GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: זה לא נראה לכם משמעותי מדי.
<חנה ויינשטוק-טירי: אני לא יודעת, החגים הם לא - - -.
<חנה ויינשטוק-טירי: לא, יש אנשים - - -
<נעמי הימנרייש: זה משמעותי.
<נעמי הימנרייש: אבל אני אומרת, אנחנו ניסינו ללכת על איזשהו - - -
<חנה ויינשטוק-טירי: אני אומרת שיש אנשים שדווקא הולכים, אוהבים ללכת בחודשי החורף.
<חנה ויינשטוק-טירי: אין פה עניין אחיד.
<חנה ויינשטוק-טירי: יש אנשים שאוהבים דווקא בחודשי - - - כדי להיות מוכנים וחטובים לקיץ, ויש כאלה שנזכרים בקיץ ללכת למכון כושר.
<חנה ויינשטוק-טירי: תקופות החגים זה לא תקופות ארוכות שפתאום אנשים נעלמים לתקופות.
<חנה ויינשטוק-טירי: זאת אומרת, לא הייתה נראית לנו איזושהי הצדקה - - -
אבישי ברוורמן: את רואה שפה אי אפשר, לדעתך, לעשות אותה הבחנה, שבאמת בבריכות השחייה היו אולי יותר - - -
<חנה ויינשטוק-טירי: לא, אני לא חושבת שזה, לא דומה לבריכת שחייה, לדעתי.
אבישי ברוורמן: אתה רוצה - - -
<חיים פרנקל: אז, קודם כל, אני יכול להביא מספרים מדויקים של כניסות למועדונים בחודש אוגוסט.
<חיים פרנקל: שכבר בחודש אוגוסט מתחילה ירידה, שהרבה מנצלים לחופשות משפחתיות.
<חיים פרנקל: זה ממשיך, לצערנו, בחודש ספטמבר, עם החגים המרובים שיש במדינת ישראל.
<חיים פרנקל: וכנ"ל בפסח.
<חיים פרנקל: זה שלושה חודשים בשנה שכמות הנרשמים היא מאוד-מאוד קטנה, כמות הכניסות למועדון, ואנחנו ממשיכים לתת full כוח, גם בכוח אדם, וכל העלויות ממשיכות.
אבישי ברוורמן: אז מה אתה חושב?
אבישי ברוורמן: נניח, עכשיו אני שואל אותך, מר חיים פרנקל, אנחנו נחוקק את החוק הזה, אנחנו צריכים עוד להשלים את הקטע של יחידות הנופש, וייצא החוק הזה להגנת הצרכן.
אבישי ברוורמן: מה יקרה לך?
<חיים פרנקל: מה יקרה?
<חיים פרנקל: אני חושב שיהיה צמצום חד מאוד בענף מועדוני הכושר בנושא כוח האדם.
<חנה ויינשטוק-טירי: למה?
<חיים פרנקל: מחלקת המכירות במכוני הכושר תיעלם כי מספר המסלולים יקטן.
<חיים פרנקל: ומכוני הכושר - - -
<אתי בנדלר: איזו מחלקה תיעלם?
<חיים פרנקל: מחלקת השימור ומחלקת המכירות ייעלמו, - -
<חיים פרנקל: - - שבערך במועדון זה ארבעה-חמישה-שישה עובדים.
<חיים פרנקל: השירות של מועדוני הכושר ייפגע.
<חיים פרנקל: אם אני היום רוצה לשמר את הלקוח, זה יגרום בדיוק הפוך.
<חיים פרנקל: אני אצמצם עלויות, על מנת שאם אני אפגע אני אהיה פחות פגיע.
<חיים פרנקל: אם היום אני נותן במועדון כושר ארבעה-חמישה מדריכים, שמסתובבים, שנותנים שירות, אני אפסיק לתת את השירות הזה, על מנת שאם, בסופו של דבר, יהיו לי ביטולים אני אוכל לספוג את הירידה הזו.
אבישי ברוורמן: אוקיי, הנקודה שלך ברורה.
<חיים פרנקל: עוד נקודה: אנחנו נתחיל, כמו גופים אחרים, היום הרבה שירותים אנחנו נותנים אותם ללא עלות: המון חוגים, בניית תכנית, שקילות.
<חיים פרנקל: הכול אצלנו היום זה מרקט גדול שהכול חינם.
אבישי ברוורמן: הטענה שלך היא, בסופו של דבר, אתה אומר שאפקט הביטולים כל כך משמעותי שאם בחוק החדש, שהוא הולך יותר לכיוון הצרכן, ותיכף - - - הארגונים האלה, הוא יהיה מטלה כספית עליך, שאתה תוריד את איכות השירות במכונים.
<חיים פרנקל: נכון.
<חיים פרנקל: אתם יכולים ללכת לארצות הברית ולראות את המגמה שקרתה בחמש השנים האחרונות, ולראות היום את רמות השירות שיש היום במדינת ישראל – כמה מועדוני הכושר משקיעים בלקוח לעומת ארצות הברית.
<חיים פרנקל: היום בארצות הברית הצרכן לא מקבל, מבחינת מועדון הכושר, כמעט שום שירות.
<חיים פרנקל: כל שירות הוא בעלות נוספת.
<חיים פרנקל: פה הם מוכרים לו אולם – אתה רוצה, תתאמן; אתה לא רוצה, אל תתאמן.
<חיים פרנקל: יש פקידת קבלה שמחייכת בכניסה, ותו לא.
<חיים פרנקל: אתה רוצה בניית - - -
אבישי ברוורמן: אתה יודע, ארצות הברית זה דבר כזה שכל אחד - - -.
אבישי ברוורמן: אני באמת לא יכול.
<חיים פרנקל: אתם רק צריכים להבין ולחשוב - - -
אבישי ברוורמן: אני מכבד אותך, ופה יצטרכו להחליט.
אבישי ברוורמן: אתה טוען שבמקרה הזה הרווחים שלך ייפגעו בצורה רצינית, ואתה תצטרך לצמצם בכוח אדם - - -
<חיים פרנקל: חד וחלק, זה מה שיהיה.
<חנה ויינשטוק-טירי: אני רוצה להתייחס לטענה הזאת.
<חיים פרנקל: אני רק יכול?
<חיים פרנקל: יש לי עוד כמה נושאים.
אבישי ברוורמן: זה הנושא המרכזי.
אבישי ברוורמן: מה יש לך עוד להגיד?
<חיים פרנקל: לא, עוד כמה הערות שאולי ישפיעו על ההחלטה בנושא הזה.
אבישי ברוורמן: אוקיי, אז בבקשה.
<חיים פרנקל: דיברנו על - - -
אבישי ברוורמן: הבהרת את הנקודה המרכזית.
אבישי ברוורמן: הלוא הבעיה המרכזית היא, שאם אתה הדבר הזה, אתה פוגע באיכות השירות, ובגלל שיש לך פחות רווחים אתה מפטר עובדים.
אבישי ברוורמן: יותר מזה זה לא - - -
<חיים פרנקל: זה גם נכון לגבי ההתרעה.
<חיים פרנקל: היום יש לנו המון מנגנונים.
<חיים פרנקל: אנחנו, בסופו של דבר, אחד מהגופים הגדולים שפוגשים את הלקוח כל הזמן, ויש הרבה אינטראקציה.
<חיים פרנקל: זה לא איזה גוף סלולר שבטעות אין קליטה וצריך לתפוס אותו בטלפון – הלקוח כל הזמן נכנס ויוצא.
<חיים פרנקל: אם יהיה ללקוח קלף שהוא בכל רגע נתון יכול להרים ואומר: אני לא רוצה, ללא התרעה לנו כבעלי עסק לשכנע אותו, לפטור; כי אנחנו מדינה, לא רוצה להגיד, ישראלים הם מקבלי החלטה מאוד-מאוד פזיזים - - -
<אבי אלמוג: פתיל קצר.
<חיים פרנקל: פתיל קצר.
<חיים פרנקל: שנייה מדריכה איחרה לשיעור – הוא רוצה לבטל; הפקידה לא ענתה לו יפה – אני רוצה לבטל.
<קריאה: מה זה שלושה ימים.
אבישי ברוורמן: אני הבנתי מה שאתה אומר:
אבישי ברוורמן: עם קשה עורף, עם - - -, פזיז, לא סבלני, עם בעייתי שמתיימר להיות אור לגויים.
<חיים פרנקל: אבל עם הכי טוב שיש, אני חייב לציין.
<חיים פרנקל: שתי נקודות מאוד-מאוד חשובות למועדוני הכושר, וחייב להתייחס אליהן.
<חיים פרנקל: שתי נקודות אחרונות: אחת, היום הגורם המתחרה, למרות שהחוק הולך לדבר על כולם, אבל חשוב להגיד שהיום רוב מועדוני הכושר הם גופים פרטיים, והתחרות הגדולה מצד מועדוני הכושר הם מול גופים עירוניים.
<חיים פרנקל: חברי מנהל פה גוף של עירייה, עם תקציבי ענק.
<חיים פרנקל: אנחנו בתל אביב מתחרים מול כמה מועדונים במימון של העירייה, עם הציוד הכי מתקדם, הכי משוכלל.
<חיים פרנקל: לא רוצה לדבר שחלקם אפילו למטרות רווח – גם מר אייל אריאל מתחרה פה במועדון בבית שמש – שהגורם הכספי הוא לאו דווקא מעניינם: נותנים מחירים נמוכים, מתחרים, עושים את כל - - -
אבישי ברוורמן: תראה, אתה הסברת את ה-case שלך יוצא מן הכלל - - -
<חיים פרנקל: והנקודה האחרונה זה הנושא של המוסדות:
<חיים פרנקל: אני אתמול ישבתי עם חברת "טבע" – חברת "טבע", חברה גדולה – על לסגור ארגון, לסגור הסכם.
<חיים פרנקל: ישבתי עם מנהלת הרווחה, אתמול, פגישה בצהריים.
<חיים פרנקל: הודיעה לי חד וחלק: אנחנו רוצים מינויים שנתיים.
<חיים פרנקל: מינימום 25% הנחה.
<חיים פרנקל: ישבתי, אמרה לי: תקשיב, אתה רוצה לעבוד איתנו, אנחנו חברה גדולה – מינימום 25%.
<חיים פרנקל: זה כנ"ל על בנק הפועלים, זה כנ"ל על חברת - - -
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חיים כץ ילמד אתכם בתעשייה האווירית.
אבישי ברוורמן: הוא עושה את זה כל הזמן.
אבישי ברוורמן: זה הכוח.
<אבי אלמוג: רק לא מסתפק ב-25%.
<חיים פרנקל: ואנחנו נמצאים מול הגופים האלה בנחיתות, שברגע שהם, מצד אחד, אומרים: בואו, תנו לנו את ההנחות, אנחנו נגייס לכם לקוחות.
<חיים פרנקל: אנחנו מתפתים לתת להם.
<חיים פרנקל: ופה נכנס מנגנון שאומר: אין התחייבות, כרגע.
<חיים פרנקל: כל לקוח, כל עובד, יוכל לבטל בכל רגע.
<חיים פרנקל: ואנחנו - - -
אבישי ברוורמן: אתה הצגת את ה-case, אני רק אעדכן את חבר הכנסת איתן כבל: את הנושאים של יחידות הנופש - - -
איתן כבל: מכיר.
אבישי ברוורמן: לא, יהיה בישיבה הבאה.
איתן כבל: כן, כן, כן.
<לאה ורון: כן, אני דיברתי איתו.
אבישי ברוורמן: התחלנו לקרוא את החוק לגבי מכוני הכושר.
אבישי ברוורמן: אז, קודם כל, מר אבי אלמוג העלה את הנקודה שיש עונתיות, בשחייה יש יותר עונתיות בגלל הקיץ, ולכן סיכמנו שמר אבי אלמוג יישב עם עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי ועם הצוות, עם הגברת נעמי הימנרייש ואחרים, למצוא אולי פה איזה סידור שמתאים יותר לעונתיות של הבריכה.
אבישי ברוורמן: למרות שטוענות שרוב הבריכות מקורות.
אבישי ברוורמן: אני במקרה – איך אומרים – ראיתי בריכה שלא מקורה אז אני חושב ככה.
אבישי ברוורמן: אז לכן, את הנושא הזה אמרנו שייבדק, איך אפשר לפתור את בעיית העונתיות לגבי בריכות השחייה.
אבישי ברוורמן: ועברנו עכשיו להמשך הדיון שבו המנכ"ל של SPACE, מר חיים פרנקל, טוען שאם הביטולים האלה ייכנסו לתוקף התוצאה תהיה, כי גם רווחיו ירדו, הוא יוריד את כוח האדם שלו ואת האיכות.
אבישי ברוורמן: והוא נתן את כל הנימוקים, כולל גם הנימוקים של.
אבישי ברוורמן: ובסוף הוסיף את הנקודה האמיתית שעם ישראל עם פזיז, שאין לו אפילו את זכות הרה-שכנוע, לשכנע את האנשים שקורה משהו.
אבישי ברוורמן: אנחנו כאן, ואנחנו נותנים את זכות הדיבור.
אבישי ברוורמן: תיכף ניתן את זה לעוד אנשים, וניתן לך את זכות הדיבור.
אבישי ברוורמן: מר גיא בלנקשטיין, מנכ"ל GO ACTIVE.
<גיא בלנקשטיין: שלום.
<גיא בלנקשטיין: נבצר ממני להגיע לדיון הקודם.
<גיא בלנקשטיין: קודם כל, אני מאוד שמח על הגישה שיש בוועדה, פה, ועל הגמישות שמגלים החברים ממשרד המשפטים.
אבישי ברוורמן: יש פה פתיחות, וכולם רוצים - - -
<גיא בלנקשטיין: מהפתיחות שלא הייתה בדיונים הקודמים בכנסת הקודמת, ואני חושב שזה חיובי מאוד.
<חנה ויינשטוק-טירי: מהרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן.
<גיא בלנקשטיין: מהרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן, וכל הנוכחים.
<גיא בלנקשטיין: ואני אתחיל בזה שאני מייצג אתGO ACTIVE.
<גיא בלנקשטיין: GO ACTIVE היא רשת שמפעילה 26 מועדונים בישראל, כולל מרכז אקדמי שהוחרג פה, אז אני לא אגע בו.
<גיא בלנקשטיין: המועדונים שלנו כוללים בריכות שחייה, חדרי חוגים, אולמות, שיעורים, ילדים.
אבישי ברוורמן: תן לי סתם דוגמה, מכיוון ש-SPACE - - - האימפריה של הדוגמה, ו- GO ACTIVE – איזה גודל כל אחת מכן?
אבישי ברוורמן: אתם באותו סדר גודל?
<גיא בלנקשטיין: SPACE יציג את SPACE.
<גיא בלנקשטיין: הוא יושב פה, הבעלים.
אבישי ברוורמן: לא, אבל אני רק מסתכל.
אבישי ברוורמן: אתם יודעים הלוא כל אחד על השני.
אבישי ברוורמן: אתם אותו גודל - - -
<חיים פרנקל: הוא הרבה יותר עשיר.
אבישי ברוורמן: הוא יותר גדול.
אבישי ברוורמן: GO ACTIVE יותר גדול.
<גיא בלנקשטיין: אז אני בהחלט יושב פה בתור ארגון שהוא נחשב לארגון מוביל בישראל וגדול.
אבישי ברוורמן: אז מה אתה אומר לגבי הצעת החוק?
<גיא בלנקשטיין: אז מה שאני אומר זה שאני בעד גמישות, בעד שקיפות.
<גיא בלנקשטיין: אני נגד הצעת החוק.
אבישי ברוורמן: מה היית מציע לתיקון?
<גיא בלנקשטיין: אני מעסיק היום קרוב ל-1,000 עובדים, ואני יודע שתכנון כלכלי מהותי לי כדי לדעת להבטיח פרנסה ל-1,000 עובדים במשק בעייתי בגלל סיבות ביטחוניות, אבל גם בגלל מצב מאקרו, מיקרו, וכל המצבים שאני לא צריך להרחיב בשולחן הזה.
<גיא בלנקשטיין: אתם שומעים הרבה מאוד, כנראה, לאורך השנה.
<גיא בלנקשטיין: אני רוצה לגעת בעניין שיש חוק שבא להיטיב עם הצרכן, ואני חושב שדיברתי על זה בכנסת הקודמת ואני אחזור פה: החוק הזה לא מיטיב עם הצרכן, כי הצרכן של מועדוני הכושר, והבריאות והבריכות הוא צרכן בריאות, הוא צרכן אחר, אוקיי?
<גיא בלנקשטיין: שיש לו כללים או בוא נגיד יש כללים ברמה העולמית מיהו הצרכן ומה המטרות; שאני חושב שיש מטרות שהמדינה צריכה שיהיו לה מטרות לאנשים בריאים.
<גיא בלנקשטיין: רק לפני שבועיים במקסיקו, שהיא המדינה עם בעיית ההשמנה הגדולה ביותר בעולם, חוקקו חוקים נגד והטילו מיסים על אוכל משמין ודברים כאלו.
<גיא בלנקשטיין: אבל יש מדינות בעולם שמחוקקות חוקים שמוזילות או משתתפות בהשתתפות עם הצרכן בעלות חדר הכושר.
<גיא בלנקשטיין: יש מדינות שעושה את זה המבטח הרפואי - - -
אבישי ברוורמן: מר גיא בלנקשטיין, - - - תעזוב.
אבישי ברוורמן: אם אני אתחיל בכלל, לא על חדרי הכושר - - -
<גיא בלנקשטיין: רגע, אני - - -
אבישי ברוורמן: אני לא רוצה לפתוח פה את הנושא הזה, כי אני מסתכל פה על מוצרים - - -.
אבישי ברוורמן: אתה יודע שרוב האנשים בעולם אוכלים ושותים את הדברים הגרועים ביותר מכיוון שיש תעשיות של מיליארדים שמוכרים אותם לאנשים באמצעות הסבלימינל, שהם רואים את אלופי העולם; ומה שמר חיים פרנקל קרא חתיכות, דבר שהיה בזמני ובזמן שחבר הכנסת איתן כבל היה צעיר; דבר שלא קיים היום.
אבישי ברוורמן: ולכן בצורה הזאת שוטפים לאנשים את המוח, זה בכל מקום.
אבישי ברוורמן: לכן, עזוב את הנימוקים הכלליים.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים אנשים בריאים, אנחנו רוצים שאנשים יתאמנו.
אבישי ברוורמן: אני חושב שזה טוב.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים פה להגן על הצרכן.
אבישי ברוורמן: אתה חוזר בעצם על מה שאמר מר חיים פרנקל - - -
<גיא בלנקשטיין: לא, אני ממקום אחר.
<גיא בלנקשטיין: זו הקדמה ואני אמשיך.
אבישי ברוורמן: ותסביר, ומה אתה מציע.
<גיא בלנקשטיין: אז אני אגיד.
<גיא בלנקשטיין: יש לנו הצעות אופרטיביות גם כן.
<גיא בלנקשטיין: יש פה הצעה שמונחת.
<גיא בלנקשטיין: יש לנו הצעה קצת שונה.
<גיא בלנקשטיין: רק אני אתחיל ואומר שנושא המחויבות בענף מועדוני הבריאות והכושר בעולם הוא בא לטובת הצרכן.
<גיא בלנקשטיין: וחוקי הצרכנות התחילו באמת מהעולם ההגבלי הזה שהיה בסלולר ובכבלים, אבל לכולם פה יש מכשיר טלפון וכולנו - - -
אבישי ברוורמן: אבל אומר לך מר חיים פרנקל קודם שארצות הברית שידועה בצרכנות, להיפך, הלכה בכיוון האחר, שם כל אחד נכנס - - -
<גיא בלנקשטיין: אני מוכן להרחיב על זה גם כן, אם אתה רוצה.
אבישי ברוורמן: הוא טעה במה שהוא אמר?
<גיא בלנקשטיין: מה?
אבישי ברוורמן: כי הוא נתן דוגמה ששם זה כמו ברשתות החדשות של הנעליים: אתה נכנס ואתה עושה מה שאתה רוצה.
<חיים פרנקל: זה כמו COFIX.
<גיא בלנקשטיין: אני מוכן להרחיב המון על מה שקורה בעולם, כולל בארצות הברית.
<גיא בלנקשטיין: זה נכון, וזה נובע ממקום של באמת חוקים צרכניים שחוקקו בעולם, אוקיי?
<גיא בלנקשטיין: בארצות הברית נוצרה הקצנה שכל המועדונים; ניקח בישראל – המחיר הממוצע לחדר כושר נע בין 200 ל-300 שקלים.
<גיא בלנקשטיין: אלה מחירי מדיום נחשבים ברמה העולמית.
<גיא בלנקשטיין: יש מועדוני פרימיום בישראל שגם גובים 400 ו-500 ו-600 שקלים.
<גיא בלנקשטיין: ויש מועדונים שגובים גם 100 ו-150 שקלים.
<גיא בלנקשטיין: בישראל הם לא קיימים, דרך אגב, כי אי אפשר לקיים מועדונים במחירים האלו.
<גיא בלנקשטיין: מה שקרה בעולם, זה שעם החוקים הצרכניים – שהם לא, זו לא המצאה של השולחן הישראלי, זה קורה בכל העולם – נמצאו פתרונות אחרים לאלה שבאים, ובעצם לא מעניין אותם לא חיים ולא גיא, מעניין אותם להיכנס-לצאת.
<גיא בלנקשטיין: אז ממעיטים בשירותים שנותנים להם.
<גיא בלנקשטיין: נותנים להם מחיר מאוד זול, שבמחירים של ישראל ינוע סביב ה-100 שקלים כשזה יתחיל.
<גיא בלנקשטיין: אפס שירות.
<גיא בלנקשטיין: זו רק הזכות להיכנס-לצאת.
<גיא בלנקשטיין: לא מדריך שמלווה אותך.
<גיא בלנקשטיין: בישראל, דרך אגב, להבדיל מארצות הברית, אתה מחויב על פי חוק להחזיק מדריך.
<גיא בלנקשטיין: בארצות הברית לא.
<גיא בלנקשטיין: בארצות הברית יש מקומות שפתוחים 24 שעות, אין אנשי צוות.
<גיא בלנקשטיין: אז המקומות האלה מאוד התפתחו עם אפס שירותים.
<גיא בלנקשטיין: אתה רוצה locker?
<גיא בלנקשטיין: תשלם; רוצה מקלחת?
<גיא בלנקשטיין: תשלם; רוצה את השמפו?
<גיא בלנקשטיין: תשלם.
אבישי ברוורמן: אתה בעצם - - - ואיכות נמוכה - - - ואיכות גבוהה.
<גיא בלנקשטיין: כן.
<גיא בלנקשטיין: ואז התפתחה מאוד התעשייה של המועדונים היוקרתיים, שבמקום לגבות 300 שקלים במחירים שלנו, גובים היום 600 שקלים.
<גיא בלנקשטיין: אני לפני שבועיים הייתי בלונדון, הראו לי מועדון שגובה גם 7,000 שקלים לחודש.
<גיא בלנקשטיין: אני חושב שהוא נותן פחות ממה ש-SPACE נותן, אבי נותן, בירושלים נותנים ואנחנו.
אבישי ברוורמן: קודם כל, אני מקשיב ואנחנו מעריכים, ובמקרה אפילו, אני אומר עוד פעם: אתם עושים עבודה מאוד יפה.
אבישי ברוורמן: השאלה היא כרגע, בחוק הזה: האם אתה רק חוזר על הטענה שאמר מר חיים פרנקל שאתם - - -
<גיא בלנקשטיין: לא, אני אחזק אותה ביותר ממה שהוא אמר.
<גיא בלנקשטיין: אני רוצה רק לסיים.
<גיא בלנקשטיין: רק אני רוצה באמת בקצרה.
<גיא בלנקשטיין: אז טלפון לכולנו יש, ואף אחד מאיתנו כבר לא ילך בלי.
<גיא בלנקשטיין: כנראה רק נחליף תמיד ליותר חדש.
<גיא בלנקשטיין: כנ"ל בכבלים – כולנו נהיה מחוברים לאיזשהו סוג של משהו שייתן לנו תוכן לטלוויזיה.
<גיא בלנקשטיין: הנושא של מועדוני כושר: בישראל יש 10% מהאוכלוסייה, במקרה הטוב.
<גיא בלנקשטיין: כי אנחנו יודעים, כולנו, שכששואלים אותנו BDI מה הנתונים, כולנו קצת מנפחים.
<גיא בלנקשטיין: אז הם הגיעו ל-10%, ואומרים: התקדמנו.
<גיא בלנקשטיין: בעולם מדברים – בעולם המפותח, שאנחנו רוצים להיות חלק ממנו – כבר מגיעים ל-20% ו-25% בעידוד המדינה.
<גיא בלנקשטיין: בישראל אנחנו ב-10%, במקרה הטוב.
<גיא בלנקשטיין: כשמישהו אצלנו רוצה לעזוב זה לא כי כרגע קם מתחרה ליד והוא רוצה לעבור אליו.
<גיא בלנקשטיין: כי גם לא קמים מתקנים חדשים, למעט עיריית תל אביב שפתחה מתקנים יפים, ששואבים מים מלמטה בטמפרטורה יפה כל יום, אין גופים היום בישראל שהקימו מתקנים.
<גיא בלנקשטיין: אני הגוף האחרון בישראל שעשה עסקת .T.O.B עם המדינה, עם עירייה.
<גיא בלנקשטיין: כל עסקאות ה-.T.O.B במדינה להקמות של קנטרי-קלאב כבר לא עוברות כי זה לא כלכלי.
<גיא בלנקשטיין: כי גם ב-25 שנה, שזו המגבלה של משרד האוצר ומשרד הפנים, אנחנו לא נצליח להחזיר את ההשקעה שלנו.
<גיא בלנקשטיין: זו הכלכלה שלנו, עם אנשים שלא רוצים להתאים את עצמם להרגלים שהם; מבחינתנו, מה זה הרגל נוקשה?
<גיא בלנקשטיין: זה בסך הכול לקום מהכיסאות הנוחים בבית ולהתחיל להתאמן, להזיע, לשחות.
אבישי ברוורמן: - - - לי לעשות את זה עד שאני אתרגל.
אבישי ברוורמן: ובפסיכולוגיה אומרים, את יודעת, עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי, שבשביל שאדם יבנה הרגל הוא חייב לחזור 40, זה 40 יום, בדרך כלל, שהדבר נתפס.
אבישי ברוורמן: סטטיסטית.
אבישי ברוורמן: אם אדם לא עושה 40 יום, חוזר על דבר, בדרך כלל אחרי שבועיים הוא גמר.
<חנה ויינשטוק-טירי: אני לא חושבת שכדי להרגיל את האנשים לבריאות ולכושר וכולי אז צריך לכבול אותם לעסקאות.
<חנה ויינשטוק-טירי: אפשר לעשות את זה בדרכים אחרות.
<חנה ויינשטוק-טירי: זה פטרנליסטי לטעון את הטענה הזאת.
אבישי ברוורמן: בבקשה, מר גיא בלנקשטיין.
אבישי ברוורמן: רק תסיים, בבקשה, יש עוד אנשים.
<גיא בלנקשטיין: אז העניין הזה, מיציתי אותו, ולכן בעולם נותנים את ההתחייבות - - -
אבישי ברוורמן: מה אתה מציע - - -
<גיא בלנקשטיין: רגע, ההתחייבות נועדה - - -
אבישי ברוורמן: אתה בנית, ואתה איש עסקים - - -, מה ההצעה לפיתרון שנותנת גם לצרכנים, קצת מנתקים את הכבל, ומצד שני - - - את היכולת להתפרנס?
<גיא בלנקשטיין: אז בשוק שהוא מאוד תחרותי בישראל, מאוד-מאוד תחרותי; וגם הדו"ח של BDI – אני הגשתי אותו בכנסת הקודמת – אמר שזה שוק תחרותי מאוד, שמונע כרגע מגופים להיכנס אליו.
<גיא בלנקשטיין: הוא גם אמר שזה לא ענף רווחי.
<גיא בלנקשטיין: דרך אגב, בעולם זה לא ענף מאוד רווחי.
<גיא בלנקשטיין: בישראל הוא לא ענף רווחי.
<גיא בלנקשטיין: מה שאני יכול לדבר בשם GO ACTIVE, כי לא דיברתי פה עם החברים, אנחנו בעד תוספת שקיפות, אוקיי?
<גיא בלנקשטיין: אני חזרתי מסיור.
<גיא בלנקשטיין: דרך אגב, כשאנשים פה למדו גם אנחנו למדנו מה קורה בעולם, ומוכנים להפיק חומרים ולהראות חומרים.
אבישי ברוורמן: מה זה "תוספת שקיפות"?
<גיא בלנקשטיין: תוספת שקיפות היא, למשל אגיד: באנגליה הוציאו חוק, גם כן.
<גיא בלנקשטיין: אנגליה נחשבת לאחת המדינות המובילות בעולם בתחום הכושר, הרבה יותר מהאמריקאים שאנחנו אוהבים להסתכל עליהם.
<גיא בלנקשטיין: האנגלים, למרות הבירה, ענף הכושר שלהם הוא מהמפותחים בעולם.
<גיא בלנקשטיין: הם מובילים גם את הצד המחקרי בעולם.
אבישי ברוורמן: ומה - - -
<גיא בלנקשטיין: ושם חוקקו חוקים בעד הצרכן.
<גיא בלנקשטיין: אמרו שאסור למכור מינוי ליותר משנתיים.
<גיא בלנקשטיין: המוצר הנמכר ביותר באנגליה לאורך שנים היה לשלוש שנים.
<גיא בלנקשטיין: אמרו להם: יש לכם מעכשיו שלושה מוצרים בלבד.
<גיא בלנקשטיין: אתם חייבים לתת יותר מאפשרות אחת לצרכן.
<גיא בלנקשטיין: האפשרויות הן: מינוי לשנה, מינוי לשנתיים או מינוי בלי התחייבות – חודש בחודשו.
<גיא בלנקשטיין: כשיחליט הצרכן ביום הכניסה, תפרסמו בכל מקום – באתר האינטרנט שלכם, בתוך המועדון – את המחירים לכל מסלול.
<גיא בלנקשטיין: אוקיי?
<גיא בלנקשטיין: בישראל אנחנו נמצאים בעולם של בלוף.
<גיא בלנקשטיין: אנחנו לבנטינים, כמו שאמר מר חיים פרנקל.
<גיא בלנקשטיין: או, אתה יודע, הוא נותן 25% ממחיר שלא קיים לגוף מוסדי.
אבישי ברוורמן: על הזיוף הישראלי אני יכול להוסיף לך מכאן.
אבישי ברוורמן: אנחנו יודעים, אנחנו - - -
<גיא בלנקשטיין: אוקיי.
<גיא בלנקשטיין: אז שם, היום, אתה מפרסם - - -
איתן כבל: אבל תראה איזו מדינה מדהימה הקים הזיוף.
<גיא בלנקשטיין: אז אני אלך לשקיפות – מה זו שקיפות?
<גיא בלנקשטיין: שקיפות זה שכל חדר כושר בישראל וכל בריכה בישראל יפרסמו בכל מקום את המחירים שלהם המדויקים למינוי חודשי, למינוי שנתי ודו שנתי, - -
<גיא בלנקשטיין: - - שכשהצרכן נכנס לחדר הכושר, לא ייתקל במחיר אחר.
<גיא בלנקשטיין: שתיים, היום ב-GO ACTIVE, ואני ממליץ שזה יעבור בחוק, אנחנו לא אחרי 14 יום נותנים לבטל, אנחנו אחרי חודש נותנים לכל מינוי שקנה מינוי עם התחייבות אפשרות לצאת ללא שום תשלום נוסף.
<גיא בלנקשטיין: עשית מינוי לשנה - - -
אבישי ברוורמן: אז מה הבעיה - - -
<גיא בלנקשטיין: רגע, אני אומר.
<גיא בלנקשטיין: אני מציע הצעה נגדית להצעה הקיימת, - -
אבישי ברוורמן: עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי - - -
<גיא בלנקשטיין: - - כשמישהו רוצה להתחייב; בסוף אני אומר:
<גיא בלנקשטיין: אני מנהל עסק, והשאיפה שלי - - -
אבישי ברוורמן: מה הצעת מר גיא בלנקשטיין?
<גיא בלנקשטיין: הצעת בלנקשטיין, הצעת GO ACTIVE היא שאנחנו רוצים לקשור את הצרכנים להתחייבות, כי התחייבות שלהם בפסיכולוגיה - -
אבישי ברוורמן: היא טובה.
<גיא בלנקשטיין: - - תגרום להם להצליח יותר.
<גיא בלנקשטיין: אני אומר שגם הצרכן כשבא לקנות מינוי לשנה – הוא בסך הכול לא לקח פה משכנתה ל-25 שנה, רק שנה – קיבל אפשרות לקנות מינוי לחודש בחודשו או שקיבל הצעה במחיר מוזל יותר לשנה או שנתיים, ייכנס לחדר הכושר ויתחיל להתאמן.
<גיא בלנקשטיין: חודש זה זמן רב כדי לדעת אם מכרו לו פה בלוף, אם מה שהוא קנה זה לא אמת, ואם זה לא מתאים לו.
<גיא בלנקשטיין: אם אחרי חודש לא מתאים לו, אני אומר: אנחנו נותנים להם ללכת היום.
<גיא בלנקשטיין: אני אומר: אם אחרי חודש לא הצלחתי לשכנע אותו, אני לא בסדר, הוא משוחרר.
אבישי ברוורמן: - - - ואחרי חודשיים?
<גיא בלנקשטיין: אם לא, אם הוא רוצה להמשיך לשנה, שימשיך לשנה.
<גיא בלנקשטיין: כאן אני אגיד: אנחנו, GO ACTIVE - - -
אבישי ברוורמן: מה קורה אחרי חודשיים או שלושה?
<גיא בלנקשטיין: אחרי חודשיים או שלושה, אני יכול להגיד, אצלנו ב- GO ACTIVEיש אפשרות ליציאה.
<גיא בלנקשטיין: כשיצא התיקון לחוק בנושא של גילוי נאות, אז אנחנו בתוך התקנון הכנסנו גם אפשרות יציאה, אוקיי?
אבישי ברוורמן: נו אז, למשל, ההצעה של - - -
<גיא בלנקשטיין: וקודם כל אמרנו שאם מישהו עובר גיאוגרפית למקום שאין בו GO ACTIVE, במרחק של 15 קילומטר, לא הרבה - - -
אבישי ברוורמן: אז מה קורה אז?
<גיא בלנקשטיין: הוא יכול לצאת.
אבישי ברוורמן: פטור, לגמרי.
<גיא בלנקשטיין: מי שיש לו סיבה רפואית מרופא מומחה, - -
אבישי ברוורמן: פטור.
<גיא בלנקשטיין: - - פטור.
<גיא בלנקשטיין: אז אנחנו אומרים, את האנשים שהם עם בעיות, שזה שירותי לא לתת לו - - -
<גיא בלנקשטיין: דרך אגב, אנחנו נותנים לכל חייל מילואים, אנחנו מחזירים את תקופת המילואים גם.
<גיא בלנקשטיין: אז אנחנו בעניין הזה חושבים שעשינו שירותית את מה שאנחנו צריכים כארגון, ועכשיו צריך גם לתת לעולם הכלכלי והתחרותי לקבוע כללים.
אבישי ברוורמן: אז רגע, מר גיא בלנקשטיין, אני רק רוצה לחדד: אתה אומר חודש – זה בסדר.
אבישי ברוורמן: עכשיו, אתה אומר אחרי חודש להוציא את הגאוגרפי ואת הרפואי.
אבישי ברוורמן: מה קורה לאדם שאחרי שלושה חודשים אומר: טעיתי?
אבישי ברוורמן: מה קורה איתו?
<גיא בלנקשטיין: זה לא "טעיתי".
<גיא בלנקשטיין: המקרים של חדרי כושר זה לא "טעיתי".
<גיא בלנקשטיין: הבן אדם מוותר לעצמו כי זה קשה.
אבישי ברוורמן: מה קורה - - - נשבר לי - - -
<גיא בלנקשטיין: אנחנו פועלים כדי לגרום לו להתמיד.
אבישי ברוורמן: נשבר לי.
איתן כבל: אבל נשמה, אתה לא שר החינוך.
<חנה ויינשטוק-טירי: הוא רוצה לצאת מהעסקה, מה זאת אומרת?
<גיא בלנקשטיין: אבל אני בדיוק כמוך רוצה שהם לא יהיו שמנים ובריאים, כי אחרי זה כולנו משלמים על במיסים דרך - - -
<חנה ויינשטוק-טירי: בסדר, אבל זו החלטה שלו, עם כל הכבוד.
איתן כבל: - - - באמת, כאיילו נו מה?
איתן כבל: אתה שר הבריאות?
איתן כבל: שילוב של שר הבריאות ושר החינוך?
<חנה ויינשטוק-טירי: זה טיעון מאוד פטרנליסטי לומר: אני רוצה לכבול אותו לתקופה של שנה כדי שלא יהיה שמן - - -.
<חנה ויינשטוק-טירי: עם כל הכבוד.
אבישי ברוורמן: מר גיא בלנקשטיין, אתה רוצה שאני אתן לך עצה?
אבישי ברוורמן: אתה הגעת למה שהגעת בגלל שיש לך נחישות כזאת ודיסציפלינה, ואתה גם מגייר אנשים לבריאות.
אבישי ברוורמן: כאן כשאתה מנסה לגייר אנשים זה יוצא הפוך.
אבישי ברוורמן: אז לכן, תפסיק לגייר.
<חנה ויינשטוק-טירי: כשמכריחים אנשים אז הם דווקא רק רוצים לצאת.
אבישי ברוורמן: רק שנבין את הנקודה: אני מאוד רוצה להיות מגויר, אבל רוב האנשים לא כל כך.
אבישי ברוורמן: היהודים בכלל יש להם בעיה עם הסיפור הזה.
אבישי ברוורמן: אז לכן, הנקודה: אדם אחרי שלושה חודשים עוזב אצלך.
אבישי ברוורמן: נשבר לו.
אבישי ברוורמן: מה הוא מקבל?
<גיא בלנקשטיין: היום יש אצלנו גם אפשרות ליציאה בדמי ביטול.
<חנה ויינשטוק-טירי: נו, אז זה מה שאנחנו מציעים.
<גיא בלנקשטיין: אבל לא במחירים המגוחכים האלה.
<אתי בנדלר: מה דמי הביטול שלכם נותנים?
אבישי ברוורמן: כל מה שאנחנו עושים כאן; אתה יודע, זה כמו הסיפור, כל הוויכוח עכשיו הסתיים לנקודה: כמה הם דמי הביטול?
אבישי ברוורמן: אומרת עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי איזו נוסחה: 20%; ואחר כך, בשליש השני 17%; ובשליש השלישי 13%.
אבישי ברוורמן: אצלך יש נוסחה אחרת.
<גיא בלנקשטיין: אצלנו דמי הביטול הם בגובה שלושה חודשי מינוי.
<חנה ויינשטוק-טירי: - - -
אבישי ברוורמן: אז רגע, עכשיו, אז כל השיחה פה היא על גובה.
אבישי ברוורמן: אכן השאלה היחידה פה היא על התמריץ הכספי או ההחזר הכספי של הביטול.
אבישי ברוורמן: יש את הצעת עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי, הצעת הממשלה; ויש את הצעת מר גיא בלנקשטיין, שהיא שונה.
אבישי ברוורמן: בדבר הזה, זה כל הוויכוח על גודל הפשרה שלדעתך תשבור את הענף שלך, ולדעתה לא.
אבישי ברוורמן: אז מקסימום אפשר להגיע פה לאיזה תיקון, אבל אין פה איזו תפיסת עולם כל כך - - -.
אבישי ברוורמן: אני הגדרתי את זה נכון?
<חנה ויינשטוק-טירי: הרי, בסופו של דבר, המטרה של החוק זה לא להאריך קצת את תקופת הצינון, שגם ככה קיימת היום מכוח תקנות ביטול עסקה, שיש אפשרות לבטל גם עסקאות של מינוי כושר תוך 14 יום.
<חנה ויינשטוק-טירי: אז בעצם, מה?
<חנה ויינשטוק-טירי: הוא מציע להאריך את התקופה בעוד שבועיים.
<חנה ויינשטוק-טירי: זה לא נותן כלום.
<חנה ויינשטוק-טירי: זה גם לא מטרת הצעת החוק.
<חנה ויינשטוק-טירי: מטרת הצעת החוק זה להסיר את החסמים, את הכבילה של הצרכן לעבור מעוסק לעוסק.
<חנה ויינשטוק-טירי: או להחליט שעם כל הכבוד הוא לא רוצה להמשיך לעשות כושר.
<חנה ויינשטוק-טירי: או שהוא רוצה לעשות כושר אבל לא בתוך מכון כושר – הוא רוצה לעשות הליכות רגליות כל ערב ולא לשלם על זה כסף.
<חנה ויינשטוק-טירי: זכותו.
<חנה ויינשטוק-טירי: ואנחנו רוצים להקנות לצרכן את הזכות הזו.
<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו חשבנו, ובמיוחד שעשינו את זה מתוך התייעצות מהסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.
<חנה ויינשטוק-טירי: אז זו לא המצאה שלנו כרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן.
אבישי ברוורמן: את כבר - - - לזה הרבה זמן, והתייעצת.
אבישי ברוורמן: הנקודה שלהם שהם חוששים מכל כך הרבה ביטולים.
אבישי ברוורמן: תיכף נשמע את - - -, ואז ניתן לחבר הכנסת איתן כבל להגיב על כל הדברים האלה.
<חנה ויינשטוק-טירי: עכשיו, אני רוצה רק עוד הערה: גם כשהתקנו את תקנות ביטול עסקה, וחבר הכנסת איתן כבל יודע, כל הזמן נזעקו ואמרו כולם: כל העסקים יקרסו, כי מעכשיו הצרכנים יבטלו וכולם.
<חנה ויינשטוק-טירי: הנה, יצא עכשיו, אחרי שלוש שנים, יצא מחקר של פרופסור דויטש.
איתן כבל: מחקר.
איתן כבל: לא דו"ח, מחקר.
<חנה ויינשטוק-טירי: אי אפשר להגיד שזה סתם איזשהו מחקר, והראה שלא קרה שום דבר.