחה, יש פה גם נציגי המעברה.
<רחל דוידה: ויש כאן גם ה"לא נחמדים".
אבישי ברוורמן: אני אתן לכם לדבר גם כן.
<רות לביא: וצוות הדיור הציבורי - - -
אבישי ברוורמן: חבר'ה, אני נשאר פה עד 11:00, ומר בן אליהו יישאר ויישארו כולם.
אבישי ברוורמן: אבל אתם רוצים להגיד את זה במחיצת השר.
אבישי ברוורמן: אז אם כל אחד יתחשב במשנהו ולא ייקח את הזמן, אני אכניס כמה שיותר אנשים.
<רות לביא: אולי השר יכבד אותנו ויישאר עוד קצת.
איציק שמולי: כבוד השר, תודה רבה שוב על הגעתך לכאן ועל הסקירה התמציתית אבל ברורה.
איציק שמולי: אני לא מקל ראש ולא מטיל ספק במאמצים הכנים שלך להוריד את המחירים, אבל בסוף הנתונים הם מאוד ברורים: גם מרגע כניסת הממשלה לתפקידה המחירים ממשיכים לעלות.
איציק שמולי: אני אגיד לך איפה אני קצת התחלתי לאבד את התקווה.
איציק שמולי: לפני שבועיים התקיים דיון במליאה, ודווקא לנוכח המציאות שאתה מתאר, שיש כל כך הרבה גורמים שמתעסקים בדיור, עלה ראש ממשלת ישראל, שבחמש השנים שהוא נמצא בתפקיד מחירי הדיור עלו ב-45% לעומת זחילה עלובה של 3% בשכר, ומה הוא מצא לנכון להגיד?
איציק שמולי: שזו ממשלת קדימה.
איציק שמולי: כאילו, סליחה על המילה, אבל למי לעזאזל אכפת?
איציק שמולי: אתה ראש הממשלה חמש שנים, ובתקופה שלך המחירים עפו לשמיים.
איציק שמולי: וכשאנשים צעירים שמתים להגיע, אתה יודע מה, לא רק לדירה בבעלותם, כי לא כל אזרחי המדינה – לא בישראל, לא בגרמניה, ולא באף מקום אחר – צריכים להחזיק דירה בבעלותם.
איציק שמולי: אבל איפה האלטרנטיבות?
איציק שמולי: כששר האוצר מדבר איתנו על שוק שכירות שיהיה פה אולי בשנת 2024, וגם אז בלי מחירים מפוקחים, כפי שהוא הבטיח, ובלי תמהיל חברתי, כפי שהוא הבטיח, אז על מה אנחנו מדברים פה?
איציק שמולי: הסטודנטים, שבכל מקום אחר 12% מהם נהנים ממעונות סטודנטים – בישראל זה 5%.
איציק שמולי: אז איזה פתרונות אתם מייצרים?
איציק שמולי: יש לי עוד שתי נקודות קונקרטיות.
איציק שמולי: אתה, אדוני השר, דיברת על שיווקים.
איציק שמולי: אני מבקש שתגידו מילה גם על התחלות הבנייה, כי זו נקודה מרכזית.
איציק שמולי: במסמך ששלחתם רשום 29,000 יחידות דיור מתוכננות, שיווקים.
איציק שמולי: אבל התחלות הבנייה בחצי השנה הראשונה זה 20,000.
איציק שמולי: זה שם את הדברים במקום ריאלי יותר.
איציק שמולי: את המילים על הדיור הציבורי אני אשאיר לחברת הכנסת אורלי לוי.
איציק שמולי: אני רק רוצה להגיד עוד מילה על התכנית שאתה מקדם, אדוני השר – בינוי-פינוי-בינוי.
איציק שמולי: אני קודם כול שואל את עצמי מי מהמדינה הולך לנהל את המשא ומתן עם הדיירים.
איציק שמולי: הרי בסוף אתם אומרים שהדיירים לא יצטרכו להתנהל מול היזם, "אנחנו נפתור את כל הבעיות, נעביר אותם לקרקע מדינה".
איציק שמולי: אני שואל שתי שאלות: מי בדיוק במדינה הולך לעשות את זה?
איציק שמולי: ודבר שני, אני מבין – ותקנו אותי אם אני טועה – שהדיירים המפונים, כלומר משפרי הדיור שעוברים למתחם החדש, ייהנו ממחיר מסובסד בזכות התערבותו של משרד הבינוי והשיכון.
איציק שמולי: העניין הוא שהחלק השני של הדיירים בפרויקט המחודש...
איציק שמולי: אתה, המנכ"ל, אמרת שהמחירים יימכרו בשוק החופשי למרבה במחיר.
איציק שמולי: ה-50% הנותרים זה זוגות צעירים, קוני דירה ראשונה בחלקם.
איציק שמולי: אז השאלה שלי היא האם אין פה סכנה לסבסוד צולב, כלומר שאת ההנחה שמשפרי הדיור יקבלו בפרויקטים שאתם מקדמים – מי שבסופו של דבר ישלם את המחיר של זה אלה הזוגות הצעירים.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה, אבל בקצרה, כי אני רוצה שהשר ישמע את הנציגים.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא אחזור על הדברים, ואגיד את הדברים בצורה מאוד מתומצתת.
אורלי לוי אבקסיס: אנסה להתמקד בדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני יודע את דעתי, נפגשנו לא פעם, וגם הצענו חלופות ולא חזרו אלינו עם תשובות.
אבישי ברוורמן: דרך אגב, את מהקואליציה, אם אני לא טועה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא אומר שאני צריכה להסכים עם - - -
אבישי ברוורמן: לא, אני רק מציין.
אורי אריאל: לא חזרנו עם תשובות, או שהתשובות לא היו מקובלות?
אורלי לוי אבקסיס: גם משרד האוצר וגם אדוני השר אמרתם שתבדקו, תשקלו ושאתגרנו אתכם עם חלק מהרעיונות, לפחות לטווח הרחוק של הדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: אבל בשורה התחתונה די מפליא אותי שאתה אומר "איך הם מסתדרים היום".
אורלי לוי אבקסיס: כי אם אדוני לא יודע, אולי כדאי שישאל את צוות משרדו כמה פניות בשבוע אני מעבירה לו על אותם דיירים שנדמה לכם שהם מסתדרים.
אורלי לוי אבקסיס: חלקם אימהות חד-הוריות, גם חולות, שנמצאות תחת כיפת השמיים, או נעזרות בטוב לבם של דיירים שנותנים להן לגור בכניסה לבניינים.
אורלי לוי אבקסיס: הקושי האמיתי הוא התניית העזרה בחוזה מוסדר, שהם לא יכולים להגיע אליו.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני, יש עוד הרבה דברים.
אבישי ברוורמן: אבל אני רוצה לתת לכמה נציגים.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שעל הדיור הציבורי צריך לעשות ישיבה מיוחדת, ביחד עם - - -
אבישי ברוורמן: אנחנו נכנס אותה במהירות.
אורלי לוי אבקסיס: היום הם לא מסתדרים.
אבישי ברוורמן: אנחנו פתחנו את זה.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני נותן עכשיו לנציגים לדבר.
אבישי ברוורמן: כל אחד שלושה משפטים, כי אני רוצה שכל אחד יישמע כאן.
<עידן פינק: יש לי שלוש שאלות לשר.
<עידן פינק: דבר ראשון, אתה טוען שהאנשים שלך הם אנשים עם לב - - -
<עידן פינק: אני עידן פינק, נציגה של הפורום לדיור.
<עידן פינק: היינו שבוע שעבר בכנס בשדרות, והמנכ"ל שלך ישב שם בזחיחות וקרא לאנשים האלה נרקומנים ועול, ואמר שכל עוד אין להם קורת גג הם יהיו עול על המדינה.
<עידן פינק: יושבת פה חברת הכנסת אורלי לוי, שעזרה לאחת מהאימהות החד-הוריות שלנו עם דירה בבית-שאן, והאישה הזאת פורחת עכשיו.
<עידן פינק: כי ברגע שלבן אדם יש קורת גג יש לו ביטחון, והוא יכול לצאת מהמעגל שאתם מדברים עליו.
<עידן פינק: שאלה שנייה: המנכ"ל שלך דיבר על זה שכל דירה עולה מיליון שקל ולכן גם הסכומים שיש לא יכולים לעזור.
<עידן פינק: אני רוצה לשאול למה המדינה צריכה להרוויח על בנייה של דיור ציבורי?
<עידן פינק: למה לא לבנות את הדירות האלה במחיר עלות ולדבר על עלות כזאת?
<עידן פינק: כי מיליון שקל זה כשגם מרוויחים על הדירה הזאת.
<עידן פינק: השאלה השלישית זה מה הפתרון של המשרד שלך לאימהות חד-הוריות ואנשים שלא עומדים בקריטריונים, כמו משה סילמן ועוד אנשים אחרים שאף אחד לא סופר אותם.
<עידן פינק: זו כמות מאוד גדולה באוכלוסייה שלא עומדים בקריטריונים של לחכות לדירה של דיור ציבורי.
<עידן פינק: בינתיים לא שמענו אף אחד שמדבר על הדברים האלה.
<עידן פינק: והדבר האחרון, אתה אומר שאנשים מסתדרים בסופו של דבר.
<עידן פינק: אבל אנחנו עדים לזה שאימהות חד-הוריות ואנשים אחרים נתונים תחת סחיטה ואיומים של בעלי דירות, לפעמים זה גם סחיטה של הטבות מיניות וכל מיני דברים אחרים שאנחנו עדים להם יום-יום.
<עידן פינק: וזה משהו שאף אחד פה לא מתייחס אליו.
<עידן פינק: וכשאתם נותנים את הכוח לבעלי הדירות בשוק החופשי, האנשים האלה מחזיקים את משפחות המצוקה במצוקה שלהן ולא מאפשרים להן לצאת ממעגל המצוקה.
<נעמי מורביה: אני נעמי מורביה, יושבת-ראש מטה מאבק הנכים ונציגת פורום ארגוני הנכים.
<נעמי מורביה: יושב פה גם אבנר עורקבי, יושב-ראש ארגון אהב"ה.
<נעמי מורביה: דבר ראשון, צר לי כי המשלה הזאת מעדיפה לייצג את האג'נדה הניאו-ליברלית במקום את האג'נדה שעליה בנויה היהדות, שזו ערבות הדדית.
<נעמי מורביה: לא יכול להיות שבכל מדינות ה-OECD רמת הדיור הציבורי, הכמות ביחס לדירות שנבנות, היא בין 10% ל-15%, ובישראל אנחנו עומדים על רבע אחוז.
<נעמי מורביה: ובתור בן אדם שמדבר מכאבו של האדם המוגבל, שלא יכול להרשות לעצמו לשכור דירה, 1,000 שקל עזרה בשכר דירה זה לא "הוא יסתדר", כי סך כל קצבת הנכות הוא 2,300 שקל.
<נעמי מורביה: אז אולי הוא ישכור מחסן ב-1,000 שקל, אבל לאכול, לחיות, לשתות ותרופות - את זה הוא בטוח לא יקבל.
יצחק וקנין: יש לך מחסן כזה ב-1,000 שקל?
<נעמי מורביה: גם לא, גם לא מחסן.
<נעמי מורביה: הנקודה היא כזו: אסור לנו לאבד את הטאץ' של הערבות ההדדית.
<נעמי מורביה: הדיור הציבורי הוא לא רק ביטחון סוציאלי, הוא ביטחון שנותן את האפשרות לאזרחים לגדל את ילדיהם ולשלוח אותם אחר כך גם לשירות צבאי תורם ומשמעותי וגם לא לגדול כאזרחים עוינים למדינה.
<נעמי מורביה: אנחנו יוצרים דור שני ושלישי ורביעי של תלות, כי אין להם קורת גג.
<נעמי מורביה: לא כי הם גדלים בדיור הציבורי.
אבישי ברוורמן: אבנר, שתי מילים.
<אבנר עורקבי: אני רוצה שתי מילים, כי זה ממש בוער בי.
<אבנר עורקבי: הייתה לנו ישיבה עם כבוד השר ועם צוות של כבוד השר, לפני כחצי שנה.
<אבנר עורקבי: יצאנו מהישיבה הזאת מלאי אופוריה.
<אבנר עורקבי: הכול קרס לי.
<אבנר עורקבי: אני רוצה תשובות.
<אבנר עורקבי: כל הפניות שפניתי בשם הנכים – הכול קרס לי.
<אבנר עורקבי: הכול קרס לי: דירות ציבור של נכים שלא גרים בדירות ציבור.
<אבנר עורקבי: .. יש שם כאלה שגם הולכים לתת-תזונה בנושא הזה.
<אבנר עורקבי: אני לא יודע מה אתם עושים איתם.
<אבנר עורקבי: זה נקרא להזיק לציבור הנכים.
אבישי ברוורמן: הערה אחרונה, גברתי בסגול.
אבישי ברוורמן: אבל הוא עוזב.
<זהבה גרינפלד: הוא יכול לחכות שנייה.
אבישי ברוורמן: הגברת בסגול, בבקשה.
<רות לביא: רותי.
אבישי ברוורמן: רותי משפט, יעל משפט, והלכנו - - -
אבישי ברוורמן: זה שהשר הלך - - -
<רות לביא: יש פה שתי שאלות מהותיות – מהותיות – שאני רוצה שהשר יענה עליהן.
<רות לביא: שאלה ראשונה: לפי חלק מהמחקרים ולפי ניסיון בחו"ל, המעבר למודל של סיוע בשכר דירה מגדיל את המצוקה החברתית, מעלה את מחירי השכירות ובכך פוגע גם במעמד הביניים, ועוד יותר מכך – כשאין ביטחון בקורת גג, כשאין קורת גג קבועה, אי אפשר לבנות עתיד ואי אפשר לצאת - - -
אבישי ברוורמן: תודה, רותי.
<רות לביא: לא, לא, אני חייבת לשאול את השאלה.
אבישי ברוורמן: שאלה.
<רות לביא: עכשיו אני שואלת.
אבישי ברוורמן: אז תשאלי.
<רות לביא: השאלה היא מדוע משרד השיכון לא הקדיש את הזמן לחקור באופן יסודי מהלך כל כך חמור.
<רות לביא: להגיש את המסקנות לפני הוועדה ורק אחר כך להעביר את התיקונים בחוק?
<רות לביא: והשאלה החשובה השנייה: מנכ"ל משרד השיכון, בריאיון ל"כלכליסט", הסביר איך מפנים אדם בן 50.
<רות לביא: הוא הסביר שהמעבר לסיוע בשכר דירה הוא כדי שמישהו אחר יפנה את האנשים לרחוב ולא משרד השיכון.
<רות לביא: הייתי רוצה להבין האם מטרתכם להגדיל את המצוקה החברתית ולהשליך אנשים לרחוב בלי שהאחריות תהיה עליכם ובלי שאפשר יהיה לפנות בטענות אליכם?
<רות לביא: תודה.
אבישי ברוורמן: השר יאמר משפט.
אורי אריאל: אני מבקש לדבר דקה אחת, לפני שאני יוצא לדיון עם ראש הממשלה.
אבישי ברוורמן: תעביר לו את רחשי הציבור.
אורי אריאל: הודעתי מראש - - -
אורלי לוי אבקסיס: ראש הממשלה הבטיח שהוא ייכנס לעובי הקורה.
אורי אריאל: תסלחי לי.
אורי אריאל: אנחנו - - -
<זהבה גרינפלד: אני מאוד מבקשת שיקשיב לנו.
אבישי ברוורמן: השר בדיבור עכשיו, לא להפריע לו.
אבישי ברוורמן: הוא בעשר צריך להיות אצל ראש הממשלה.
אורי אריאל: אני מבקש בקשה אחת ואומר שני דברים קצרים.
אורי אריאל: דבר ראשון, אני מבקש שהדיון הזה יימשך.
אבישי ברוורמן: הוא יימשך.
אורי אריאל: בסדר, אז אין טעם ללחץ הזה.
אורי אריאל: והדבר השני - - -
<זהבה גרינפלד: אתה חוזר לבית הבטוח שלך בכפר אדומים.
אורי אריאל: הדבר השני: אנחנו דואגים לאנשים לא פחות מאף אחד אחר.
אורי אריאל: יש הבדלי גישות לפתרונות, ועל זה נמשיך את הדיון בפעם הבאה, כאשר היושב-ראש יקבע דיון.
אורי אריאל: והדבר האחרון שאני אומר - - -
<רות לביא: מדוע אתם לא - - - לפני שאתם עושים.
אבישי ברוורמן: סליחה, אמרת את דברייך, שמענו.
אורי אריאל: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד עכשיו זה שאנחנו חושבים שכהוראת שעה, קרי לזמן מוגבל של כשנתיים, המדינה אכן צריכה להיות שותפה בסבסוד או ביצירת התנאים להורדת המחירים, גם כאשר היא אמורה לספוג חוסר הכנסות מסוים ושינוי מסוים בתפיסה – בגלל המצב החמור, שלא צריך להיות כך לאורך זמן.
אורי אריאל: אנחנו חושבים שמחיר המטרה הוא כלי חשוב, שיכול באופן מידי, קרי ב-2014, יחד עם השיווקים, להוריד את המחירים.
<קריאה: אתה יודע, לראש הממשלה יש בית.
אורי אריאל: אני רוצה להודות ליושב-ראש, תודה רבה לכל המשתתפים.
אורי אריאל: אני אהיה בדיון הבא.
אבישי ברוורמן: אנחנו ממשיכים את הדיון - - -
<רחל דוידה: הרבה מאוד סיסמאות, הרבה מאוד - - -
אורלי לוי אבקסיס: מילה אחת היושב-ראש, כי אני צריכה ללכת לנהל ועדה.
אבישי ברוורמן: בסדר, רק רגע, יש פה עוד חברי כנסת.
אבישי ברוורמן: כבר אמרתי שהדיון הזה יימשך.
אבישי ברוורמן: יש פה שאלה מאוד בסיסית.
אבישי ברוורמן: אני אמרתי את זה בעבר ואמרה את זה יפה רות: מדינת ישראל החליטה כבר לפני שנים רבות שהיא לא רוצה דיור ציבורי.
אבישי ברוורמן: בעצם היא השקיעה מיליארדים על מיליארדים ביהודה ושומרון, אבל היא לא השקיעה בדיור ציבורי.
אבישי ברוורמן: ועכשיו היא אומרת שאין לה כסף.
אבישי ברוורמן: למרות שפתאום, בגלל איזה חישוב לא נכון של רזרבות באוצר, פתאום מצאו שיש הרב הכסף.
אבישי ברוורמן: אבל הכסף הזה לא ילך לדיור ציבורי, ולכן הבעיה האמיתית שישנה כאן היא שמדינת ישראל החליטה, ולא רק עכשיו, שהיא לא רוצה דיור ציבורי.
אבישי ברוורמן: היא לא רוצה דיור ציבורי.
<אתי חן: עד מתי אני אמשיך לגור ברחובות?
<אתי חן: שנתיים אנשים גרים ברחובות?
אבישי ברוורמן: סליחה, אני מדבר עכשיו.
<זהבה גרינפלד: יש פה מישהי שבאה מרחוק למסור את המכתב הזה לשר.
<זהבה גרינפלד: השר ברח, איך היא יכולה למסור לו את זה?
<זהבה גרינפלד: זה חשוב לה, אין לה בית.
אבישי ברוורמן: המנכ"ל פה, הוא ייקח את זה לשר.
<זהבה גרינפלד: ומה הוא יעשה עם זה?
<זהבה גרינפלד: מה אתם עושים עם זה?
<זהבה גרינפלד: מה אתם עושים עם זה בכלל?
אבישי ברוורמן: את רוצה לעשות את ההצגה הזאת עוד פעם?
אבישי ברוורמן: עשית לי את זה בשדרות, שמעתי.
אבישי ברוורמן: אנחנו איתכם ואתם מפריעים גם לנו?
אבישי ברוורמן: הנקודה היא שמדינת ישראל החליטה לפני שנים שהיא לא רוצה דיור ציבורי.
אבישי ברוורמן: מכיוון שהיא החליטה שהיא לא רוצה להשקיע בדיור ציבורי היא החליטה עכשיו שיש לה קצת כסף.
אבישי ברוורמן: בקצת כסף שיש לה היא לא תעשה דיור ציבורי.
אבישי ברוורמן: ולכן ההצעה אומרת: אנחנו ניקח את הכסף, נמכור, ונסבסד שכר דירה.
אבישי ברוורמן: ואומרת הגברת מורביה, ואבנר, ואתן ואחרים: האוכלוסיות החלשות, איך נותנים להן יציבות וביטחון שמשכירי הדירה לא יזרקו אותם לכלבים?
אבישי ברוורמן: אבל השאלה היא גם מה שאמר חבר הכנסת שמולי: מה עם הצעירים?
אבישי ברוורמן: מה עם האחרים?
אבישי ברוורמן: מדינת ישראל כורתת גט כריתות לדיור הציבורי, והיא מציעה פתרון אחר.
אבישי ברוורמן: כרגע אין לה שום הצעה לגבי הדיור הציבורי, ובן, שהוא אדם מאוד הגון, אמר את זה בפניי.
אבישי ברוורמן: היא הולכת להשכרה, ואנחנו מאוד חוששים מהנושא הזה.
אבישי ברוורמן: אני אתן לחברת הכנסת לוי אבקסיס, שהיא לוחמת בנושא הזה, לדבר.
אבישי ברוורמן: אבל לצערי השפעתך על ראש הממשלה מ-ו-ע-ט-ה.
<אבנר עורקבי: זה לא יעבור את מבחן בג"ץ.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר שבישיבת הסיעה האחרונה שמתי את זה על השולחן והודעתי לראש הממשלה שזה יהיה על ראשו, כי זה במשמרות שלו והוא לא יכול להתעלם מזה.
אורלי לוי אבקסיס: ואם אנחנו לא מצליחים להגיע לא לאוצר ולא לשר השיכון, אין ברירה אחרת, אז הולכים לראש הממשלה.
אבישי ברוורמן: זו אחריות שלו.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להגיד שאיווט – אולי זה לא נראה לכם – יצא להגנת הדיור הציבורי ברמה כזו שאנחנו שמים את כל כובד משקלנו בתוך הסיעה - - -
אבישי ברוורמן: במקרה הזה אין קואליציה ואופוזיציה.
אורלי לוי אבקסיס: נכון מאוד.
אורלי לוי אבקסיס: שידעו אנשים שבקואליציה אני לא קול יחיד, יש לי גב של המפלגה.
אבישי ברוורמן: אבל השאלה היחידה, ויושב פה פקיד האוצר, היא איפה הכסף?
אבישי ברוורמן: במקום להוריד מסים בזיג-זג, במהירות, לקבוצת האלה, אפשר ליישם את זה במקומות אחרים.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחזק את מה שאתה אומר.
אורלי לוי אבקסיס: בימים שאין כסף, או שיש גירעון תקציבי, לא רק שאומרים "מאיפה הכסף?
אורלי לוי אבקסיס: " – לוקחים את הכסף מהם, מהאוכלוסיות החלשות.
אורלי לוי אבקסיס: ראינו את זה בכסף של הילדים וראינו את זה בכסף של הדיור הציבורי.
אבישי ברוורמן: וכרגע הם לא מקבלים שום תמורה מהורדת המסים הזאת.
אבישי ברוורמן: שום דבר הם לא מקבלים.
אורלי לוי אבקסיס: הכסף של הדיור הציבורי שנמכר היה כמעט שלושה מיליארד.
אורלי לוי אבקסיס: זה נלקח מהדיור הציבורי ולא חזר עד היום.
אורלי לוי אבקסיס: שלושה מיליארדים של שקלים נגנבו מכספי הדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: ולא רק שלא - - -
אבישי ברוורמן: לאיפה זה הלך?
אבישי ברוורמן: מעבר לים, לסוכנות?
איציק שמולי: מעבר לקו הירוק.
אורלי לוי אבקסיס: סלילת כבישים למעלה אדומים, שיפוץ מבני ציבור, שמירה במזרח ירושלים.
אורלי לוי אבקסיס: הכול טוב וראוי, אבל למה מהכיס הזה?
אורלי לוי אבקסיס: האם אנשים פה יודעים על כך שמשרד הרווחה, הדרג המקצועי, העובדים הסוציאליים, הוציאו עמדה בנושא הזה?
אורלי לוי אבקסיס: הם מזהירים מפני קטסטרופה חברתית.
אורלי לוי אבקסיס: המעבר למודל הזה הוא מעבר שיביא לכך שלא רק שתהיה תחושת ניכור של אנשים שלא מצליחים להעמיד קורת גג לילדים שלהם, אלא הילדים האלו גם ישנאו את המדינה, הם לא ירצו לשרת בצה"ל - - -
אבישי ברוורמן: נעמי אמרה את זה בצורה מאוד ברורה.
אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה להגיד עוד דבר.
אורלי לוי אבקסיס: בפריפריה יש מספר דירות פנויות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל יצאה הוראה חד-משמעית ממשרד השיכון לא להעביר דיירים זכאים לפריפריה.
אורלי לוי אבקסיס: מצד שני - - -
אבישי ברוורמן: רבותיי, לא מוחאים כפיים בכנסת.
אבישי ברוורמן: מה זה פה?
אבישי ברוורמן: מי שימחא כפיים יצא החוצה.
אורלי לוי אבקסיס: ואפילו הדיירים בפריפריה, בגלל שהם לא במקומות הראשונים, הם לא יכולים להיכנס לדירות פנויות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל ההוראה שיוצאת היא למכור דיור ציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שהדירות הריקות האלה יימכרו.
אורלי לוי אבקסיס: ולמי?
אורלי לוי אבקסיס: לספקולנטים, לבעלי עסקים שיעשו מזה עסק.
אורלי לוי אבקסיס: הם ישפצו את זה ב-20 או 30 אלף שקל ויעשו מזה עשרות ומאות אלפים.
אורלי לוי אבקסיס: הם אומרים "אנחנו לא רוצים לקבוע להם איפה".
אורלי לוי אבקסיס: אבל עצם המעבר לסיוע בשכר דירה בשוק החופשי הוא קביעה שהם יגורו בשוליים של החברה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נראה שזה יהיה כמו בדירות של העובדים הזרים בדרום תל-אביב, כי אף אחד לא יעשה איתם חוזה שכירות, הבנקים לא ייתנו להם ערבויות, כי הם לא יצליחו להגיע לאיזשהו הסדר, כי אין להם חתימות בנק עם אשראי.
אבישי ברוורמן: אורלי, אני מודה לך.
אבישי ברוורמן: את יודעת שאני מאוד מעריך אותך, וגם את אביך.
אבישי ברוורמן: יש לי בקשה אלייך.
אבישי ברוורמן: יש לי מחלוקת עם שר האוצר לגבי מה לעשות בהזדמנות שהייתה לו עכשיו, שפתאום התברר לו שמישהו לא הסתכל במשרד האוצר ויש הרבה מיליארדים.
אבישי ברוורמן: אבל אתם צריכים להחליט – אם ממשלת ישראל מחליטה, ההחלטה היא גם שלך.
אבישי ברוורמן: אי אפשר שאנשים רק יגידו.
אורלי לוי אבקסיס: אז מה אתה אומר לי, ברוורמן, שאם דעתי לא תתקבל אז אני צריכה ליישר קו וללכת עם הרוב?
אבישי ברוורמן: לא, לא, אני לא ילד.
אבישי ברוורמן: מה שאני מצפה זה שברגע שיעבור הדבר הזה, יקומו אנשים בכירים בליכוד, בישראל ביתנו, ויגידו שההחלטה הזאת חיסלה את הדיור הציבורי, פגעה בקבוצות החלשות, לא הגיעה לשום הסדר, ושהדבר הזה היא אחריותו רק של אדם אחד – ראש הממשלה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מחבר הכנסת וקנין לדבר.
יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אני בין אלה שזעקו מכל הלב על המצב שאנחנו נמצאים.
יצחק וקנין: בכל הזדמנות שהייתה לי.
יצחק וקנין: אני אפילו העברתי את החוק של הסיוע של ה-100,000 שקל, שהממשלה הנוכחית ביטלה אותו.
יצחק וקנין: הוא עבד תקופה קצרה, וכבר ראינו את התוצאות של החוק הזה.
יצחק וקנין: אני חושב שלא היה אדם שלא נזעקתי לדבר איתו, כולל מספר פעמים עם ראש הממשלה.
יצחק וקנין: אני זוכר שאני אמרתי לראש הממשלה באחת השיחות, בשיחה אישית, כשהתחילה המחאה בתוניס, אמרתי לו: דע לך, אם אתה לא תטפל בנושא של השיכון, של קורת גג, תהיה לך פה מחאה.
יצחק וקנין: הוא חייך ואמר לי: וקנין, תגיד לי, אתה עם רגליים על הקרקע?
יצחק וקנין: אמרתי לו: אני עם רגליים על הקרקע.
יצחק וקנין: תרשום את מה שאני אומר: תהיה לך פה מחאה, ואפילו באיזשהו שלב אתה תעשה רוורס ואז אתה תבין שמה שאני אומר לך זה מה שאני מרגיש כשאני הולך ברחוב.
יצחק וקנין: אמרתי לו: אתה לא הולך לסופר ביום חמישי, אני הולך עם עגלה.
יצחק וקנין: פה בקושי אפשר לדבר איתך.
יצחק וקנין: אחרי חצי שנה התחילה המחאה ברוטשילד.
יצחק וקנין: שמונה חודשים, והדבר הזה התחיל לתפוס ממדים.
יצחק וקנין: קרה מה שקרה, והוא הקים את ועדת טרכטנברג.
יצחק וקנין: אני אמרתי לראש הממשלה בהאי לישנא: הוועדה הזאת לא שווה גרוש, אנחנו לא צריכים עצות של מישהו שיגיד לנו מה לעשות, אנחנו יודעים מה צריך.
אבישי ברוורמן: לקחו את כל ההצעות בחוק ההסדרים וקראו לזה טרכטנברג.
יצחק וקנין: השאלה שלי כרגע – אורלי היא בקואליציה, ואנחנו באופוזיציה יכולים לזעוק עד מחר – מי זו המדינה?
יצחק וקנין: המדינה זו הממשלה או האזרחים?
יצחק וקנין: זו שאלה מהותית.
יצחק וקנין: התהפכו היוצרות.
יצחק וקנין: המדינה הזו הפכה להיות הממשלה, לא האזרחים שלה.
יצחק וקנין: ומי שלא מבין מה זה צער...
יצחק וקנין: על פי תורתנו הקדושה אדם חסר בית נקרא "עני".
יצחק וקנין: זאת אומרת, אם אין לך קורת גג, אתה כבר נמצא למטה למטה.
יצחק וקנין: אין יותר למטה ממי שאין לו קורת גג, זה הלמטה ביותר שיכול להיות.
יצחק וקנין: ואני בא מהפריפריה, אני מדבר כאחד שיודע שאם בשלומי דירה עלתה 1,200 שקל בשכירות, היום משלמים 3,000 שקל.
יצחק וקנין: בשלומי.
יצחק וקנין: מאיפה הוא ייקח את הכסף, מי שמשתכר 4,000 או 5,000 שקל?
יצחק וקנין: לא מבינים את זה.
יצחק וקנין: נציגת הנכים אמרה את זה נכון: לא הורידו מסים, אלא לא העלו אותם.
יצחק וקנין: היו אמורים להעלות אותם בינואר.
יצחק וקנין: על מי עובדים בעיניים?
יצחק וקנין: זה בעצם גורע הכנסה.
יצחק וקנין: מי פה מהאוצר?
יצחק וקנין: אתה מהאוצר.
יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לך: תפסיקו להכתיב לנו - - -
אבישי ברוורמן: אבל זה לא הוא.
יצחק וקנין: תקשיב - - -
אבישי ברוורמן: לא, אני לא מאשים את הפקידים.
יצחק וקנין: אני מאשים את כולם.
דב חנין: היושב-ראש אמר לך: הכתובת היא ראש הממשלה.
יצחק וקנין: אני מאשים את כולם, מלמטה עד למעלה.
יצחק וקנין: מכיוון שאם אתה לא מרגיש את הכאב של השני, אתה לא יכול להביא את זה לביטוי.
אבישי ברוורמן: יפה, יפה.
יצחק וקנין: חבר'ה, אנחנו יכולים לדבר עד מחר, אבל לא מרגישים את הכאב שלהם, של האימהות החד-הוריות.
יצחק וקנין: וזה לא דמגוגיה – אני מאלה שצועקים, אני אומר את זה אמיתי: לא מבינים מה זה צער.
יצחק וקנין: חבר'ה, פעם טיפלנו בחרדים.
יצחק וקנין: לא מטפלים בחרדים היום, לא צריך לטפל בהם, הם כבר חיים במחסנים, הם חיים במרתפים, בחניות, אני אומר לכם, תבואו תראו את זה בירושלים.
יצחק וקנין: אני גר בפריפריה ואני יודע שהיום ציבור שלם, גדול, שהולך לעבודה בבוקר ועובד שעות נוספות, לא מצליח לשלם שכר דירה.
יצחק וקנין: ומה אומרים לנו?
יצחק וקנין: לבטל את הדיור הציבורי.
יצחק וקנין: אני אמרתי לאוצר: כל שנה בתקציב משרד השיכון – כל שנה בשנים האחרונות – החזרנו מיליארד וחצי שקל.
יצחק וקנין: כל שנה החזרנו מיליארד וחצי שקל.
יצחק וקנין: מישהו שיכחיש את הדברים.
יצחק וקנין: מה עשינו בסוף השנה - - -
אבישי ברוורמן: סליחה, חבר הכנסת וקנין, גם עכשיו, סך כל הפיתוח בשיכון – מה אחוז הביצוע ב-2012?
אבישי ברוורמן: 30?
<עידן פינק: סליחה, המפלגה שלך החזיקה ארבע שנים את משרד השיכון, ולא עשית דבר.
יצחק וקנין: אנחנו מדינה של ניסיונות.
יצחק וקנין: תסלחי לי מאוד, מפלגה של 11 מנדטים יכולה מקסימום לשבת בקואליציה - - -
<עידן פינק: אבל החזקתם את משרד השיכון, והנזקים לדיור הציבורי המשיכו.
<עידן פינק: לא עשיתם כלום.
דב חנין: ראש המפלגה אמר: בנימין נתניהו.
יצחק וקנין: אם את לא מבינה מה זה לדבר עם ראש הממשלה בכל הזדמנות ולזעוק.
יצחק וקנין: אני הגעתי למצב שאמרתי: רבותיי, אין לי מה לחפש בכנסת כבר.
יצחק וקנין: אנחנו כחברי כנסת - - -
<זהבה גרינפלד: אז בואו איתנו ביחד, בואו איתנו ביחד.
יצחק וקנין: חבר'ה, זה לא לעניין לבוא איתכם.
יצחק וקנין: צריך לשנות את מה שיש בקופסה.
יצחק וקנין: ראש הממשלה לא מבין איך את חיה.
יצחק וקנין: אם הוא יבין איך את חיה, ירגיש את זה קצת – אולי הוא ישנה.
יצחק וקנין: פקידי האוצר, שר האוצר – אם הם יבינו מה זה לחיות את המצב שלכם, הם ישנו את קו החשיבה שלהם.
<עידן פינק: תגידו להם, תגידו להם.
יצחק וקנין: רבותיי, אני אומר את זה.
יצחק וקנין: אני אמרתי השבוע בדיון בנושא של הדיור הציבורי, ואני אומר את זה עוד פעם, שישמע כל עם ישראל: אם לא יטפלו בדיור, זו תהיה המחאה הגדולה ביותר, והפעם היא תהיה מחאה אלימה.
יצחק וקנין: ושאף אחד לא יגיד שלא אמרנו את זה.
יצחק וקנין: זאת תהיה מחאה אלימה, ולא יעזור טרכטנברג – יביאו את מי שלא יביאו וזה לא יעזור.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני ברגע הזה סגרתי את הדיון לגבי הדיור הציבורי - - -
<קריאות: לא, סליחה, ברוורמן - - -
<רחל דוידה: לנו אין לאן התקדם.
אבישי ברוורמן: אני אתן לדבר, אבל תקשיבו לי גם כן, אני מבקש מכם להקשיב.
<אתי חן: שנתיים הייתי ברחוב, מי יקשיב לי?
<קריאה: אם אתה סוגר את הדיון אז בשביל מה באנו הנה?
<קריאה: בשביל מה באנו הנה?
<רחל דוידה: אני חושבת שאתם - - -
אבישי ברוורמן: תני לי לדבר כבר.
<רחל דוידה: אבל תפסיק לצרוח.
אבישי ברוורמן: כי את כל הזמן מפריעה לי.
<זהבה גרינפלד: למה אתה צועק רק עליה?
<זהבה גרינפלד: מאיפה למדת נימוסים?
אבישי ברוורמן: אני מבקש דבר אחד - - -
<רחל דוידה: ברוורמן, זו פעם ראשונה שדיברתי, ולא הפרעתי לך.
<לאה ורון: גברתי, אל תנהלי ויכוחים עם יושב-ראש הוועדה.
אבישי ברוורמן: אל תנהלי ויכוח, אני אתן לך לדבר כשאני אתן לך.
אבישי ברוורמן: ואני אתן לך היום.
<רחל דוידה: אני מרגישה כמו בגנון.
<רחל דוידה: מה לעשות, זאת הכנסת.
אבישי ברוורמן: איציק, אמרת את הדברים מדם לבך.
אבישי ברוורמן: כולנו מבינים שהבעיה האמיתית זה מנהיגות.
אבישי ברוורמן: זה לא משנה, כי ברגע שיש מנהיגות שלא מבינה, לא שר האוצר ולא ראש הממשלה, את המצוקה האמיתית - - -
יצחק וקנין: ראש הממשלה באולימפוס בכלל, כל היום "איראן, איראן, איראן".
יצחק וקנין: הבעיה היא בבית, לא באיראן.
אבישי ברוורמן: אמרת את זה.
אבישי ברוורמן: עכשיו אני מבקש להוריד את הטונים.
אבישי ברוורמן: אנחנו ניתן את התשובות.
אבישי ברוורמן: אני אתן לכל אחד עכשיו לדבר.
אבישי ברוורמן: אני מודיע מראש שאני פותח את הדיון בדיור הציבורי במהירות, כולל בהצעת החוק שעל השולחן.
אבישי ברוורמן: זה יהיה בצורה מושכלת, במהירות האפשרית.
אבישי ברוורמן: עכשיו את תדברי, אחרייך חברת הכנסת שפיר, אחרייך רחל, ואחריה חבר הכנסת חנין.
אבישי ברוורמן: אני אתן לכל אחד, אבל תתחשבו, כי אני רוצה תשובה.
<עידן פינק: ואם אפשר, שהמנכ"ל יענה על השאלות.
אבישי ברוורמן: הבקשה שלי היא כזאת: מכיוון שאני רוצה שבן ייתן את התשובות.
אבישי ברוורמן: .. זה נרשם להיסטוריה של מדינת ישראל, כי במקרה הזה החלטות תגענה.
אבישי ברוורמן: וכמו שאמר חבר הכנסת וקנין, על שלושה חטאי ישראל ועל ארבעה לא אשיבנו.
אבישי ברוורמן: יעבירו את זה, אבל יבינו שיש לזה השלכות.
אבישי ברוורמן: אני רוצה את הדיון.
אבישי ברוורמן: בן ייתן את התשובות.
אבישי ברוורמן: הוא בן אדם הגון, רציני, והוא יגיד מה קורה פה.
אבישי ברוורמן: אנא, כל אחד מכם, קחו דקה או שתיים, ולאחר מכן בן יגיב.
<גלית לוי: שמי גלית לוי, נציגת "המעברה", שהיא קבוצה שפועלת בירושלים למען זכויות דיור.
<גלית לוי: אני מגיל 15 מוכרת בביטוח לאומי עם 100% נכות ולא מסוגלת לעבוד.
<גלית לוי: עד לפני חצי שנה קיבלתי סיוע בשכר דירה, 1,300 שקלים, ומאז שהכירו בי כזכאית לדריה קיבלתי 2,500 ש"ח.
<גלית לוי: בסיוע של 1,300 פשוט נכנסתי לחובות, כי לא הצלחתי לממן שכר דירה.
<גלית לוי: גם כשיש לי עכשיו סיוע מוגדל, אני עדיין לא מצליחה לממן שכר דירה.