GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת לשעבר, השר לשעבר רן כהן, בוא תמצא מקום בשולחן.
רן כהן: אמצא, תודה.
אבישי ברוורמן: בוא פה על-ידי, רן, בוא.
רן כהן: אני בא.
טלי פלוסקוב: עדיין לא מצאנו נוסחה שתיתן ליזם להבין שאנחנו רוצים אותו גם בערי הפריפריה.
טלי פלוסקוב: הפער בין מס החברות שהוא משלם במרכז הארץ לבין המס אצלנו הוא קטן מאוד, זה עדיין לא מספיק כדי לשכנע אותו להגיע לשם.
טלי פלוסקוב: דבר נוסף שאני רוצה לגעת בו זה הסמכויות שלנו כראשי רשויות.
טלי פלוסקוב: למה לנו אין say בכלל בנושא הזה?
טלי פלוסקוב: אנחנו לא יכולים לצ'פר אותו לא בארנונה, לא בשום דבר אחר.
טלי פלוסקוב: הייתי במשרד הפנים והצעתי להם נוסחה, הנוסחה שהצעתי היא כזו: בואו ניתן להם על חשבוני, על חשבון הרשות, שנה ראשונה אני מוכנה לתת לו פטור מארנונה, ושלוש שנים הבאות אני מוכנה לתת לו הנחה בארנונה במקביל למספר מקומות עבודה שהוא מייצר, כמה שיותר מקומות עבודה אני מוכנה לתת לו יותר הנחה בארנונה כדי שמשנה חמישית, כשהוא עומד חזק על הרגליים כבר, להתחיל לגבות כל מה שמגיע שהוא ישלם למדינה ולנו.
טלי פלוסקוב: שוב פעם אני אומרת, העיניים היפות שלנו והרצון הענק שלנו לעזור להם לא עוזר, חברים, זה לא מדבר אליהם, אנחנו חייבים למצוא נוסחאות כדי שישתלם להם כלכלית להגיע אלינו.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך, טלי.
טלי פלוסקוב: אסור לנו לרכז – משפט אחרון – את הכול במדינת תל-אביב, אנחנו עושים טעות ענקית, גם אסטרטגית וגם כלפי המדינה.
טלי פלוסקוב: אז בבקשה תיקחו את זה בחשבון ותחשבו את זה כלכלית, נקודה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מבני ביטון ראש עיריית דימונה.
<בני ביטון: אדוני היושב-ראש, מכובדי, שר הרווחה ראש עיריית דימונה לשעבר שעשה רבות למען דימונה, ראשי הרשויות וחברי הכנסת, מדברים יפה פה, אבל אנחנו בפצצה חברתית, רבותי, אני מדבר על דימונה, דימונה היום ב-17% אבטלה.
<בני ביטון: אז מדברים לי על 120, 130 עובדים, אני אומר לכם ש"כימיקלים לישראל" זה העוגן שלנו היום בדרום, ואם "כימיקלים לישראל" תפטר את ה-130 האלה, העובדים האלה, אני אומר שאפשר היום להגיד שאנחנו סוגרים את דימונה.
<בני ביטון: ואני קורא פה, אדוני היושב-ראש, לקחת את כל הנושא הזה של התעסוקה בכלל בדרום ובפרט בדימונה – אז מדברים אתי על עיר הבה"דים, אני שומע את רוביק דנילוביץ, זה יפה מאוד, עיר הבה"דים יורדת, התשתיות, רכבות, הכול, אבל איך אני אסביר לאימא או לאבא שבאים אלי ללשכה, ומאיר יודע, וראשי הרשויות יודעים שאין להם מה לאכול, אין עבודה.
<בני ביטון: אני חודש ימים בלשכת ראש העיר, אני מתעסק רק בתעסוקה, תעסוקה, תעסוקה, תעסוקה.
<בני ביטון: אני פונה אליכם, חברי, באמת חברי, אני קורא לכם, כמו שרוביק אמר, אנשי הנהלת "כמיקלים לישראל", להקפיא לאלתר את הפיטורים שלכם וללכת להידברות יחד עם ועד העובדים, אני יודע שיש לכם בעיות, ושדה בריר על הפרק, אפשר לשלב את זה ביחד, אני אומר את זה, אפשר לשלב את זה ביחד.
<בני ביטון: אנחנו זוכרים את חוק עידוד השקעות שרוביק, מאיר, אנוכי וטלי דיברנו, היינו אוזן קשבת לכם, תהיו אוזן קשבת לנו.
<בני ביטון: ה-130 האלה הם כמעט 70%, 80% מעובדי דימונה, אני אומר לכם מעובדי דימונה.
<בני ביטון: אני לא יודע מה לעשות, זה חורה לי, זה קשה לי, אני אומר לכם - זה קשה לי.
<בני ביטון: אני מאמין שיחד עם חברי הכנסת, יחד עם ראשי הרשויות תקפיאו את זה, בואו אתנו, בואו אתנו להידברות, אני מוכן להיות אוזן קשבת שלכם, אני מוכן לשבת אתכם, גם עם שרת הבריאות, וגם דיברתי עם מאיר כהן, ולדבר על שדה בריר, אני יודע שזה – אל תערבו את שני הדברים האלה ביחד, ה-130 עובדים זה מכת מדינה.
<בני ביטון: אדוני היושב-ראש, - - -
<בני ביטון: אני לא מסיים, אני עוד דקה רוצה להגיד לך, יורדת עיר הבה"דים, כל צבא הגנה יורד, אנחנו רואים את 8200 - בשבוע שעבר היה סקר שהם לא רוצים לרדת לדרום, שהם לא.
<בני ביטון: דיברתי, עליתי לתקשורת ודיברתי בתקשורת ודיברתי עם מפקד 8200.
<בני ביטון: יש לנו עיר מצוינת בדימונה, יש מערכת חינוך לתפארת, יש עיר טובה, אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, זה יהיה הפתיל החברתי הבא, זה ואדי סאליב מה שיקום היום בנגב אם לא נעצור את זה, אני אומר לך שאני יחד עם עובדי "כימיקלים" ועם "רותם" אני אעצור, אין כניסה לא לים המלח ולא ל"רותם", אני אעמוד על הכבישים יחד עם כל ראשי הרשויות.
<בני ביטון: אני מתריע שעה אחת קודם, זה 17% אבטלה, זה לא בא ברגל, זה לא ערד, זה לא באר-שבע וזה לא ירוחם גם, זה דימונה, ודימונה עיר מצוינת, עיר ואם בישראל.
<בני ביטון: אני מבקש ממך אדוני היושב-ראש וגם ממך, אדוני שר הרווחה ראש עיריית דימונה לשעבר, שבאמת עוזר לי וכל היום, אז אני מבקש מכל חברי הכנסת.
אבישי ברוורמן: כמו ששמעתם הבוקר, מאיר כהן הוא יד ימינו של שר האוצר, אני באמת חושב שיש לו השפעה.
<בני ביטון: הוא יד ימינו של שר האוצר, אבל תעסוקה, תעסוקה זו המכה, זו המכה החברתית.
דב חנין: יד שמאלו אנחנו - - - יד שמאלו.
אבישי ברוורמן: היום זה נשמע כמו יד ימינו.
אבישי ברוורמן: אבל בכל מקרה אני מודה לך.
אבישי ברוורמן: מיכאל ביטון ראש עיריית ירוחם.
<מיכאל ביטון: אדוני היושב-ראש, קודם כול זאת שעת רצון נדירה שעולה לדיון משהו שקשור לנגב.
<מיכאל ביטון: יושב-ראש ועדת כלכלה הוא איש הנגב, והשר הבכיר שיושב כאן הוא בן ירוחם ובן דימונה ואיש הנגב, וסגן השר בחינוך הוא בן באר-שבע, אז עכשיו יש פה איזה היפוך תפקידים, אנחנו בני הנגב כולנו, עובדי הנגב, תושבי הנגב נושאים עיניים לאנשי ממשלה וכנסת שמייצגים אותנו.
<מיכאל ביטון: אנחנו גאים בכם וזו שעת רצון שאתם בתפקידים האלה, אבל זאת גם חובה ואחריות.
<מיכאל ביטון: אני רואה פה עוד חברי כנסת וראשי ערים, הנהלת "כי"ל", והעובדים שהם הכי חשובים.
<מיכאל ביטון: אני רוצה להגיד לך שבנגב מצד אחד יש שעת רצון שרוביק דיבר - השקעות ופיתוח, יש הזדמנויות, אבל יש איום גדול, המספרים לא מתחברים.
<מיכאל ביטון: זה שיש צמיחה, זה שאיש האוצר מדווח על העסקה מקסימלית במדינה יותר מאי-פעם זה לא עושה טוב בינתיים, לא לאופקים, לא לדימונה, לא לירוחם, לא למצפה, זה לא עושה טוב, הנתונים לא עובדים שם.
<מיכאל ביטון: ואז מה קורה, יש פה מפעל שבעינינו הוא פסגת ההעסקה המכובדת, כשאתה עובד ב"רותם" אתה גאה, אתה פועל גאה, בסדר, זה לא הנמל ולא שחיתות, זה עבודה קשה במכרות, בחום, ב-40 מעלות, אבל אתה בא הביתה עם משכורת טובה ועם פנסיה עתידית.
רן כהן: עד אתמול.
<מיכאל ביטון: כל עובד כזה שיוצא ממעגל ההעסקה המכובדת זה נזק ארוך טווח למשפחה, לקהילה ולעיר, וכל הערים האלה נושקות את 10% מלמעלה ומלמטה של אבטלה, וזה לא המספר הלאומי, לכן זה יחס מיוחד למקרה הזה.
<מיכאל ביטון: ואני אומר, אני מסכים, יש לנו קשר טוב עם "כי"ל" והם שותפים, ואני מאמין – מתוך היכרות עם הוועד הזה שנבחר והוא חדש והוא מתון והוא אחראי – שאם ישבו למשא-ומתן ויבנו פתרונות יצירתיים, הרבה עובדים יפרשו בהסכמה ובתנאים ובפנסיה מכובדת, אבל ללא צעדים חד-צדדיים.
<מיכאל ביטון: הדבר הזה גם מזיק, ראינו מה קרה ב"טבע" ובמקומות אחרים שהעלו בלון ניסוי לאוויר של פיטורים, זה פגע בשמה הטוב של החברה, פגע במעמד שלה במדינה, בכנסת ובממשלה.
<מיכאל ביטון: רגע לפני הברדק הזה, לעשות הקפאה, לשבת למשא-ומתן, ולהגיע להסכמות שקטות.
אבישי ברוורמן: מיכאל, אני מודה לך.
אבישי ברוורמן: אני רק רוצה להגיד לכם את סדר הדיבור - אתן עכשיו לשר ולסגן השר, ואתחיל לעשות זגזוג בין חברי הכנסת.
אבישי ברוורמן: נתחיל בנושא של הדרום, ולכן ניתן לאנשי "כי"ל", לאנשי הוועדים.
אבישי ברוורמן: אחר כך אעבור גם לנושא השני של "אופיס-דיפו".
אבישי ברוורמן: אדוני שר הרווחה.
מאיר כהן: תודה רבה, בוקר טוב לכולם, אדוני היושב-ראש; דודי, תודה רבה שהעלית את הנושא הזה על-פי בקשתנו; חברי ראשי הערים, כל אחד בהצלחה גדולה אחרי הבחירות; אנשי "כי"ל"; אנשי הוועד; רן, מורנו ורבינו; וחברי הכנסת הטובים, צריך לעשות הפרדה ברורה בין שאלת "אופיס-דיפו" לבין "רותם", הפרדה ברורה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נעשה את זה נקודתית אחר כך.
מאיר כהן: אני סומך עליך, אתה יודע לעשות את זה הכי טוב שבעולם.
מאיר כהן: תראו, אני רוצה להתחיל ולציין במהלך 2012 חברת "רותם" העבירה ל"כימיקלים" 140 מיליון דולר.
מאיר כהן: אנחנו לא מדברים על חברה שמפסידה כסף.
מאיר כהן: אני רוצה לתת עוד נתון, ולהערכתי הוא לב העניין - רק 28% מכלל העובדים במדינת ישראל מאוגדים בוועדים.
מאיר כהן: אם אתם שואלים - זה הנתון.
אבישי ברוורמן: זו שערורייה.
מאיר כהן: אם אתם שואלים אותי מה הסנונית שמבשרים הפיטורים האלה, זה שאנחנו ההנהלה, אנחנו קובעים, אנחנו נחליט, אנחנו נפטר.
מאיר כהן: אני לא שולל את זכותה - - -
<אבנר מימון: או מאיר, זה לא זה.
<אבנר מימון: מאיר, זה לא זה.
<מיכאל ביטון: זה זה, זה זה, זה בדיוק ככה.
מאיר כהן: אצלנו לא – לא נהוג כאן להיכנס לדברים, אני לא אכנס לדברים שלך.
אבישי ברוורמן: רבותי, מה שאני מבקש, ועדת הכלכלה - זה החוזה שלי - מתנהלת אחרת, לא נכנסים אנשים, - -
אבישי ברוורמן: - - איש בדברי חברו, גם ביקשתי מחברי כנסת, כי אתה יודע כמה אני מכבד לא רק את החותן שלך אלא גם את כל מה שאתה עושה.
אבישי ברוורמן: ושמתי לי במשרד דבר שאף אחד לא שם בכנסת, שבע תכונות שיש לחכם שאמרו בירושלים, אחת מהן שלא נכנס לדברי חברו והיפוכו בגולם.
אבישי ברוורמן: לכן אנחנו מתנהגים פה - אני משתדל בוועדת הכלכלה שלא יהיה.
מאיר כהן: אני לא מעקר את הזכות של ההנהלה לייעל, חופש הניהול - זכותכם הבלעדית, אבל יש לכם בראש ובראשונה כמפעל מצליח מחויבות לעובדים שלכם.
מאיר כהן: איפה המחויבות?
מאיר כהן: אני שואל, איפה המחויבות?
מאיר כהן: הרי אי-אפשר – אני רוצה לפתוח סוגריים, אבי עבד במפעל הזה 30 שנה, 30 שנה כל בוקר ירד למחצבה לעבוד, ואני זוכר שהוא חלה, קראו לו, ואמרו לו: בוא נגיע אתך לפשרה, תעזוב.
מאיר כהן: אבי באותו יום בכה.
מאיר כהן: אני זוכר אותו, זיכרונו לברכה, עלה הביתה ופרץ בבכי, אחרי 30 שנה הוא נעלב מזה שקראו לו ואמרו לו: בוא, תפרוש – איפה המחויבות לעובדים האלה?
מאיר כהן: לי יש תחושה קשה מאוד שהסיבה לפיטורים האלה היא לא סיבה כלכלית - אתם לא מפסידים, אתם לא בגירעון, השיח עם המדינה היה שיח מאוד נדיב כלפי "כי"ל", אתם לא טיילתם כעניים בפתח, כל פעם שרציתם אמרנו כן, גם כראש עיר, כל הזמן רצתי אתכם במסדרונות הכנסת כדי לדאוג לכם.
מאיר כהן: וכאן אתם נבחנים, וכאן אתם צריכים להגיד לוועד: שבו אתנו, אבל לא רק אנחנו נכתיב את התנאים.
מאיר כהן: ומה קרה?
מאיר כהן: אז מה אם יש עובד שעובד 30 שנה ומרוויח טוב?
מאיר כהן: אז צריכים לקרוא לו ולהגיד לו: תפרוש?
מאיר כהן: הוא לא רוצה לפרוש.
מאיר כהן: כל פעם שרואים איזה תלוש שיש בו מעבר לממוצע אז צריך לקרוא לו ולהגיד לו: אנחנו מפטרים אותך כדי לקלוט מישהו עם שכר נמוך יותר?
מאיר כהן: אני חי בדימונה, אני שומע, אדוני היושב-ראש, את הקולות, התחושה בדימונה היא שמפעלי "כי"ל" הביאו איש חדש שהחליט לעשות סדר, זה לא עקיבא מוזס, זה לא האנשים שידעו מה היא ציונות.
מאיר כהן: הביאו מחו"ל איש חדש, ואמרו לו: בוא תעשה סדר, על חשבון מי?
מאיר כהן: על חשבון מה?
מאיר כהן: אני אומר לכם, אעשה הכול, הכול, כדי שלא תפטרו מתי שנוח לכם.
מאיר כהן: אהיה תמיד הגון כמו שהייתי אתכם, ובשאלת שדה בריר אקבל החלטה ואעמוד איפה שצריך, אבל אנחנו ככנסת אמורים לדאוג גם לעובדים, לא רק לאנשי התעשייה.
מאיר כהן: ובמקרה הספציפי הזה, חברים, טלו קורה מבין עיניכם, שבו עם הוועד, אתם לא יכולים לשחרר 130 חבר'ה שרובם הגדול מדימונה, אין דבר כזה ולא יהיה דבר כזה.
מאיר כהן: אין, נגמר.
מאיר כהן: יש כאן אנשים שדואגים לציבור הזה, קיבלתם כל כך הרבה כסף ממדינת ישראל, כל כך הרבה מסים ביטלו לכם, כל כך הרבה תנאים נהדרים קיבלתם – אל תסתכל – אז הגיע הזמן שתפרעו את זה.
מאיר כהן: את הדבר הזה אתם תעצרו.
אבישי ברוורמן: מאיר, תודה רבה לך.
אבישי ברוורמן: אני מעביר עכשיו את זכות הדיבור, נעביר את זה גם לחבר כנסת.
אבישי ברוורמן: דוד צור, אתה העלית את הדיון, אני מודה לך, אתה רוצה להוסיף בנושא הזה?
דוד צור: אני רוצה להוסיף בקצרה.
דוד צור: שמעתי את נתוני המקרו המעודדים של האוצר, אני לא אומר את זה בציניות, אבל בסופו של דבר כשלוקחים את הפריזמה של הנגב, או הגליל לצורך העניין, אז נתוני המקרו והמיקרו הרבה הרבה פחות טובים.
דוד צור: ואחרי ששמענו פה את ראש עיריית דימונה מדבר על 17% רק בעיר דימונה, ומן הסתם אם יהיו הפיטורים האלה אז גם נשמע עוד נתונים של 25% או 30%, לכן ההסתכלות שונה.
דוד צור: ציין פה ראש העיר את אנשי הנגב, אני לא איש נגב, אבל גדלתי באשקלון בפריפריה, והיום אני גר בתל-אביב, אני רואה את ההבדלים והפערים.
דוד צור: אני זוכר את עצמי כילד מסתכל על זה כשגם אבא שלי עבד במפעל והודיעו ביום בהיר אחד שמורידים 100 איש - מה זה עשה בתוך המשפחה.
דוד צור: ואומר לכם את זה אדם בתפיסת עולם ליברלית, כמעט קפיטליסטית, שלא רואה צורך להתערב בניהול של מפעל כזה או אחר, אלא במקומות שיש בהם כשל שוק.
דוד צור: הנגב והגליל זה שני מקומות שבהם יש הרבה כשלי שוק.
דוד צור: מה שקורה פה לדעתי זה דבר מאוד מעודד, יש פה כנסת לעומתית למצב שבו חברות באופן שרירותי מפטרות עובדים, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו, במיוחד לא בפריפריה.
דוד צור: מדובר פה במפעל חזק שאנחנו רוצים לחזק אותו, הייתם אתי בדיון, אני גם חבר בוועדת הפנים, אני מהתומכים הגדולים של הצורך שלכם להיכנס לשדה בריר, ו"הלכו לי על הראש" גם מהירוקים וגם איכות הסביבה וכל העולם ואחותו היו אצלי - למה זה אסור.
דוד צור: רק מהזווית שזה יעשה טוב לעובדים בנגב אני תומך בניסוי שצריך להיעשות בשדה בריר.
דוד צור: וגם דיברתי עם ראש העיר של ערד שזו צריכה להיות גם העמדה שלכם, כי בסופו של דבר הדברים לא מובהקים, אבל אני לא חושב שצריך להיות קשר.
דוד צור: זכותה של חברה פרטית גם לבצע, לצורך העניין, פיטורים לצורך התייעלות, אני לא חולק על זה, אבל תעשו את זה בצורה נכונה - שבו עם העובדים, תגיעו אתם להבנות, לעידוד פרישה כפי שעשיתם רק לפני שנתיים או שלוש במפעלי "ברום", אז זה דבר שאתם יכולים לעשות, ואם צריך לעמוד באמצע ולהיות אפילו איזה סוג של מתווך, אני - - -
אבישי ברוורמן: יש מספיק מתווכים.
אבישי ברוורמן: אני מודה לחבר הכנסת צור, אני יודע שאתה צריך לעזוב עוד מעט, שר הרווחה, יש לי רק הערה, מכיוון שהפרדת ואמרת דברי אלוהים חיים בנושא של הדרום, אבל אני מוכרח לציין גם את "אופיס-דיפו", כי אתה לא תהיה בדיון כש"אופיס-דיפו" יוצג שם.
אבישי ברוורמן: נגידת בנק ישראל דיברה בימים האחרונים על כך שיש בעיה ביצוא, וציינתי את זה בתחילה, ושהמשרות החדשות בשנתיים האחרונות הן בעיקר אך ורק במגזר הציבורי.
אבישי ברוורמן: שר הרווחה, בהקשר של המפוטרים שתכף נעלה ב"אופיס-דיפו" שבאמת יש להם תנאים הרבה פחות טובים מאלה שאנחנו מקווים שלא יפטרו אותם ב"כי"ל", אתה האחראי על הביטוח הלאומי, המפוטרים האלה יקבלו דמי אבטלה מהנמוכים ב-OECD, לא תהיה להם הכשרה מקצועית, ולכן אני מבקש שנוסף למחויבות של כולנו כאנשי הדרום, לא נשאיר גם את האנשים האחרים.
אבישי ברוורמן: ופה אני פונה אליך, כי זה באחריות האישית שלך, כמו שטיפלת ב"כי"ל" אני פונה אליך.
אבישי ברוורמן: אני ממשיך עכשיו את הדיון.
אבישי ברוורמן: אני מבקש ממר וורצמן, בבקשה, סגן ראש עיריית באר-שבע לשעבר, היום סגן שר החינוך.
אברהם וורצמן: להיות הסגן של רוביק כנראה זה נשאר תמיד.
אברהם וורצמן: בוקר טוב לכולם, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר חברי מאיר כהן, ראשי הערים, ראש העיר שלי רוביק דנילוביץ, כל ההנהלה של "כי"ל", העובדים של "כי"ל", של "רותם" וכל המכובדים שנמצאים יחד אתנו, תראו, אני בן באר-שבע, אני חי בבאר-שבע, גר בבאר-שבע, מסתובב הרבה בנגב, גאה מאוד בנגב.
אברהם וורצמן: גאה בנגב כי הנגב נמצא בגל פיתוח מאוד משמעותי, מאוד משמעותי.
אברהם וורצמן: יותר נעים להיות בבאר-שבע ובנגב, הסביבה נראית יותר טוב, החינוך נראה יותר טוב, התשתיות נראות יותר טוב, אבל בלי תעסוקה איכותית, בסופו של דבר כל המרקם האדיר הזה שהממשלה, שגם אנחנו שותפים לה, בונה - -
אברהם וורצמן: - - יהיה חסר.
אברהם וורצמן: ולכן, אני רוצה לומר דבר נוסף באופן ספציפי לגבי "כימיקלים לישראל", "כימיקלים לישראל" לא רק שדאגו לתעסוקה בנגב, אלא גם דאגו לתעסוקה איכותית בנגב.
אברהם וורצמן: וכדי למשוך אוכלוסייה איכותית לאזור שלנו, לנגב, וכמובן גם לגליל, צריך מפעלים כאלה שימשיכו לשגשג ולעבוד, ולכן הממשלה בצדק השקיעה הרבה, נתנה הרבה הטבות למפעלים כמו "כימיקלים לישראל" כדי שהם יוכלו להתפתח ולתרום לפיתוח הנגב.
אבישי ברוורמן: זו הצהרה שלכם.
מאיר כהן: לא, זה הוא כתב.
אבישי ברוורמן: לא, אבל זה אליך.
אבישי ברוורמן: סליחה, יש פה איזה התכתבויות בינינו שאני לא מבין.
אברהם וורצמן: ברשותכם, אני חושב שזו שעת מבחן גם ל"כימיקלים לישראל" כשותפים שלנו, כשותפים של הערים והעיירות בדרום, אנחנו קוראים לכם, האינטרס שלכם מצד אחד עסקי, אבל מצד שני אתם שותפים לבניין הלאומי של הנגב, אתם שותפים לציונות, ולכן אתם צריכים להסתכל גם על האינטרס הזה כחלק משיקול הדעת שלכם.
אברהם וורצמן: אני רוצה לומר פה דבר אחד בקשר לחברי נפתלי בנט, כי היו לי כמה שיחות אתו, שר הכלכלה, אכפת לו מאוד מהעובדים ואכפת לו גם מהמפעלים.
אברהם וורצמן: עד לפני חודש וחצי ישבנו עם הוועדים של המפעלים, הייתי - - -
אבישי ברוורמן: לכן שאלתי את האנשים פה מה עושים.
אברהם וורצמן: הייתי יחד אתם.
אברהם וורצמן: הייתה לכם פה איזושהי הצהרה שכאילו לא אכפת מהמפעלים.
אבישי ברוורמן: לא, אמרתי – תקשיב מה שאמרתי - - -
אברהם וורצמן: שנייה, אכפת מהמפעלים, ובמיוחד אני מצפה ואני קורא לו גם כן, בוא נתמקד במפעלים בנגב ובגליל, בוא נראה – המקומות האלה במיוחד עם הנתונים השבירים שאתה, אדוני היושב-ראש, הבאת, בוא נתמקד, ניתן סיוע מיוחד למקומות האלה כדי שבסופו של דבר נוכל באמת להצמיח את הנגב והגליל.
אברהם וורצמן: הצמחת הנגב והגליל, באר-שבע חזקה, כל האזור חזק זו ציונות חזקה.
אבישי ברוורמן: אני רק רוצה להסביר לך, סליחה, אני רוצה להעביר עכשיו את הכדור ל"כי"ל", אבל אני רק רוצה לציין דבר אחד, כשציטטתי את שר הכלכלה, ציטטתי אותו כלשונו ופניתי למר איצקוביץ - בהנחה שהעובדים חשובים גם בנושא הפיטורים.
אבישי ברוורמן: לי לא ברור מה קורה גם אחרי זה, ולכן פניתי למר איצקוביץ.
אבישי ברוורמן: ביקשתי גם את נציגי "כי"ל", גם את נציגי "החברה לישראל", אבל אני מבין שהנציגים היחידים הם רק נציגי "רותם אמפרט".
<אבנר מימון: נציגי "כי"ל דשנים".
אבישי ברוורמן: נציגי "כי"ל דשנים", אבקש מהמשנה למנכ"ל אבנר מימון, שמעת, בוא נתייחס כרגע לנקודה, ואני מחדד את מה שאמרו פה השר, ראשי הרשויות, חלק מחברי הכנסת - "כי"ל" היא חברה שסך הכול רווחית, אין לה בעיה במחירי הפוספטים שלא כמו מחירי האשלג, יש לה ויכוח לגבי שדה בריר, שיוכרע במידה זו או אחרת – מדוע הסיבה עכשיו, האם יש פה איזשהו צורך בהתייעלות כל כך משמעותית שבלעדיה "כי"ל" החזקה שמקבלת סך הכול גיבוי יפה, כמו שאמר השר ואחרים מכאן, זקוקה לעשות את הדבר הזה כאשר אמרו את זה כולם: יש איתותים נהדרים בנושא התשתיות ובמקום הקטן הזה פגיעה תעסוקתית יכולה לקלקל את כל המומנטום של ההשקעה התשתיתית.
<אבנר מימון: אז שלום לכולם, הלוואי והיית צודק, כבוד היו"ר, הלוואי והיית צודק בכך - -
אבישי ברוורמן: תקן אותנו.
<אבנר מימון: - - שבמחירי הפוספטים לא חלה ירידה - אולי הדברים מתחילים מתוך זה.
<אבנר מימון: ראשית, אולי באיזושהי תשובה גורפת לכל הקטגוריה הרבה שנשמעה כאן, הייתי אומר שאנחנו מודעים היטב למרכזיות של "כי"ל" כעמוד שדרה מרכזי בתעסוקה בנגב, החשיבות עצומה, גם בגלל ההיבט הכמותי של המועסקים, מדובר ב-5,000 מועסקים ישירים, ועוד 30,000 מועסקים במעגלים שניים ושלישיים, והדברים מוצקים לגמרי מבחינה מספרית.
<אבנר מימון: אבל – וזה עלה כחוט השני לאורך כל מה שהדוברים אמרו כאן – "כי"ל" היא מקום עבודה נהדר, היא מקום עבודה שמשלם היטב לעובדיו, היא מקום עבודה ששומר על זכויות עובדיו הן בהיבט הישיר היומיומי, הן בהיבט של הרווחה, הן בהיבט של הפנסיה, וככה היא.
<אבנר מימון: לכן, בהחלט מישהו אמר כאן, כשמישהו עובד ב"כי"ל" או עובד במפעלי ים המלח נהוג לומר בדימונה, ערד, באר-שבע וירוחם שהוא זכה בפיס, זה באמת כך.
<אבנר מימון: מה קורה כאשר חברה כזאת כמו "רותם" נכנסת למצוקה אמיתית של ירידה דרמטית במחירי התוצרת שלה?
<אבנר מימון: ירידה שהיא לא באחוזים בודדים, אלא ירידה של לפעמים עשרות אחוזים במוצרי הדגל שלנו, אפילו 50%, היא לא יכולה לשאת על עצמה את מה שנהגה לשאת באופן רגיל לפני כן.
מיקי רוזנטל: אתה יכול לתת מספרים?
<אבנר מימון: בהחלט.
אבישי ברוורמן: אתה שואל, מיקי, חבר הכנסת רוזנטל, מה השינוי במחירים של הפוספטים?
מיקי רוזנטל: את הנתונים של מחיר הפוספטים בעולם, תן - מה היה, מה עכשיו, ומה אנחנו - - -
אבישי ברוורמן: על האשלג כבר הסכמתי, אבל לגבי פוספטים תן לנו את הנתונים.
<אבנר מימון: עם האשלג זה בעיתונים, ולכן זה קל, ואת הפינה הקצת פחות מוארת שזה הפוספט, את זה פחות מכירים.
<אבנר מימון: אז בסלע הפוספט, רבותי, קיימת צניחה מרמות של 160 - - -
אבישי ברוורמן: תן לו פשוט את הנתונים, מה השינוי במחירי האשלג בשנים האחרונות לעומת השינוי במחירי הפוספטים.
<אבנר מימון: השינוי במחיר הוא 45% בפוספט.
<אבנר מימון: באשלג כולנו קוראים עיתונים, אנחנו יודעים שזה כ-30% ירידה לעומת הממוצע של שנה קודמת.
<אבנר מימון: עכשיו, כאשר - - -
דב חנין: הסיבה לירידה היא עודפים?
דב חנין: עודפי תוצר?
<אבנר מימון: חשבתי שלא מפריעים כאן, סליחה.
דב חנין: עודפי חומר?
דב חנין: למה יש ירידה?
דב חנין: זו ירידה קבועה, מהותית, אסטרטגית?
<אבנר מימון: הירידה נובעת מאגרסיביות בשוק של המתחרים, מהעובדה שחברה מובילה בשוק, חברתOPC המרוקנית, נלחמת מלחמת חורמה בכל מכרז, על כל לקוח, מורידה מחירים שהם משמעותית נמוכים מעלויות הייצור שלנו.
<אבנר מימון: קל מאוד להגיע למצב שבו העגלה הזאת, והעגלה הזאת בין היתר נושאת את החברים שלנו, נושאת את משה חדד, נושאת את מומי, נושאת את ארז, שאת כולם - - -
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, מה שאתה אומר, אבנר, בצורה פשוטה, הירידה במחירי הפוספטים מחייבת אותך להתייעל, - -
<אבנר מימון: בדיוק.
אבישי ברוורמן: - - אין לך מספיק בקופה כדי להמשיך, כי אתה ואני יודעים שלפעמים יש - - -
מיקי רוזנטל: רגע, אני לא מבין, שנייה, את הנתונים - זה נורא חשוב, כי - - -
אבישי ברוורמן: אתן לך, תן לי רק לגמור.
<אבנר מימון: אם אני יכול להשלים רק את דברי.
אבישי ברוורמן: רק דקה.
אבישי ברוורמן: - - - האלה, לכן עדיף לשלוח אותם הביתה להתייעל ולעמוד – אולי המחירים יעלו, אבל, חבר הכנסת רוזנטל, יש לך נתונים אחרים, כן.
מיקי רוזנטל: לא נמסרו נתונים, אמרו עשרות אחוזים וזה הכול.
דב חנין: אני רוצה לחדד את השאלה שלי.
מיקי רוזנטל: הדרישה בתחום האשלג רק עולה כל הזמן, נכון שהמחירים זמנית יורדים בגלל שאחד מנסה להשתלט על השני, אבל לא יותר מכך, והדרישה, הכמות - - -
<אבנר מימון: האשלג לא על הפרק כאן.
<אבנר מימון: אנחנו מדברים על הפוספט - - -
מיקי רוזנטל: היה על הפרק, נתת דוגמה של ירידה 30% באשלג, אז אני אומר לך שזה בגלל שחברה אחת מנסה להשתלט על השנייה, אבל יש יותר דרישה בשוק.
<אבנר מימון: התייחסתי לשאלת היו"ר.
אבישי ברוורמן: לא, מיקי, אני שאלתי אותו על אשלג מול הפוספט.
<אבנר מימון: סליחה, כבוד היו"ר שאל, עניתי.
מיקי רוזנטל: אז רק תיקנתי את העובדות.
<אבנר מימון: נא לא לערבב דבר בשאינו אותו סוג.
דב חנין: אדוני, השאלה שלי בעניין הפוספטים, אני מבקש תשובה קצרה וברורה.
דב חנין: האם להערכתכם הירידה של מחירי הפוספטים הוא נתון קבוע לשנים הקרובות, שנובע מאיזשהם עודפים שאולי קיימים בשוק העולמי, ואז זו הבעיה, או שזה מהלך טקטי נקודתי זמני של איזושהי בעיה מסחרית עם חברה כזאת או אחרת?
<משה חדד: זה בדיוק ככה.
<אבנר מימון: שאלה מצוינת.
אבישי ברוורמן: תודה, חבר הכנסת חנין.
<אבנר מימון: אנחנו רואים כמעט מתחילת השנה ירידה הדרגתית וקבועה במחירי התוצרת, זה החמיר בחצי השנה האחרונה, זה גורם לזה שכרגע ברבעון הרביעי, שאנחנו נמצאים בעיצומו, עלות התוצרת שלנו גבוהה משמעותית ממחירי התוצרת, זה משהו שלא נגמר בתוך - - -
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, אתה טוען שיש מגמה שתתמשך, ואתה ואני יודעים שיש תנודות במחירי הקומודיטיס.
<אבנר מימון: ודאי.
<משה חדד: זה תמיד קיים, אבנר, התנודות האלה קיימות כל הזמן.
אבישי ברוורמן: סליחה, אדוני, אתן לך לדבר רק ברשות דיבור.
אבישי ברוורמן: ולכן אתם לא מוכנים לקחת, לספוג את התנודתיות הזאת, ואתם מעדיפים עכשיו לפטר עובדים, למרות – וזאת השאלה – שיש לכם בכל זאת חברה מאוד מאוד רווחית.
<אבנר מימון: אני רוצה לומר, כאשר אנחנו מדברים על - - -
מיקי רוזנטל: כשיש רווח לוקחים דיבידנדים וכשיש ירידה אז מפטרים עובדים.
דב חנין: את העובדים שמשתכרים באופן ראוי.
<אבנר מימון: אם אפשר לקבל את זכות הדיבור.
אבישי ברוורמן: אתן תכף לאנשי הוועד, ויש פה את נציג ההסתדרות מר יריב, או שהוא יצא כבר.
<אבנר מימון: כאשר אנחנו מדברים על לשלוח עובדים הביתה, בוא נבין כולנו על מה אנחנו מדברים, אנחנו מדברים על 127 עובדים שהגענו כמוצא אחרון, אנחנו בתהליך התייעלות בחברה הזאת, תהליך שאני מנהל אותו כבר שנה, הגענו לנושא של הקטנת עלויות עבודה כ-last resort.
<אבנר מימון: כל עובד כאן הוא עולם ומלואו, אמר את זה ראש עיריית ירוחם, עולם ומלואו, הוא צודק, ודאי שהוא צודק, ואנחנו מתייחסים לזה במלוא האמפטיה האפשרית.
<אבנר מימון: אנחנו גם שמים, - - -
אבישי ברוורמן: הבנתי, אבנר, אתה אומר - - -
<אבנר מימון: כבוד היו"ר, שנייה, מספרים, - - -
חנא סוייד: ניסיתם אולי להוריד קצת את השכר של המנהלים הבכירים?
<אבנר מימון: ודאי שכן, תהיה הדדיות מוחלטת.
<משה חדד: בכמה הגדלתם את המצבה שלכם בארבע שנים האלה?
<משה חדד: ב-50%, אז עכשיו אתה רוצה להוריד 10%.
<אבנר מימון: באפס.
<משה חדד: לא באפס.
<אבנר מימון: אם אפשר להשלים את דברי.
<אבנר מימון: כאשר אנחנו מדברים - - -
אבישי ברוורמן: רבותי, תכף אתן לנציגי העובדים לדבר, כל אחד יישמע פה, אבנר, אני רק רוצה שתתקרב לסיכום כי התשובה שלך - - -
<אבנר מימון: אני עושה את זה.
אבישי ברוורמן: הלוא בסופו של דבר אתה מנהל, אבל מעליך יש מנהל על, זו הסיבה שרציתי פה גם את האנשים הבכירים ב"כי"ל חברה בישראל", הייתי שמח גם אם היו פה אנשים גם אפילו מעבר ליאיר זילברשטיין.
אבישי ברוורמן: והשאלה היא כזאת, האם יש לכם ביזור מוחלט בקבלת ההחלטות או בעובדה שחברה – שחלק גדול מהאנשים למעלה מרוויחים הרבה ויש לה רווחים – לא יכולה בתקופה שבה במדינת ישראל מתחילים להיות חששות לפיטורים, כאשר בנגב, אמר את זה ראש העיר וכל ראשי הערים, יש תהליך אדיר - מדוע להתחיל דווקא עכשיו ולא לספוג את זה לאור העובדה שמי שהולך לטווח הארוך יודע שיש תנודתיות במחירי הקומודיטיס, יספוג את זה, זה לא דבר כל כך גדול, האם זה ייהרג ובל יעבור?
<אבנר מימון: "רותם" חייבת להתייעל - - -
רן כהן: תרשה לי להוסיף, בבקשה.
אבישי ברוורמן: בבקשה, השר לשעבר, מר כהן.
רן כהן: אם אפשר, מאחר שהיושב-ראש מנה אז אני באמת שואל אותך, כי אם היית בא אלי בתור שר התעשייה והמסחר השאלה הראשונה שהייתי שואל אותך - - -
אבישי ברוורמן: הוא היה שר התעשייה והמסחר בממשלתו של אהוד ברק שהייתה שנה בלבד.
רן כהן: וכבר מאז קיבלתם הטבות, דרך אגב, אתם ממשיכים לקבל אותם, אתה רק לא מונה אותם, אבל נעזוב את זה.
רן כהן: מה האלטרנטיבות לפיטורים שבדקתם?
רן כהן: האם בדקתם אלטרנטיבות לפיטורים ומהם?
רן כהן: אתה מוכן לחשוף אותם בפני הוועדה?
דוד צור: ואיזה תהליך הידברות יש, אם בכלל, עם הוועד?
דוד צור: תתייחס גם לזה.
מיקי רוזנטל: כי הוועד טוען שאתם עושים את זה באופן חד-צדדי.
<אבנר מימון: בהחלט, אם יתנו לי.
אבישי ברוורמן: תכף ניתן לוועד.
אבישי ברוורמן: מר מימון, סליחה, אבל חידדנו את השאלות, אנחנו מכבדים אותך, ענה, ולאחר מכן נציגי הוועד.
<אבנר מימון: ראשית, לעניין התנאים שבהם העובדים פורשים, אנחנו מדברים על 18,000 ש"ח פנסיה ממוצעת לאותה קבוצה שאנחנו מציעים לה פרישה.
מיקי רוזנטל: לא שאלו אותך את המספר, שאלו אותך אם דיברת עם הוועד לפני ההודעה.
<אבנר מימון: חשבתי ששאלת על מספרים, כבוד חבר הכנסת.
מיקי רוזנטל: לא, עזוב, יש שאלות, ואתה עונה על שאלות אחרות.
מיקי רוזנטל: האם ניהלתם תהליך הידברות עם הוועד לפני ההודעה על הפיטורים?
מיקי רוזנטל: התשובה - כן או לא.
<אבנר מימון: אנחנו מנסים מזה שבועיים להגיע להידברות עם הוועד.
רן כהן: והוועד לא בא.
<קריאה: לא שומע, הוועד לא שומע.
אבישי ברוורמן: אבנר יסיים ונציג הוועד, תחליטו מי ידבר אחריו.
<אבנר מימון: כבוד היו"ר, יש כאן חוסר איזון מוחלט בין השקט שבו נהגתי כלפי כל הדוברים לבין השיסוע הבלתי פוסק מצד פיגורות לאומיות, הייתי אומר.
אבישי ברוורמן: אתה צודק.