GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רחל דוידה: איפה הערכים שלכם, איפה המוסר, איפה הכיפה מונחת שם על הראש, ועל מה בדיוק?
אבישי ברוורמן: על סדר-היום: הצטיידות אגד ומפעילי תחבורה ציבורית באוטובוסים - ישיבת מעקב.
אבישי ברוורמן: החלטתי לקיים ישיבת מעקב בהמשך לישיבה שקיימנו ב-12.11.2013, לבקשת מספר חברי כנסת, ביניהם חברת הכנסת אילת שקד שתגיע בהמשך.
אבישי ברוורמן: אני מאמין שהכנסת צריכה לסיים את רוב הדברים כאן ולא בבית המשפט העליון.
אבישי ברוורמן: במקרה הזה, למרות שיש חילוקי דעות עם יריב לוין בהרבה דברים, הייתי שמח שהכנסת תמצא את הפתרון בחכמה ובהגינות, תוך שמירת הכללים הליבראליים והדמוקרטיים בכנסת.
אבישי ברוורמן: אבל, שמעתי מחברת הכנסת שקד שמר חגי שלום פנה או עומד לפנות לבג"צ בנושא.
אבישי ברוורמן: יושבים פה נציגי אגד.
אבישי ברוורמן: בדיון הקודם עלתה על הפרק שאלה מאוד ברורה.
אבישי ברוורמן: כמו שהציג המנכ"ל יצחקי, יש צורך להגדיל בצורה משמעותית את מספר האוטובוסים כדי לשפר את התחבורה הציבורית.
אבישי ברוורמן: ישנו ייצור ישראלי, שחלק מנציגיו יושבים כאן.
אבישי ברוורמן: הנקודה היתה, פתיחה ליבוא מסין וממקומות אחרים.
אבישי ברוורמן: הוויכוח היה נסוב בתחילה בשאלה: האם אנחנו פוגעים בתוצרת הארץ?
אבישי ברוורמן: הייתכן?
אבישי ברוורמן: מכיוון שאנחנו מאמינים בתחרות, לעיתים, אם תוצרת הארץ היא פגומה ולא איכותית, התחרות של היבוא תשפר גם את תוצרת הארץ וגם את המחנק שבו נמצאת רמת התחבורה הציבורית בארץ.
אבישי ברוורמן: בוויכוח הזה עלו על השולחן מספר נקודות, ביניהן, שהאוטובוסים המיוצרים בארץ הם באיכות גבוהה בסטנדרטים אירופאים.
אבישי ברוורמן: גם מבחינת המחירים, לעומת המחירים האירופאים, אין פה הבדל גדול.
אבישי ברוורמן: חברי הכנסת לוין וסוויד, בשבוע שעבר דנו בין השאר בישיבה די לוהטת, בנושא של הפיטורים בחברת רותם ובאופיס דיפו.
אבישי ברוורמן: מרותם ביקשתי שיחזרו תוך שבוע.
אבישי ברוורמן: באופיס דיפו התקדמנו.
אבישי ברוורמן: גם כאן השאלה, היא מעבר לנושא של התחבורה הציבורית.
אבישי ברוורמן: המחירים והיבוא חשובים לנו אבל גם העובדים הישראלים הם חלק מהשיקולים.
אבישי ברוורמן: לכן פניתי אז למר יצחקי, שיש לי כבוד רב אליו, וביקשתי שישקול במדיניות של המשרד, לתת את המקום המתאים לייצור האיכותי הישראלי ולעובדים הישראלים במסגרת הרחבת ההיצע של אוטובוסים ציבוריים.
אבישי ברוורמן: לפני מספר ימים פנו אלי מספר חברי כנסת, ביניהם איילת שקד.
אבישי ברוורמן: בין השאר נאמר לי שמר שלום, מגיש בג"צ.
אבישי ברוורמן: לפני שאני פותח את הדיון, הייתי רוצה, מר שלום, שתבהיר האם הגשת בג"צ נגד משרד התחבורה?
אבישי ברוורמן: על איזה רקע?
<שלום חגי: אנחנו מגישים את הבג"צ הבוקר.
<שלום חגי: הבג"צ נחתם אתמול והיום הוא מוגש.
<שלום חגי: אנחנו טוענים שיש לנו הבטחה.
<שלום חגי: אני השקעתי 200 מיליון שקלים.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת לוין, היה כאן שר התחבורה לשעבר, חבר הכנסת מופז, שגם ציטט את כל הגיבוי שהוא נתן בזמנו.
<שלום חגי: אנחנו בנינו מפעל בקרית מלאכי בהשקעה של 200 מיליון שקלים כסף פרטי.
<שלום חגי: המפעל הזה התחיל לעבוד לפני חצי שנה.
<שלום חגי: הכול תחת האמירה שמה שהיה במשך 50-60 לגבי רכש אוטובוסים מאגד ודן ימשיך להיות.
<שלום חגי: כלומר, הרכש שממומן על-ידי הממשלה ימשיך להתבצע בארץ במרכז.
<שלום חגי: השאסי מיובא תמיד ואת המרכב בונים בארץ.
<שלום חגי: יש בארץ שני מפעלים תחרותיים לא נתמכים שמשלמים למדינה עשרות מיליונים מס הכנסה וארנונות.
<שלום חגי: אנחנו מפרנסים 2,000 עובדים באופן ישיר ועקיף בכבוד רב.
<שלום חגי: הכול מתנהל למישרין עד שהתחילו לצוץ ניצוצות סין ופתאום הכול השתנה.
<שלום חגי: אני רוצה להקריא לכם משפט או שניים מהעתירה לבג"צ כדי שתבינו על מה מדובר.
<שלום חגי: "משרד התחבורה הודיע בינואר 2011 למשרד מבקר המדינה, שעשה ביקורת באגד, כי יש לו מדיניות ברורה ומוצהרת לעידוד רכישת אוטובוסים תוצרת הארץ, לפיה מרכיביהן ייבנו בארץ".
<שלום חגי: השלדות מיובאות אבל המרכב ייבנה בארץ.
<שלום חגי: "לטענת משרד התחבורה לקיום תעשייה מקומית בתחום האוטובוסים יש יתרונות ברורים לענף התחבורה ובין היתר יתרונות בתחום התחזוקה והזמינות של האוטובוסים".
<שלום חגי: הדוח לגבי דן היה בסוף 2012, יותר מאוחר.
<שלום חגי: אני מצטט - - -
אבישי ברוורמן: נציגי דן נמצאים?
<שלום חגי: יש אמירה עדכנית יותר מלפני שנה.
<שלום חגי: משרד התחבורה כותב בסוף 2012 על הביקורת של דן, שנתיים אחרי הדוח על אגד.
<שלום חגי: הוא מאשש את המדיניות הזאת.
<שלום חגי: הוא אומר: "משרד התחבורה הודיע כבר בינואר 2011, למשרד מבקר המדינה, כי יש לו מדיניות ברורה ומוצהרת לעידוד רכישת אוטובוסים לפיה מרכביהן ייבנו בארץ.
<שלום חגי: המשרד הוסיף, כי המדיניות צריכה להיות על-פי עקרונות השוק החופשי, בהתאם ליתרונן הכלכלי של החברות".
<שלום חגי: הוא גם מוסיף שיש לזה הרבה מאוד ערכים מוספים כמו אוטובוסים ממוגנים, שאף אחד בעולם לא יודע לעשות.
<שלום חגי: העבודה שיש תעשייה כזאת בארץ מוסיפה.
<שלום חגי: זאת מדיניות משרד התחבורה כפי שהובהרה גם לפני שנה והיא אוששה את המדיניות שהוצהרה לפני שנתיים.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת שזאת המדיניות של שר התחבורה הנוכחי?
<לאה ורון: מה זה ניצוצות סין?
<שלום חגי: תשאלו, מדוע יש דיון?
<שלום חגי: מדוע רוצים לייבא אוטובוסים מסין ולשם כך משנים תקני בטיחות והורסים כל חלקה טובה בתעשייה המקומית?
<שלום חגי: מדוע רוצים לגרום לפיטורים בעיירות פיתוח, באור-עקיבא, קריית מלאכי, קריית גת?
<שלום חגי: כל זה התהפך.
<שלום חגי: היום משרד התחבורה פועל במאה שמונים מעלות בניגוד למדיניות שעליה הוא מצהיר – חד משמעית.
<שלום חגי: העובדה היא שאגד ודן יוצאים עכשיו למכרז בינלאומי.
אבישי ברוורמן: נציג דן בוודאי תקוע באוטובוס בשער הגיא.
<לאה ורון: יש תקלה בשער.
<שלום חגי: משרד התחבורה כפה על אגד ודן לצאת למכרז בינלאומי כדי לאפשר יבוא, בשלב ראשון מאירופה ולאחר מכן מסין.
<שלום חגי: הרמה של האוטובוסים מסין היא תת רמה.
<שלום חגי: אלה שקנו אוטובוסים מסין, האוטובוסים שלהם מתפרקים.
<שלום חגי: תכף אדבר על הנושא של הבטיחות.
<שלום חגי: הם לא עומדים בתקני בטיחות ושינו תקני בטיחות בארץ.
<שלום חגי: הורידו את מפלס הבטיחות גם כדי לאפשר לייבא רכב זר לארץ.
<שלום חגי: כל זה בניגוד גמור למדיניות משרד התחבורה.
<שלום חגי: משרד התחבורה יצהיר האם זאת המדיניות שלו, או שמא הוא הטעה את מבקר פעמיים בשלוש השנים האחרונות ושלח לו מסרים הפוכים למדיניות?
<שלום חגי: כדאי שנדע.
חנא סוייד: מה לגבי איכות היבוא באירופה?
חנא סוייד: הזכרת שאיכות היבוא מסין היא ירודה.
חנא סוייד: מה לגבי אירופה?
<שלום חגי: לגבי הסטנדרטים, אירופה מובילה באוטובוסים.
<שלום חגי: אנחנו מובילים באירופה.
<שלום חגי: אין לנו שום פחיתות לגבי אירופה.
<שלום חגי: אנחנו אפילו הרבה יותר טובים מאירופה, במובן הזה שהאוטובוסים שלנו מותאמים לצרכים של המדינה שלנו באפיון שלהם.
אבישי ברוורמן: והמחירים?
<שלום חגי: הבאה ברמה היא ארצות הברית.
<שלום חגי: היא מפגרת אחרי אירופה בכמה שנים טובות ואחרי זה בא המזרח.
<שלום חגי: את האוטובוסים הסיניים לא תמצאו במדינות ה-OECD.
<שלום חגי: הם נוסעים בקובה, בעולם השלישי.
<שלום חגי: עוד 10 שנים הם אולי יהיו טובים.
<שלום חגי: מי שקנה אותם עכשיו, בעוד שנה שנתיים הוא יזרוק אותם.
<שלום חגי: כבר אתמול פנו אלינו לזרוק שני אוטובוסים.
<שלום חגי: אחד, שלחו אותו לטיול בסין והוא קנה שני אוטובוסים.
<שלום חגי: אנחנו צילמנו אותם.
<שלום חגי: הם לא עומדים בתקני הבטיחות וזאת בעיה שצריך לטפל בה, דהיינו, מדוע מורידים את תקני הבטיחות בארץ כדי לאפשר יבוא לא טוב.
<שלום חגי: אתם שואלים למה אי-אפשר לייבא מאירופה?
<שלום חגי: לאירופאים אין בעיה.
<שלום חגי: כשהאירופאים רצו למכור בישראל הם שינו את תקני הבטיחות שלהם והתאימו אותם לארץ.
<שלום חגי: חברות מאיטליה בנו את המרכב שלהם על-פי תקני הבטיחות בישראל והם מוכרים בארץ מאות אוטובוסים.
<שלום חגי: אלא שפה נעשה שינוי כדי לאפשר למזרח להיכנס לכאן ולא לאירופה.
<שלום חגי: אירופה יודעת להיכנס יפה מאוד.
אבישי ברוורמן: אבל יש אנשים שאומרים שהעתיד הוא במזרח.
אבישי ברוורמן: פעם זה היה בארץ השמש העולה יפן והיום זה בארץ השמש הזורחת, סין.
<שלום חגי: בעניינים האלה, אנחנו חושבים שיש פה תעשייה מפוארת, לא נתמכת.
<שלום חגי: התעשייה משלמת עשרות מיליוני שקלים כל שנה על הארנונות.
<שלום חגי: היא מפרנסת 2,000 עובדים בכבוד רב.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לחדד ולהבין.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת לוין שהוא מאושיות הכנסת, הוא גם יו"ר הקואליציה.
אבישי ברוורמן: אתה מציג בצורה ברורה, שיש איכות ויש דברים.
אבישי ברוורמן: המשמעות היא, שברגע שאתם לא מקבלים את הנתח המתאים במכרזים, אתה אומר בצורה הברורה ביותר שנסגרים מפעלים ואנשים הולכים הביתה.
אבישי ברוורמן: זה נכון?
<שלום חגי: אני אתעלם לרגע מעניין ההגינות, שנתנו לי לבנות מפעל בהשקעה של 200 מיליון שקלים כסף פרטי, שיכולתי לקחת הביתה כדיבידנד והשקעתי אותו כדי לעשות מפעל לתפארת בקרית מלאכי.
<שלום חגי: אם נתעלם רגע מההגינות ונגיד שאין הגינות וצדק בעולם, זאת מערכת שלא יודעת מה זה צדק, הרי שמהצד הפרקטי אגד ודן מבטיחים לנו הישרדות.
<שלום חגי: כל החברות שמופרטות באורח פלא קונות בארץ את האוטובוסים.
<שלום חגי: כי כדאי להן.
<שלום חגי: זה אוטובוס שמחזיק 15 שנה.
<שלום חגי: עומד בשער מכרז של אגד על 94 אוטובוסים בינעירוניים.
<שלום חגי: בספרד יש אבטלה של 25% כללי ו-55% בין הצעירים.
<שלום חגי: המדינות תומכות בתעשייה.
<שלום חגי: ישנו מפעל שעובד בשליש התפוקה שלו.
<שלום חגי: הוא עכשיו ייקח את המכרז הזה.
<שלום חגי: הוא ייתן מחירי התאבדות וייקח את המכרז הזה.
<שלום חגי: זאת אומרת, העבודה עוברת מכאן לספרד.
<שלום חגי: אצלנו, לא רק שלא תומכים בנו למען התעסוקה נוכח כל גלי האבטלה, אלא פשוט נלחמים בנו.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שאם אתה לא מקבל אתה סוגר.
<שלום חגי: אני מתאר מציאות.
<שלום חגי: לי יש מפעל שהשקעתי בו 200 מיליוני שקלים.
<שלום חגי: הוא יכול לייצר 500 אוטובוסים.
<שלום חגי: יש לי 100 אוטובוסים בצינור ל-2014.
<שלום חגי: אם אני לא אזכה ב-50% מהמכרזים של אגד ודן, אני אמות.
<שלום חגי: אם יבואו הפרטות אז יבואו ואם לא, אז לא יבואו.
אבישי ברוורמן: על זה הלכת לבג"צ?
<שלום חגי: בטח.
<שלום חגי: הלכתי לבג"צ כי יש לי הבטחה שלטונית.
<שלום חגי: כשבניתי את המפעל קיבלתי הבטחה שלטונית שמתעלמים ממנה בבוז.
<שלום חגי: בג"צ יכריע אם זאת הבטחה.
<שלום חגי: יש לי אפילו מכתב ממשרד האוצר שאומר שיש סיכום שהמרכבים ייבנו בארץ.
<שלום חגי: זה סיכום של משרד הכלכלה, משרד האוצר ומשרד התחבורה.
חנא סוייד: האם פוטנציאל הייצור שלכם עונה לביקוש של השוק המקומי בלוח זמנים סביר?
<שלום חגי: במאה אחוז.
<שלום חגי: הטענה הזאת מופרכת לחלוטין.
<שלום חגי: בארץ יש בין 12,000 ל-15,000 אוטובוסים.
<שלום חגי: חיי המדף שלהם זה 15 שנה.
<שלום חגי: כל שנה צריך 800-900 אוטובוסים בסך הכול.
<שלום חגי: יש את המפעל שלנו ויש גם את מפעל מרכבים ויש תחרות בארץ.
<שלום חגי: אנחנו יכולים לייצר למעלה מ-1,000 אוטובוסים בשנה.
<שלום חגי: אני מדבר על משמרת ורבע.
<שלום חגי: אני יכול להוסיף עוד חצי משמרת או עוד משמרת ולייצר.
<שלום חגי: נניח שלא, אז יבוא גוף פרטי שלא נשאר לו מאיפה לקנות בארץ, ילך ויקנה בחוץ לארץ, לא קרה כלום.
<שלום חגי: אבל זה מבטיח לנו הישרדות.
<שלום חגי: אגד ודן זה הישרדות.
<שלום חגי: אני יכול לתכנן עליהם כי הם שלנו, של המדינה, הכסף של המדינה.
<שלום חגי: הם מבטיחים לנו את הלחם והחמאה.
<שלום חגי: עליהם יבואו הפרטיים וזה בסדר.
<שלום חגי: יש שנים שיש מכרז על 1,500 אוטובוסים ויש שנים שיש אפס.
<שלום חגי: המערכת של משרד התחבורה לא מאורגנת.
<שלום חגי: הם לא מוציאים את זה באופן מאוזן.
<שלום חגי: עכשיו אין לי אף מכרז בשער.
<שלום חגי: אין לי אוטובוס אחד מעל ה-100 שאני אוסף בשנה הזאת.
<שלום חגי: למה אני צריך למות?
<שלום חגי: מפעל זה לא דבר שאתה אומר שבשנה הבאה יהיה בסדר.
<שלום חגי: מה אני עושה עם הפועלים השנה?
<שלום חגי: יש לי 300 עובדים, מה אני עושה איתם?
<שלום חגי: אני אגיד להם ללכת הביתה ולבוא בעוד שנה?
<שלום חגי: אנחנו צריכים לקיים איזו רציפות של ייצור.
<שלום חגי: אגד ודן מבטיחים לנו את הרציפות שלהם.
<שלום חגי: על אגד ודן יבואו הפרטיים ונעשה להם הכול.
אבישי ברוורמן: מה התהליך עכשיו?
אבישי ברוורמן: פותחים את הכול ליבוא?
אבישי ברוורמן: מי היבואנים הגדולים?
<שלום חגי: מכרזים בינלאומיים.
<שלום חגי: השנה זה אירופה והתכנית היא שבשנה הבאה סין ייכנסו.
<שלום חגי: דחפו לאגד ודן אוטובוסים לשנת ניסיון כדי להכשיר אותם למכרזים בשנה הבאה.
<לאה ורון: מי מייבא מסין?
<שלום חגי: אדון קויפמן, קבלן קולות מהליכוד, מירושלים.
<שלום חגי: הוא מייבא מסין.
דוד רותם: הוא קבלן קולות של מי?
<שלום חגי: של הליכוד.
<שלום חגי: מירושלים.
<שלום חגי: הוא ראש החבורה הירושלמית.
<שלום חגי: איציק קויפמן, אתם מכירים אותו כולם, לא?
<שלום חגי: תסתכלו על הטופס הזה.
<שלום חגי: על כל אוטובוס חייבת להיות תווית שאומרת באיזה תקנים הוא עומד.
<שלום חגי: את זה הורדתי מאוטובוס שנוסע בישראל.
<שלום חגי: אתם רואים שהתקן ריק.
<שלום חגי: תקן ההתהפכות, תקן הבטיחות הורידו אותו.
<שלום חגי: תקן שדה הראייה, שהוא בטיחותי לגמרי, ביטלו אותו.
<שלום חגי: למה ביטלו אותו?
<שלום חגי: אמרו, שאנחנו רוצים להשוות את התקן לאירופה.
<שלום חגי: פתאום רוצים להשוות לאירופה.
<שלום חגי: 40 שנה יש תקן ישראלי מחמיר, בטיחותי ועכשיו רוצים להשאיר אותו באירופה.
<שלום חגי: זאת התקינה האירופאית, אין תקן כזה באירופה בכלל.
<שלום חגי: פשוט אין תקן.
<שלום חגי: אז כשאומרים להשוות את זה לאירופה, זאת אמירה סתמית.
<שלום חגי: אם היינו אומרים שבאירופה יש תקן פחות מחמיר ואנחנו משווים אליו, ניחא.
<שלום חגי: אין תקן מקביל באירופה בכלל.
<שלום חגי: יש תקן אחד שהוא רלוונטי לגבי נושא של מראות אחוריות.
<שלום חגי: אין תקן שדה ראייה קדמי בכלל.
<שלום חגי: אז להגיד שאנחנו משווים את התקן לאירופה זאת הטעייה של הציבור.
<שלום חגי: זאת הורדת מפלס הבטיחות של האוטובוסים.
<לאה ורון: מתי הושווה או ירד התקן על-מנת לאפשר לייבא אוטובוסים מסין?
<שלום חגי: ב-1.10 השנה, לפני חודש וחצי.
<שלום חגי: יש עשרות אוטובוסים שנוסעים בכביש שנה ושנה וחצי.
<שלום חגי: איך?
ישראל חסון: לדעתי מייבאים אוטובוסים מסין כבר שנה וחצי.
<שלום חגי: נכון, אז איך הם נוסעים בכביש?
<לאה ורון: לפי איזה תקן?
<שלום חגי: זה לפני ששונה התקן.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חסון, בארץ ישראל עובדים על החוק?
ישראל חסון: לא, יש תקן.
<שלום חגי: אני מראה לכם שעל התווית לא כתוב כלום.
<שלום חגי: התקן שונה לפני חודש והאוטובוסים האלה בשני שנה או שנה וחצי.
חנא סוייד: בשורה התחתונה, מה אתה מציע?
חנא סוייד: לגופו של בעיה מה אתה מציע?
<שלום חגי: אנחנו מבקשים דבר אחד.
<שלום חגי: אנחנו לא מבקשים סובסידיה, לא מבקשים תמיכה, לא מבקשים עזרה.
<שלום חגי: להיפך, על פני שלוש שנים נחסכו למדינה 300 – 400 מיליון שקלים בגלל קיומם של שני המפעלים בארץ.
<שלום חגי: למשל, המטרונית שעשינו בחיפה ובתל-אביב.
<שלום חגי: 180 חתיכות אני ייצרתי.
אבישי ברוורמן: לא אתה.
<שלום חגי: "הארגז" ייצג.
אבישי ברוורמן: זה גם העובדים.
<שלום חגי: שלמה ייצר, הוא מנכ"ל המפעל.
<שלום חגי: בשנה אחת פיתחנו מטרונית מפוארת, אין כמוה בעולם.
<שלום חגי: מאן ואירופה יגידו שאין כמוה בעולם.
<שלום חגי: אף אחד בעולם לא יקנה אותה.
<שלום חגי: אתם יודעים למה?
<שלום חגי: כי היום המדיניות של מדינות העולם זה מדיניות L TO L.
<שלום חגי: זה כתוב בכל הכתבות בעיתונות הכלכלית.
<שלום חגי: זאת אומרת, Local to Local, כל צרכי המדינה ייוצרו בה.
<שלום חגי: לכן ישלמו 30% או 50% יותר בגרמניה או בספרד, לא ייבאו אוטובוס אחד.
<שלום חגי: המטרונית שבניתי עולה 400,000 יורו.
<שלום חגי: המטרונית שנמכרת בצרפת ברמה יותר טובה שנקראת BRT, מיוצרת על-ידי איווקו, נמכרת ב-570,000 יורו.
<שלום חגי: 170,000 יורו חסכנו למדינה.
אבישי ברוורמן: התחלת הדיון היתה בפעם שעברה.
אבישי ברוורמן: אנחנו רואים שיש אוטובוסים ברמה איכותית מאוד גבוהה.
אבישי ברוורמן: גם המחירים מאוד סבירים.
אבישי ברוורמן: היו פה נציגי משרד הכלכלה שכל הזמן צועקים לי כחול לבן.
אבישי ברוורמן: אנחנו אומרים שיש הזדמנות.
אבישי ברוורמן: הרי כל יום אנחנו נאבקים שלא יסגרו מפעלים, כולל חברות שיש להן בעלות זרה.
אבישי ברוורמן: לכן ביקשתי ממר יצחקי, לאור מה שהיה, בחכמתו כי רבה וניסיונו כי רב, כי מי כמוך אמון על נושא התחבורה, שאת הנושא הזה יוריד מסדר-היום בצורה הנבונה.
אבישי ברוורמן: לפני שאתן לאנשים להתייחס, האם מישהו מחברי הכנסת רוצה להתייחס?
<מיכאל מייקסנר: אני מחברת "מרכבים".
<מיכאל מייקסנר: רציתי להוסיף מעט על מה שחגי אמר.
<מיכאל מייקסנר: מדינת ישראל זה שוק סגור.
<מיכאל מייקסנר: יש לנו את מדינות ערב מסביב או ים.
<מיכאל מייקסנר: אין לנו, כמו ליצרנים באירופה, את הגישה לשווקים אינסופיים.
<מיכאל מייקסנר: תחילת שנה, או כל ספטמבר של כל שנה, הוא פאזל, זה סימן שאלה אחד גדול.
<מיכאל מייקסנר: מה שנתן לנו את רשת הביטחון לאורך השנים היתה ההצטיידות של אגד ודן.
<מיכאל מייקסנר: היכולת הזאת לדעת כמות ומחיר ולדעת ולכוון את זה מבחינת התזמון.
<מיכאל מייקסנר: תעשייה צריכה תזמון, לעבוד בצורה רצופה ולדעת לכוון את זה מבחינת התזמון.
<מיכאל מייקסנר: זה נתן לנו את האפשרות להתארגן ולקיים את התעשייה.
<מיכאל מייקסנר: אנחנו מייצרים השנה 720 אוטובוסים.
אבישי ברוורמן: מה היחס ביניכם?
<מיכאל מייקסנר: הארגז מייצר בערך 200.
<שלום חגי: הכפלנו את כושר הייצור ל-500 אוטובוסים בשנה.
<מיכאל מייקסנר: הכפלת כושר הייצור עוד כרוך בגיוס כוח אדם.
<מיכאל מייקסנר: לכן הוא הלך למקומות כמו קריית מלאכי ששם הוא אמור לגייס כוח אדם.
<מיכאל מייקסנר: השנה אנחנו מייצרים 720 אוטובוסים.
<מיכאל מייקסנר: מפתח התעסוקה הוא בערך עובד אחד לאוטובוס לשנה.
<מיכאל מייקסנר: זאת אומרת, אנחנו מעסיקים במפעל עצמו 720 עובדים.
<מיכאל מייקסנר: אנחנו מעסיקים עוד קבלנות משנה כמו אורן צובה, פלציב בעמק הירדן, אבירם בתחום המזגנים, סדר גודל של אותו היקף של עובדים בקבלנות ובלוויינים שעובדים איתנו.
<מיכאל מייקסנר: הדבר הזה בעצם מסכן – אני אומר כך: ב-2007 ו-2008, תחילת המשבר באירופה ו-2012 שהיתה שנה משברית, חייבה אותנו לעשות החלטה, האם להקטין את המפעל ולפטר מאות עובדים - - -
אבישי ברוורמן: ואז הייתי מזמן אותך לכאן, והיו באים כל חברי הכנסת מהליכוד, מהעבודה, מקדימה, מהתנועה וצועקים למה מפטרים.
<מיכאל מייקסנר: אדוני היושב ראש, כחברה פרטית נכנסו לייצור למלאי.
<מיכאל מייקסנר: גם ב-2008 וגם בשנה שעברה ייצרנו 200 אוטובוסים בשנה שעברה ללא לקוח.
<מיכאל מייקסנר: אוטובוסים לא צבועים, בלי כיסאות.
ישראל חסון: מאיזה תוצרת?
<מיכאל מייקסנר: אנחנו מזמינים שלדות מספקי השלדות של יבואני הרכב.
<אילן לזר: למשל, שלדות שלנו.
<מיכאל מייקסנר: נכון.
<מיכאל מייקסנר: הדובר הוא אילן לזר מסקניה.
<מיכאל מייקסנר: בסוף שנת 2011 היינו עם 500 עובדים בחברה.
<מיכאל מייקסנר: הייתי צריך להחליט אם אני חותך את החברה בחצי או שאני ממשיך ומייצר.
<מיכאל מייקסנר: החלטנו שאנחנו מייצרים 500 אוטובוסים ומספקים עבודה לעובדים.
<מיכאל מייקסנר: לקחנו סיכונים.
<מיכאל מייקסנר: אוטובוסים זה בסביבות מיליון שקל.
<מיכאל מייקסנר: לקחנו סיכונים וייצרנו.
<מיכאל מייקסנר: לחברות בסדר גודל של מרכבים זה סיכון אדיר.
<מיכאל מייקסנר: אם אין הזמנות ואם בסופו של דבר אתה לא מוכר, אני אופיע ב"ידיעות אחרונות" כמי שסגר את החברה.
<מיכאל מייקסנר: הפאזל של השלדות הוא כזה: הבעלים של החברה היא חברת מאיר, שהיא יבואנית וולוו והיא נותנת לנו הכי הרבה ביטחון.
<מיכאל מייקסנר: אבל, אנחנו עובדים גם עם חברת סקניה, שבתקופה כזאת הביאה 30-40 שלדות.
<מיכאל מייקסנר: זה 20 מיליון שקלים אצלנו על הרצפה.
<מיכאל מייקסנר: חברת מרצדס הביאה סדר גודל של 30-40 שלדות, בקונסיגנציה, לא בהשקעה שלנו.
<מיכאל מייקסנר: חברת מאן, למעלה מ-100 שלדות, שחלקן נמכרו וחלקן הלכו למלאי.
<מיכאל מייקסנר: ברגע שהשוק התאוורר והתחיל לזוז היה צריך למכור אותו.
<מיכאל מייקסנר: בסופו של דבר, גם בשנת 2009, גם בשנת 2008 ובשנת 2012, שמרנו על היקף של 500 עובדים.
<מיכאל מייקסנר: אני לא חושב שמגיעה לנו טפיחה על השכם, כי אנחנו עושים את זה גם מאינטרסים עסקיים.
<מיכאל מייקסנר: אני אומר לכם, יש לנו עובדים עולים מברית המועצות לשעבר.
<מיכאל מייקסנר: יש לנו עובדים מהמגזר הערבי.
<מיכאל מייקסנר: כשהגעתי למרכבים לפני 10 שנים לא היו לנו עובדים מהמגזר הערבי.
<מיכאל מייקסנר: הכנסנו מבקעה וממקומות אחרים.
<מיכאל מייקסנר: שמתי עולים מרוסיה שיהיו החונכים של הערבים, כי הם מאוד לאומניים החבר'ה מרוסיה.
<מיכאל מייקסנר: עובד מהמגזר הערבי שהיה מגיע היה טס החוצה כמו טיל.
<מיכאל מייקסנר: יום יומיים והיה עף.
<מיכאל מייקסנר: שמתי עובדים מהמגזר הרוסי שיהיו חונכים שלהם.
<מיכאל מייקסנר: אם הערבי לא נקלט, הרוסי הלך איתו.
<מיכאל מייקסנר: אחרי כמה כאלה קלטו את העניין.
<מיכאל מייקסנר: היום יש לנו 100 עובדים מהמגזר הערבי, יש לנו 30 עובדים מהמגזר הדרוזי.
<מיכאל מייקסנר: אין לנו שוק אין סופי.
<מיכאל מייקסנר: יש לנו את היכולת לקיים את עצמנו.
<מיכאל מייקסנר: אני לא יכולתי לעשות מלאים בהיקף הזה בלי ההצטיידות מאגד ומדן ב-2008 וב-2012 כי הבנקים היו סוגרים אותנו.
<מיכאל מייקסנר: עוד דבר אחד.
<מיכאל מייקסנר: מאז הדיון הקודם בעצם כבר פורסמו כבר מכרזים.
<מיכאל מייקסנר: אגד פרסם מכרז לקרוב ל-100 אוטובוסים בינעירוניים, דן פרסם מכרז ל-160.
<מיכאל מייקסנר: זאת אומרת, הכלבים נובחים והשיירה עוברת.
<מיכאל מייקסנר: היתה ועדה בראשות יהודה אלבז.
<מיכאל מייקסנר: ועדת הצטיידות של אגד ודן ושכל כספי הסובסידיה.
<מיכאל מייקסנר: הוועדה הזאת קיימה דיונים במשך חצי שנה.
<מיכאל מייקסנר: היא התאדתה.
<מיכאל מייקסנר: לא שמעתי ממנה, לא יודע מה קרה ממנה.
<מיכאל מייקסנר: היא היתה צריכה להגיע לשר ולעופר עיני ולהגיד את ההמלצות שלהם, איך מצד אחד עושים תחרות הוגנת ומצד שני, שומרים על האינטרסים של התעסוקה?
<מיכאל מייקסנר: היא נעלמה.
<מיכאל מייקסנר: לא שמעתי ממנה.
<מיכאל מייקסנר: הדבר היחיד ששמעתי זה כשהגיע הדוור עם טפסי המכרז.
<מיכאל מייקסנר: צריך לספר מה היה בוועדה הזאת.
אבישי ברוורמן: השאלה שלי, עוזי, מאוד פשוטה.
אבישי ברוורמן: אנחנו כולנו מבינים שמה שנאמר כאן גורם להרבה אנשים לשאלות קשות.
אבישי ברוורמן: יש פה 3 שאלות.
אבישי ברוורמן: כל מי שמייצר, לא פקיד, יודע שהחולשה של מדינת ישראל – זאת גם הסיבה שמשקיעים זרים עוזבים אותה.
אבישי ברוורמן: זה לא בגלל מיסוי של אחוז אחד פחות או יותר, זה בגלל שכל הזמן משנים את כללי המשחק.
אבישי ברוורמן: בזמנו היתה לי שיחה עם אינטל למה הם עזבו.
אבישי ברוורמן: הם לא עזבו בגלל שהורידו להם אחוז אחד יותר או פחות.
אבישי ברוורמן: הם עזבו בגלל ששר התעשייה והמסחר אומר דבר אחד, שר האוצר אומר דבר שני, המדען דבר שלישי וכל היום מזגזגים ומשנים את הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: לכן, פה היתה מדיניות ברורה שיוצאת עכשיו למכרז על סחורה טובה.
אבישי ברוורמן: השאלה שלי: למה צריך פתאום לשנות את שיווי המשקל הזה שהיה בו היגיון והיתה בו חכמה?
אבישי ברוורמן: מה קרה בחודשים האחרונים?
אבישי ברוורמן: מי אלה היבואנים הגדולים בארץ של האוטובוסים, שהדבר הזה יביא לציון גואל ופתאום יהיה איזה דבר שלא היה?
אבישי ברוורמן: מה קרה פה?
אבישי ברוורמן: מה הסיפור הזה?
אבישי ברוורמן: אין אדם שמכיר יותר ממך את התחבורה.
אבישי ברוורמן: אתה הובלת את המהלכים האלה.
אבישי ברוורמן: מה אתה משנה את הדרך הזאת?
אבישי ברוורמן: אם באמת הדבר הזה קורה, והם באמת לא מקבלים את החוזים, מפטרים פה את העובדים ונסגרים מפעלים, איך אתה תסביר את זה?
דוד רותם: כמה יעלה אוטובוס לחברה קטנה, לא במכרזים של אגד ודן?
אבישי ברוורמן: אוטובוס ישראלי?
ישראל חסון: כמה עולה חליפה ליתום?
דוד רותם: תלוי בן כמה היתום.
<שלום חגי: זה תלוי במפרט, אתה יכול לבקש מזגן כזה או מזגן אחר, דלת כזאת או אחרת.
<שלום חגי: דרך אגב, אנחנו מביאים את הדלתות הכי טובות בעולם.
<שלום חגי: זאת דלת של "בו-דה", מספר אחד בעולם.
<לאה ורון: אתה יכול לומר טווח מחירים?
<שלום חגי: אין לי בעיה להוזיל את האוטובוסים ב- 20% או 30% אם אני אקנה את הרכיבים בסין.
אבישי ברוורמן: מה המחיר לאגד?
אבישי ברוורמן: מה המחיר לדן?
אבישי ברוורמן: ומה המחירים למשה?
<שלום חגי: בעיקרון המחירים דומים.
אבישי ברוורמן: מנכ"ל משרד התחבורה, בבקשה.
<עוזי יצחקי: יש לנו תשובות לכל.
<עוזי יצחקי: אני חושב שעלו פה גם עניינים ונושאים שהם חסרי בסיס וטענות חסרות כל שחר.
<עוזי יצחקי: אני עכשיו מקבל פתק שאם באמת הוגש בג"צ, אנחנו נעביר את עמדתנו באמצעות פרקליטות המדינה כמקובל, ולכן אני מנוע מלהשיב עכשיו.
<לאה ורון: אני לא משוכנעת שאתה צודק.
<עוזי יצחקי: אם אתם רוצים, אני אצא להתייעץ עם היועצת המשפטית.
<עוזי יצחקי: קיבלתי פתק מהיועץ המשפטי.
ישראל חסון: מי זה היועץ המשפטי שאומר שהעובדה שאתה - - -
<עוזי יצחקי: יש פה את עורך דין הרצל.
ישראל חסון: סלח לי, אדוני.
ישראל חסון: זה שיש בג"צ הוא מנוע מלדבר.
ישראל חסון: הוא מנוע מלדבר בפני ועדת הכנסת?
<הרצל רבינאין: כן.
ישראל חסון: אני מציע, אם כך, שתרענן את הרישיון, חביבי, לפחות בשיעור האזרחות.
ישראל חסון: איפה הוא?
ישראל חסון: למה הוא הלך?
<לאה ורון: הוא יצא להרים טלפון לעורכת הדין מלי סיטון, היועצת המשפטית של המשרד.
<שלום חגי: הבג"צ עוד לא הוגש.
<שלום חגי: הבג"צ יוגש בשעה 09:00 כשפותחים את הדלתות.
חנא סוייד: יש אפשרות שהוא ישכנע והם ימשכו את הבג"צ.
אבישי ברוורמן: אני הייתי רוצה לגמור את זה בלי בג"צ.
אבישי ברוורמן: יריב יודע את זה.
אבישי ברוורמן: אנחנו לא רוצים בג"צ.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים שהדברים יעברו כך שמדינת ישראל תהיה מדינה נהלים וצדק.
אבישי ברוורמן: הבג"צ עוד לא הוגש.
דוד רותם: היועץ המשפטי עכשיו יחזיק אותו.
אבישי ברוורמן: מר אלבז נמצא פה?
<דרור גנון: הוא פרש לגמלאות.
<אילן לזר: אני מנכ"ל מקס, משאיות ואוטובוסים ואנחנו מייבאים את מותג סקניה.
<אילן לזר: רציתי להוסיף משהו בזמן האתנחתא הזאת.
<אילן לזר: אנחנו משתדלים לא להביא אוטובוסים לתחבורה ציבורית מורכבים בחו"ל.
<אילן לזר: היו לנו כמה ניסיונות.
<אילן לזר: אני רוצה להגיד מההיבט הטכני ולא המסחרי כי בעצם זה אפילו יכול לפגוע בי.
<אילן לזר: יש לסקניה מפעל בפולין ולא בשבדיה, כמובן בגלל העלויות.
<אילן לזר: אני יכול להביא אוטובוסים לתחבורה ציבורית מפולין ואני לא מביא.
<אילן לזר: עשינו כמה הרפתקאות של יבוא של אוטובוסים מוגמרים.
<אילן לזר: התנאים בארץ הקודש שונים לגמרי מהתנאים בחו"ל.
<אילן לזר: לדוגמה, הבאנו אוטובוסים גדולים לשדה התעופה.
<אילן לזר: אותם אוטובוסים בהם מסיעים נוסעים כשאין חיבור לשרוול.
<אילן לזר: האוטובוסים האלה הם מתוצרת גרמנית.
<אילן לזר: החברה שמייצרת אותם היא מונופול בעולם.
<אילן לזר: כ-85% מהאוטובוסים בעולם הם שלה.
<אילן לזר: בחצי שנה יש לנו שם צרות שאין בשום מקום בעולם.
אבישי ברוורמן: אתה יכול להסביר?
<אילן לזר: נשברים חלקים בפנים האוטובוס.
<אילן לזר: הנוסע הישראלי מתנהג אחרת.
<אילן לזר: יש שם תופעות שבשום מקום אחר בעולם לא היו.
<אילן לזר: הייתי אישית בגרמניה כדי לראות שאכן העניין הזה של "קורה רק אצלכם" הוא אמיתי.
<אילן לזר: זאת רק אנקדוטה כי כמות האוטובוסים קטנה ואין ברירה לרשות שדות התעופה.
<אילן לזר: יש אמנם מתחרה סיני אחד אבל המתחרה באירופה נכשל.
אבישי ברוורמן: מר יצחקי, יש לנו דיווח שאפילו יבוא מגרמניה לארץ הקודש לא מתאים.
אבישי ברוורמן: לכן במקרה הזה התוצרת הישראלית עדיפה.
אבישי ברוורמן: אנחנו מעבירים פה רפורמות ברכב, שאתה מוביל עם השר בצורה מופתית.
אבישי ברוורמן: אמרנו שמוצר מוגדר תמיד בשני מאפיינים, מחיר ולפי איכות.
אבישי ברוורמן: אוי לה למדינה שמגדירה את המוצר אך ורק בהתאם למחיר.
אבישי ברוורמן: דרך אגב, בזמן שיצאת אמרו שהוא עוד לא הגיש את הבג"צ.
<עוזי יצחקי: בסדר, זה מה שהבנתי בהתחלה אבל אחרי זה אמרו לי שכן הגישו.
<עוזי יצחקי: אם לא הגישו - - -
<אילן לזר: בארץ מערכת מיזוג האוויר עובדת בארץ 10 חודשים בשנה.
<אילן לזר: באירופה המערכת עובדת אולי חודשיים בשנה.
אבישי ברוורמן: עוזי, הנקודה פה ברורה.
אבישי ברוורמן: אפילו גרמניה הגדולה – למרות העבר הנורא שלנו איתה, היא מדינה למופת גם בתעשייה, גם בהכשרה טכנולוגית.
אבישי ברוורמן: אפילו האוטובוסים הגרמניים לא עדיפים על הישראלים.
<אילן לזר: או השבדים.