GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גיא פלד: אני מגיע ואומרים לי: אין טסטים.
דוד צור: כמה זמן תהיה בארץ?
<גיא פלד: שלושה שבועות.
<אבי גולן: אתה בטוח חוזר בלי רישיון.
<אבי גולן: תקשיב לי.
<גיא פלד: אני מקווה שאתה טועה.
דוד צור: אם זה מה שאנחנו מסוגלים להגיד לילד הזה, מצבנו רע מאוד.
<גיא פלד: היה אמור להיות לי טסט ביום חמישי.
<גיא פלד: אני מגיע, ביטלו לי אותו.
<יעקב פוני: בוא נחזק את הילד שיחזור עם רישיון, יעבור בזכות ולא בחסד, ונסתכל על התקווה ולא על הייאוש.
<יעקב פוני: יהיה בסדר.
<גיא פלד: שאלה אחרונה.
<גיא פלד: מה אני אשם, כבן-אדם שבא מחו"ל, שאבא שלי שליח מהמדינה, ואני צריך לסבול בגלל שפתאום אתם מחליטים לשבות?
<גיא פלד: אני בא במיוחד בשביל זה, ועכשיו אין לי טסט.
<גיא פלד: מה אני אמור לעשות?
<אהוד סריפיאן: תפנה את זה לשם.
דוד צור: אני מבקש, תוריד את היד.
דוד צור: חבר הכנסת עמר, אחרי זה המנכ"ל ואחרי זה סיכום.
חמד עמאר: קודם כול, סליחה שלא השתתפתי בתחילת הדיון, כי היו לנו בוועדת הכספים דברים חשובים והייתי חייב להיות שם, הם גם נוגעים בעובדים.
חמד עמאר: היינו צריכים לאשר לתע"ש את ההלוואה שישלמו לעובדים שלהם.
חמד עמאר: אני חושב שהדיון הזה מאוד חשוב.
חמד עמאר: הבת שלי קיבלה רישיון רק לפני ארבעה חודשים, ליוויתי אותה גם בנהיגה, הייתי אתה הרבה שעות באוטו.
חמד עמאר: כשהיא נכשלה בטסט הראשון אני יודע מה היא הרגישה ואיך היא חיכתה ורצתה לבוא לטסט השני ולעבור בטסט השני.
חמד עמאר: מה שקורה שהתלמידים מחכים הרבה זמן בין טסט אחד לשני.
חמד עמאר: נקודה שנייה.
חמד עמאר: כשנכנסתי אמרו לי: הצעת החוק שהגשת, הצעת חוק לא טובה.
חמד עמאר: רציתי להיזכר איזה הצעת חוק הגשתי שהיא לא טובה, נזכרתי בבן-אדם ואז ידעתי על מה הוא מדבר.
חמד עמאר: הגשתי הצעת חוק להגביל את הכסף שגובה המורה לנהיגה עבור העמדת האוטו לטסט.
חמד עמאר: במקרה ידעתי דרך אחד העוזרים שעבד אצלי עכשיו, שהוא מורה לנהיגה.
חמד עמאר: הוא אמר לי: אני אומר לך שהמורים שם לוקחים בין 550 ל-600 - - -
<אבי קרמר: אם תראה לנו כאלה דברים, אנחנו נוריד את זה.
חמד עמאר: אני שילמתי.
<אבי קרמר: שילמת בין 550 שקלים ל-600 שקלים?
חמד עמאר: אני שילמתי 600 שקלים.
<גל יוסף: בין - - - ל-500, זה מגיע כמו כלום.
חמד עמאר: אני שילמתי 600 שקל.
<אבי קרמר: איפה?
<יעקב פוני: זה נכון.
<יעקב פוני: 400 על המבחן ו-138, זה 550.
<יעקב פוני: זה בסדר.
חמד עמאר: באתי ואמרתי: לא יכול להיות, הרי הטסט הוא פחות מזמן שיעור, הוא בסך הכול מעמיד את האוטו שלו, למה לשלם אפילו שקל אחד מעבר לשיעור?
<אבי גבאי: שיעור פרטי לבן במתמטיקה אתה לא משלם?
דוד צור: חבר הכנסת עמר אומר דבר פשוט, הוא שילם כ-600 שקל, 400 שקל למורה ועוד 200 שקל לטסט.
דוד צור: אגב, אני גם מבין את העניין שאתה משבית לו רכב, הוא לא יכול לעשות בזמן הזה שיעור נהיגה.
חמד עמאר: עדכנו את גיל קבלת הרישיון ל - - -
<ציון מזרחי: 16 ותשעה חודשים.
חמד עמאר: ישבתי כאן בקדנציה הקודמת כשחוקקנו את החוק.
חמד עמאר: בהתחלה התנגדתי, אחרי זה תמכתי שבן 16 ותשעה חודשים יוכל לקבל רישיון.
חמד עמאר: הרי אנחנו יודעים שכל הילדים האלה, ההורים שלהם ישלמו את כל הכסף.
חמד עמאר: הם לא ישלמו את הכסף, כי הם נמצאים בבתי ספר ולומדים.
<גל יוסף: יש כאלה שעובדים קשה בשביל להרוויח את הכסף - - -
דוד צור: אני רואה שהפנמת את תרבות הכנסת מהר מאוד.
דוד צור: זה מטריד אותי מאוד-מאוד.
<גל יוסף: זה משגע אותי, כי תלמידים משלמים הרבה פעמים מהכסף שהם עובדים בשבילו.
<גל יוסף: זה לא נכון להגיד שהכול מההורים.
חמד עמאר: גם אם הם עובדים, צריך להוזיל להם.
דוד צור: רבותי, תנו לחבר הכנסת עמר לסיים.
חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, הדיון הזה מאוד חשוב וכמה שיותר מהר.
חמד עמאר: אדוני המנכ"ל, הייתי גם במשרד התחבורה, וגם אתה היית, כשהיינו ביחד היתה שביתה של משרד הרישוי.
<עוזי יצחקי: 100 ימים.
חמד עמאר: הצלחתי להחזיר את חיפה.
חמד עמאר: אתה זוכר?
חמד עמאר: הייתי בלשכת השר ואתה היית בלשכת המנכ"ל.
חמד עמאר: הנה אתה המנכ"ל היום ואני כאן בכנסת.
חמד עמאר: אנחנו לא צריכים 100 ימים כמו שאמרת, צריך כמה שיותר מהר להחזיר אותם, שהילדים שלנו יצליחו לקבל את הרישיון שלהם, שהמורים ידעו לקבוע זמן לטסט ושיהיה להם טסט, שנתחיל לקדם את כל הנושא הזה.
חמד עמאר: אני לא רוצה להיכנס לנושא של נהגים צעירים ומעורבותם בתאונות דרכים יותר מאשר נהגים רגילים – האם זה בגלל שיטת ההוראה?
חמד עמאר: אולי אנחנו צריכים להיכנס גם לנושא של ההוראה.
דוד צור: לא בדיון הזה, אבל כן.
חמד עמאר: אני מקווה שיושב-ראש ועדת המשנה יקיים גם דיון בנושא הזה.
חמד עמאר: לא יכול להיות שמעורבות של נהגים צעירים היא גדולה בהרבה מנהגים ותיקים.
דוד צור: זה הנושא שעל הפרק.
דוד צור: אנחנו נעשה דיון בנפרד בעניין הזה.
דוד צור: בגלל המשבר הרחבנו.
חמד עמאר: אני מקווה שנגמור כאן את הישיבה.
חמד עמאר: אני מכיר את המדיניות לא לקיים דיונים ומשא-ומתן בזמן שביתה, אבל הנושא הזה מאוד רגיש.
חמד עמאר: אני מקווה שנצליח כמה שיותר להיכנס למשא-מתן ולגמור את הנושא ולהחזיר אותם לעבודה כמה שיותר מהר.
יצחק וקנין: דוד, יש לי הצעה שאולי תיקח אותנו למקום טוב.
יצחק וקנין: אני מבין שהמשרד מחזיק כרגע בעמדה שכשיש שביתה הוא לא מנהל שום משא-ומתן.
יצחק וקנין: יש צדק בדברים.
יצחק וקנין: מצד שני, הבוחנים, גם הם נמצאים במבוי סתום.
יצחק וקנין: אני מציע לכם שתקבלו מה שאני אומר פה עכשיו, גם אתם וגם המשרד.
יצחק וקנין: אתם מחליטים עכשיו שאתם חוזרים לעבודה, הם מחליטים שמיד מתכנסים, אפילו אם אפשר, לקחת מישהו שיכנס אותם בהקדם האפשרי – דוד, אתה תיקח את זה עליך, או חבר כנסת אחר – ישב אתם, לפחות לישיבה הראשונה כדי שיחזרו למסלול של משא-ומתן, אחרי כן אני מאמין שאפשר להגיע - - - (מחיאות כפיים באולם הוועדה.
<יעקב פוני: אולי לחזק את חבר הכנסת וקנין.
<יעקב פוני: אפשר לחזק אותך במשהו?
דוד צור: לא צריך לחזק אותו, הוא חזק מספיק.
דוד צור: אני מבקש לשמוע את המנכ"ל.
דוד צור: המנכ"ל, בבקשה.
<עוזי יצחקי: קודם כול, אני מברך את הוועדה על קיום הדיון.
<עוזי יצחקי: אני חושב שהוועדה בנושאים האלה ובכלל עוזרת ומסייעת.
<עוזי יצחקי: דבר ראשון, אני רוצה להתנצל בפני כל מורי הנהיגה ותלמידי הנהיגה על המצב שנוצר.
<עוזי יצחקי: זה מצב שרע לנו מאוד.
<עוזי יצחקי: קשה לנו עם המצב הזה.
<עוזי יצחקי: אתם הלקוחות שלנו, במיוחד מורי הנהיגה שהם לקוחות שלנו ותלמידי הנהיגה שהם קהל מקבלי השירות.
<עוזי יצחקי: משרד התחבורה ידוע כמשרד שנותן שירות מצוין.
<עוזי יצחקי: בכל המדדים, גם בסקרי דעת הקהל וגם במדד איגוד לשכות המסחר, שהתפרסם לפני חודשיים, המשרד עם מדד הקטנת הביורוקרטיה ושיפור השירות הטובים ביותר בשנים האחרונות בהפרש גדול אל מול כל משרדי הממשלה.
<עוזי יצחקי: גם בתחום הזה, בתחום מבחני הנהיגה, אני מתחייב שיהיה פתרון.
<עוזי יצחקי: אני מתחייב התחייבות אישית שיהיה פתרון.
<עוזי יצחקי: נמצא את הדרך לתת פתרונות.
<עוזי יצחקי: אני לא בא ואומר: הפרטות או דברים כאלה ואחרים, אבל יהיו פתרונות, כי המצב שאנחנו מצויים בו היום הוא מצב רע מאוד.
<עוזי יצחקי: לא ייתכן שיחכו חודשים ולא ייתכן שתהיה המהומה הזאת.
<עוזי יצחקי: יש גם מתחים בין מורים לבין הורים ובין תלמידים לבין מורים והתלמידים כבר הפסיקו להאמין להם ואיבדו את האמון ההדדי, ואנחנו נפתור את זה.
<עוזי יצחקי: אני רק רוצה לבוא ולציין שנתוני הפתיחה נכון להיום הם קשים מאוד.
<עוזי יצחקי: מצבת התקנים הולכת וקטנה כמו בכל התחומים, בחינוך, בריאות, רווחה.
<עוזי יצחקי: גם משרד התחבורה לצערנו הרב בתחום הזה הולך ומצטמצם.
<עוזי יצחקי: בשנתיים הקרובות, לאור החלטות ממשלה והחלטות - -
יצחק וקנין: בסוף הסוס ימות.
<עוזי יצחקי: - - מנכ"לים קודמים לפני בשנתיים האחרונות 18 משרות של בוחנים, 18 תקנים של בוחנים אמורים להתבטל במסגרת החלטות על קיצוצי רוחב של הממשלה, כולל גם הממשלה הנוכחית.
חמד עמאר: משרות קיימות או משרות - - -
<עוזי יצחקי: משרות קיימות.
<עוזי יצחקי: כלומר, עובדים שפורשים לגמלאות, המשרות מבוטלות.
<עוזי יצחקי: מאידך, הצרכים הולכים וגדלים.
<עוזי יצחקי: הנהגנו רישיון נהיגה מדורג והנהגנו עוד מספר פעולות שהכניסו עוד אנשים למעגל הדורשים, גם האוכלוסייה הולכת וגדלה, ולכן נצטרך ונהיה חייבים לתת פתרונות.
<עוזי יצחקי: יכול להיות שיהיו גם פתרונות וחלופות נוספים, אנחנו נבדוק את זה, אבל אני מתחייב שיהיו פתרונות.
<עוזי יצחקי: לגבי הנתונים ומה שהציגו פה.
<עוזי יצחקי: אני מודה, יש פה משהו שאנחנו בודקים עכשיו.
<עוזי יצחקי: אם בשנים האחרונות הורדנו 20 בוחנים כל יום ממבחני נהיגה של תיאוריה והעברנו את התיאוריה לתיאוריה ממוחשבת ועוד הוספנו עשרה תקנים בשנה האחרונה של בוחנים, דהיינו, נוספו עוד 30 בוחנים, משהו פה עם המספרים לא מסתדר ונבדוק את זה בימים הקרובים.
<עוזי יצחקי: בהחלט נבדוק.
<עוזי יצחקי: לגבי העניין של יחסי העבודה.
<עוזי יצחקי: יחסי העבודה עם בוחני הנהיגה זה מספר שנים – יש דרישות שהן דרישות לגיטימיות שנידונות זה מספר שנים.
<עוזי יצחקי: צריך לבוא ולומר שיש גם דרישה להסכם קיבוצי, יש גם דרישה לשיפור תנאי שכר כאלה ואחרים, ואלה דברים שגם נידונים במהלך מספר שנים אל מול אגף הממונה על השכר במשרד האוצר, והדברים האלה מתקדמים.
<עוזי יצחקי: השביתה פרצה לאחר שהיינו בתקופת חופשות של יולי-אוגוסט, שהבוחנים כמו כל העובדים אחרים יוצאים לחופשות, ובחודש ספטמבר עבדנו תשעה ימים בלבד.
<חזן פרוספר: 13.
<עוזי יצחקי: תשעה ימי עבודה.
<עוזי יצחקי: עם ימי שישי, אולי זה קצת יותר.
<עוזי יצחקי: היינו בתקופה שגם כך היתה תקופה לחוצה, ומיד לאחר מכן פרצה השביתה.
<עוזי יצחקי: אני חושב שניתן לגשר על הפערים.
<עוזי יצחקי: לפני שנכנסתי שוחחתי עם קובי אמסלם, הממונה על השכר במשרד האוצר, שהוא צלע מרכזית, כי מדובר פה על הסכמי עבודה והסכמי שכר.
<עוזי יצחקי: דיברתי אתו, נהיה מוכנים לשבת מידית ולהשלים את הדברים שנדרשים.
<עוזי יצחקי: אני לא מכחיש, מה שמגיע, מגיע.
<עוזי יצחקי: מה שאתם רוצים עוד נדון בזה.
<עוזי יצחקי: דרך אגב, אני אומר וחוזר שמספר נקודות שהעלו, שקשורות אך ורק במשרד התחבורה, עניין של ימי שישי והטבות נוספות כאלה ואחרות שקשורות למשרד התחבורה, ניתן היה לאשר, מה שתלוי גם בגורמים אחרים והסכמי עבודה ורצון לפתוח רק סעיף אחד ולא לראות את כל ההסכם כולו, כמובן שפה היתה בעיה רוחבית ולכן צריך לתת לזה מענה.
<עוזי יצחקי: גם אני קורא לבוחני הרישוי לגלות אחריות.
<עוזי יצחקי: כולנו פה נותנים שירות.
<עוזי יצחקי: בוחני הנהיגה הם עובדים של משרד התחבורה, עובדים מקצועיים, נאמנים.
<עוזי יצחקי: אני חושב שגם דברים שנאמרו פה על רמת הלימוד ואופן הבחינה, נשמח להציג את זה.
<עוזי יצחקי: אני חושב שלמדינת ישראל יש במה להתגאות ברמת ההכשרה של לימודי הנהיגה, התלמידים ברמה גבוהה, הלימודים ברמה גבוהה, התנאים שהצבנו לקבלת רישיון נהיגה הם מהמחמירים ומהגבוהים בעולם, ולכן צריך להסתכל על התמונה המדויקת, גם המבחן הוא מבחן מחמיר.
<עוזי יצחקי: צריך לזכור שמבחן נהיגה הוא מבחן סובייקטיבי לחלוטין, ולכן יש בוחן שמעביר ויש שלא.
<עוזי יצחקי: אני, ויעידו על זה הבוחנים, מעת לעת כשיש לי זמן, לאחרונה פחות, אבל כשהייתי סמנכ"ל במשרד – הייתי עולה הרבה מאוד על טסטים, ואז היינו עושים תרגיל, הבוחן ואני, אם הוא כן עבר או לא עבר, ולפעמים הדברים היו גם מנוגדים.
דוד צור: לקחת סיכון שיכשילו גם אותך.
<בר רבנו: זה מצב לא תקין.
<בר רבנו: זה שאתה אומר שזה מה שקורה, זה לא אומר שזה תקין.
<עוזי יצחקי: זה סובייקטיבי לחלוטין, כי בוחן רואה דברים, יש לו יכולת, יש לו ניסיון.
<עמנואל דרעי: זה שיקול דעת.
<עוזי יצחקי: זה הרבה מאוד שיקול דעת.
<גל יוסף: אבל צריך להיות בסיס.
<בר רבנו: לא אמור להיות שיקול דעת, צריכה להיות הנחיה מדויקת.
דוד צור: זה לא מתמטיקה, אני אגיד לך את זה עוד פעם.
דוד צור: זה לא מתמטיקה, זה לא שתיתן את אותו מבחן מתמטיקה לשני מורים למתמטיקה, לא יהיה מצב שאחד יכשיל, אחד יעביר.
<בר רבנו: המצב כרגע הוא מצב קיצוני ולא הגיוני שמעבירים תלמיד אחד - - -
דוד צור: אני לא רוצה להיכנס לזה.
<עוזי יצחקי: אני קורא לבוחני הנהיגה לשוב לעבודה סדירה.
<עוזי יצחקי: ביקשתי את זה גם בשבוע שעבר.
<עוזי יצחקי: תחזרו לעבודה, נצא מפה, נשב ביחד עם הממונה על השכר - -
<עידו מאיר: אני מצטער מאוד להגיד לך, אבל סטטיסטית - - -
דוד צור: אני מבקש לא להתערב.
<עוזי יצחקי: - - ונטפל בכל הדברים שדורשים טיפול, אבל בואו לא נחזיק את הלקוחות שלנו ואת התלמידים, מקבלי השירות כבני ערובה בעניין הזה.
<אלי מלכה: תשלום שעות נוספות כחוק עכשיו.
דוד צור: שקט, אני מבקש.
<אהוד סריפיאן: אדוני - - -
דוד צור: מר סריפיאן, אני אתן לך את זכות הדיבור, שתגיד מה שאתה רוצה, בתנאי שאתם מוכנים לחזור לעבודה.
<אהוד סריפיאן: תן לי להגיד את מה שאני אומר, ואם תקבל את עצתי אני אשמח.
דוד צור: בבקשה.
<אהוד סריפיאן: מחר יש לנו פגישה בשעות הבוקר עם מנכ"ל משרד התחבורה.
<עוזי יצחקי: לא אתי עם סגן הממונה על השכר.
<אהוד סריפיאן: עם הסגן הממונה, אבל אני חושב שגם אתה צריך להיות בפגישה - -
<עוזי יצחקי: אני אגיע.
<אהוד סריפיאן: - - כי לך יש סמכויות.
<אהוד סריפיאן: אם אדוני יודיע היום שמה שמגיע – תראה מה הבקשה שלי - - -
דוד צור: הוא אמר לך את זה.
דוד צור: הוא אמר שמה שניתן לעשות במסגרת סמכויותיו במשרד התחבורה, תקבלו.
<אהוד סריפיאן: את זה אנחנו שומעים שנה.
<אהוד סריפיאן: אדוני, זה בסמכות משרד התחבורה.
<אהוד סריפיאן: עוזי, אני שתקתי.
<עוזי יצחקי: זה להטעות אתכם, כי מה שתלוי בנו, תלוי בנו.
<עוזי יצחקי: אני לא יכול לאשר שעות נוספות.
<אהוד סריפיאן: אני מוכן עכשיו, אדוני – בוא תקשיב מה העצה שיש לי – מה שבחוק אני מבקש.
<אהוד סריפיאן: אני לא מבקש שום דבר אחר.
<אהוד סריפיאן: שום דבר אחר.
<אהוד סריפיאן: מה שמגיע לנו בדין, שיודיע עכשיו מנכ"ל משרד התחבורה - - -
<עוזי יצחקי: בדין מי שחתום אתכם על הסכם זה הממונה על השכר, אז בדין אני לא יכול.
<אהוד סריפיאן: אני מבקש לתת לי לסיים לדבר.
<אהוד סריפיאן: שנה שלמה אנחנו שומעים את דבריו של מנכ"ל משרד התחבורה, כל פתיח של פגישה זה אותו סנריו.
דוד צור: האם אני מזהה קו אחר בעקבות ההתפטרות של עיני?
<אהוד סריפיאן: ממש לא, אדוני.
<אהוד סריפיאן: ממש לא.
<אהוד סריפיאן: גם עיני נגד שביתות, תמיד הצהרנו.
<אהוד סריפיאן: מה שקורה, אדוני, שנה אנחנו שומעים את הפתיח בכל פגישה.
<אהוד סריפיאן: זה סנריו של מנכ"ל משרד התחבורה.
<אהוד סריפיאן: אנחנו מוכנים מחר בבוקר לחזור לעבודה, לפני הישיבה, לפני הפגישה עם האוצר, אם נקבל את מה שמגיע לנו בחוק.
<עוזי יצחקי: מה זה "אם"?
<קריאה: למה אתם מענישים את התלמידים?
<אהוד סריפיאן: אנחנו לא מענישים אתכם, הוא מעניש אתכם.
<אהוד סריפיאן: גברתי החמודה, אנחנו רוצים את מה שמגיע לך גם לנו.
<אהוד סריפיאן: אנחנו רוצים שמדינת ישראל תכבד את החוקים שהיא מחוקקת.
<אהוד סריפיאן: זה מה שאנחנו מבקשים.
דוד צור: מר סריפיאן.
<אהוד סריפיאן: גם אתם צריכים לבקש את זה כאזרחים.
דוד צור: מר סריפיאן, אל תגרום לי להוציא אותך.
דוד צור: אתה לא רוצה לשמוע את הסיכום שלי?
<אהוד סריפיאן: בבקשה.
דוד צור: קודם כול, לא רציתי שהישיבה הראשונה של ועדת הבטיחות בנושא בטיחות בדרכים תהיה סביב הסוגיה הזאת, אבל בפירוש, בגלל המשבר, לקחתי על עצמי את הנושא הזה לשים אותו כנושא ראשון, כאשר הכוונה היתה לשמוע פה את התוכנית של הרשות למאבק בתאונות הדרכים, לשמוע את התוכנית השנתית שלה ולהיכנס לפרטים, כדי שנוכל אחרי זה, בהמשך, גם להיות גורם מבקר, ואת זה נעשה בדיונים הקרובים.
דוד צור: אבל פה יש משבר גדול.
דוד צור: נתנו פה לכל הגורמים לדבר, ואני מבקש לסכם.
דוד צור: הוועדה הזאת עובדת הרבה מאוד אל מול משרד התחבורה.
דוד צור: יש הרבה מאוד נושאים שעומדים על הפרק, תקנות שצריך להעביר, חוקים שצריך לעשות, והוועדה עובדת בשיתוף פעולה טוב עם משרד התחבורה.
דוד צור: משרד התחבורה עושה דברים נפלאים מצד אחד, מצד שני, ברמת השירות כרגע, אומר המנכ"ל, הוא מרגיש צורך להתנצל על זה שהתלמידים האלה, על הגב שלהם אנחנו צריכים את המשבר הזה.
דוד צור: זכות השביתה היא זכות עקרונית, מוקנית בחוק לציבור העובדים.
דוד צור: אין לו יכולת אחרת לזעוק את זעקתו, ולכן תמיד יש קורבנות לשביתה, פעם החולים, פעם התלמידים, תמיד זה התלמידים, לפעמים מורי בתי הספר שובתים, ואם זה הסייעות בגנים ועוד כהנה וכהנה.
דוד צור: לפי מה ששמענו כאן יש כמעט מפגש של ציפיות ברמת השאיפה לאן לחתור בעבודת הבוחנים, מורי הנהיגה וגם של המשרד.
דוד צור: שמענו כאן שרוצים לשפר, רוצים לקצר את זמני ההמתנה, לא שמעתי את המילה הפרטה, אני כן רואה אותה באופק כאיום שנמצא כלפי העובדים.
דוד צור: אגב, יש מקומות שההפרטה יותר טובה מהפעילות של ממשלה, בעיקר בנושאים של הפעלת חברות כלכליות.
דוד צור: פה זה לא נושא כלכלי, פה זה נושא בטיחותי מן המדרגה הראשונה, ולכן הוועדה לא רואה בהפרטה פתרון.
דוד צור: זה כמו להפריט את משרד החינוך מחר, נראה לי פשוט לא הגיוני שנפריט תחום כזה.
דוד צור: זו עמדת הוועדה.
יצחק וקנין: זה אקדח טעון.
דוד צור: אבל אתם יודעים שאקדח טעון במערכה הראשונה, בשלישית גם יורה.
דוד צור: לכן אני קורא פה לבוחנים: בלי "אם", בלי "רק אם", ובלי "אנחנו מוכנים אבל", קודם כול, יש פה רצון.
דוד צור: שמעתי את עוזי, ותאמינו לי שמעתי את עוזי כבר כמה פעמים בדיונים קודמים - -
<אהוד סריפיאן: גם אנחנו, אדוני.
דוד צור: - - הוא יודע להיות כועס והוא היה מפויס.
דוד צור: תחזרו לעבודה לאלתר.
דוד צור: מחר יש לכם ישיבה מאוד חשובה.
דוד צור: אני יכול לעשות מאמץ גם להגיע לישיבה הזאת אם צריך – אני אפילו לא זוכר את הלו"ז שלי – כדי לנסות - - -
<אהוד סריפיאן: אדוני, אנחנו נשמח שתצטרף לישיבה, ואני גם מציע שנקצוב בזמן את המשא-ומתן.
דוד צור: אל תציע כלום כרגע.
דוד צור: תחזרו לעבודה.
דוד צור: אני אדבר עם שר האוצר או עם סגנו, שיהיו פה במליאה בעוד עשר דקות.
דוד צור: חייבים את הסיוע של האוצר בעניין הזה.
דוד צור: אין לי ספק שכאשר המשבר הזה ייפתר, קודם כול, צריך יהיה לבחון ומהר – כפי שגם אתה אמרת, עוזי, וזה עלה בוועדה – קודם כול, גם היינו מאוד מבקשים שיהיה דיווח שלכם לגבי המשא-ומתן על ההתנהלות המהירה אחרי שהם חוזרים לעבודה, ולהבין מהר מאוד שהילד הנחמד הזה מהודו, גיא, שבא במיוחד לעשות את הטסט, שהוא יחזור עם טסט ביד.
<עוזי יצחקי: אנחנו נעשה לו את הטסט.
<גיא פלד: מחר היה אמור להיות לי טסט.
דוד צור: הנה, גם שמעת התחייבות שיהיה לך טסט.
<בר רבנו: כמו גיא יש עוד ילדים.
דוד צור: אני לא בעד לשבור את השביתה, ולעשות פה ביי פסים - - -
<אהוד סריפיאן: לא יתקיימו טסטים, אדוני.
<אלי מלכה: הוא לא שונה מאיש, הוא לא שונה מאף אחד מהתלמידים כאן.
דוד צור: אני לא פותח פה את הנושא לדיון.
דוד צור: אני מבקש שברגע שהנושא הזה ייפתר, גם לתום יהיה רישיון וגם לגיא יהיה רישיון.
דוד צור: אני לא עושה פה ביי פס לשבירה של שביתה.
דוד צור: אמרתי שערך השביתה הוא ערך חשוב מאוד.
דוד צור: אנחנו מבקשים לקבל דיווח גם על ההתקדמות של המשא-ומתן.
דוד צור: אנחנו חושבים שזה משבר שחייבים לפתור ומהר.
דוד צור: אנחנו גם מבקשים ממשרד התחבורה – קודם כול, אנחנו מברכים אותך על הכניסה לתפקיד – שתעבירו לנו בשלב מסוים, אחרי שתסיימו את הבדיקות, את הפרמטרים שאתם רוצים להגיע אליהם לעניין זמני ההמתנה.
<עוזי יצחקי: מדדי שירות.
דוד צור: בדיוק.
דוד צור: לקבוע תו תקן שלכם לנושא השירות בנושא הזה למורי הנהיגה ולתלמידים, שתהיה פה מעין אמנה.
דוד צור: התלמידים האלה, בצדק, רוצים לדעת מה המדינה נותנת להם בעניין הזה.
דוד צור: הם רק בתחילת דרכם כאזרחים שראויים לשירות וגם משרתים את המדינה, ולכן הם ראויים לדעת ובשקיפות רבה.
דוד צור: אמרה פה בצדק נציגת מועצת התלמידים – תזכירי לי את השם עוד פעם.
<גל יוסף: גל.
דוד צור: לעניין המחירים, זה נושא שניכנס אליו.
דוד צור: מצד אחד, אני מבין את מורי הנהיגה שצריכים להשבית את האוטו לשעתיים, אז הם מוותרים על שני שיעורי נהיגה לפחות שהם יכולים להעביר במקום להשבית את האוטו שלהם, ומצד שני, לא התלמידים צריכים לשאת על הגב שלהם את העלות המופקעת הזאת של 600 שקל לטסט, בהינתן ש-400 הולכים למורה ועוד 200-150 הולכים לטסט.
<קריאה: 168.
דוד צור: צריך למצוא את הפתרון.
דוד צור: גם זה משהו שנצטרך לדון בו, וזה לא הגיוני שזה לא מפוקח, כי לתלמידים זה כמו ג'ונגל.
דוד צור: לגבי הפרמטרים, חשוב מאוד שהמדדים יהיו גם מדדים שיבחנו את הבוחנים בהקשר של אזורים, כפי שמר סנדלר הציג.
דוד צור: יש פה אי-סימטריה מאוד מוזרה שאזור מסוים עוברים בו כל-כך הרבה, כמו אילת, או אזור אחר שנכשלים בו, בצפון נופלים הכי הרבה.
דוד צור: זה מוזר.
דוד צור: זה לא אומר שהצפונים פחות מוכשרים מהאילתים.
דוד צור: יש פה כנראה בעיות אחרות.
<קריאה: יש לנו תשובה לזה - - -
<קריאה: השמש הקופחת באילת.
דוד צור: דרישות הסף למי שייכנסו להיות בוחנים.
דוד צור: אין לי ספק שבסוף אין מניעה מהגדלת התקן של הבוחנים.
דוד צור: אני מבקש כאן, עוזי, שתודיע לנו אם זה הולך לכיוון הזה.
דוד צור: הורדת 18 תקני בוחנים בעת הזאת, נשמע לי משהו מופרך.
דוד צור: אנחנו פה מדברים על זמני המתנה בלתי הגיוניים, צריך להוסיף 18 תקנים - כשאתה מדבר על זה עם האוצר, אני מבין שזו לא בעיה רק של משרד התחבורה – מהתקציבים הענקיים שמסתובבים לפרויקטים במשרד התחבורה.
<עוזי יצחקי: זה תקציב אחר.
<עוזי יצחקי: הלוואי שיכולתי לקחת כמה מדרכות או כיכרות.
יצחק וקנין: בכל מקרה זה מכניס יותר כסף למדינה.
יצחק וקנין: אני לא מבין את ההיגיון.
דוד צור: חבר הכנסת וקנין העלה פה טיעון נכון.
<עוזי יצחקי: מהאגרות הממשלתיות שהן 9 מיליארד, אנחנו גובים 6 מיליארד, אז היית אומר ש-6 מיליארד יגיע לתקציב השוטף - - -
יצחק וקנין: עוזי, את הנושא הזה כבר טחנו אלף פעם.
<עוזי יצחקי: זה הולך להכנסות המדינה לבור גדול.
<עוזי יצחקי: גם אגרת רכב, שזה 2.5 מיליארד בשנה, הולכת למדינה.
דוד צור: האוצר ישכלל את זה.
יצחק וקנין: לא לקחתי את זה לעניין של כמות האגרות, ברור שמשרד התחבורה הוא מכניס האגרות הגדול ביותר למדינת ישראל מבחינת כסף, אבל פה צריך להיות ברור, דווקא בנושא הזה.
יצחק וקנין: זה משהו לא הגיוני, אתה כאילו אומר: תן לסוס לגווע, פחות אוכל ופחות אוכל, הוא ימות יום אחד ונגמר.
דוד צור: בזה אני רוצה לסכם את ישיבת הוועדה.
דוד צור: תודה רבה לכם ובהצלחה.
אבישי ברוורמן: ברוכים הבאים חברי הכנסת גטאס, אגבאריה, חנין זועבי, אורחים.
אבישי ברוורמן: אני פותח את הישיבה בנושא הצעה לסדר היום (דיון מהיר): העמדת ח'אן אל עומדאן – מבנה תיירותי בן מאות שנים בעכו העתיקה, למכירה לגורמים פרטיים באמצעות מכרז של רשות מקרקעי ישראל (מכרז מספר חי/208/2013), הצעה לדיון מהיר של חבר הכנסת באסל גטאס.
באסל גטאס: אפשר לדעת, כבוד היושב-ראש, מי מן הרשויות נוכח בדיון?
אבישי ברוורמן: אילו נציגי רשויות נמצאים אצלנו היום?
אבישי ברוורמן: נציגי משרד הבינוי והשיכון נמצאים?
<לאה ורון: לא, משרד הבינוי והשיכון מיוצג על-ידי רשות מקרקעי ישראל.
אבישי ברוורמן: מי נמצא פה מטעם רשות מקרקעי ישראל?
<לאה ורון: נמצא כאן אריאל מזוז, מנהל אגף עסקאות ברשות מקרקעי ישראל.
<חנה איפרגן: אנחנו נציגי משרד התיירות.
אבישי ברוורמן: בבקשה תשבו על-יד השולחן.
אבישי ברוורמן: ממשרד התיירות נמצאים כאן חנה איפרגן ואיתמר אליצור, בהמשך תתייחסו בבקשה לנושא.
אבישי ברוורמן: מי נמצא מעיריית עכו?
אבישי ברוורמן: מהנדסת העיר נמצאת פה, מיכל סופר.
אבישי ברוורמן: ממשרד האוצר יש פה מישהו?
<לאה ורון: לא, הנושא לא נוגע למשרד האוצר.
אבישי ברוורמן: מרשות העתיקות, האדריכל רענן כסלו נמצא, בבקשה.
אבישי ברוורמן: מהחברה לפיתוח עכו העתיקה נמצאים אמיר סולרסקי יושב-ראש הדירקטוריון, דודו הררי המנכ"ל, אריקה גל מזכירת החברה ועורך-דין אליהו רולוף היועץ המשפטי.
אבישי ברוורמן: בבקשה, חבר הכנסת גטאס.
באסל גטאס: ראשית, אני מברך את כולם על כך שהגעתם לדיון, מברך את תושבי עכו ונציגי הארגונים החברתיים שפועלים באזור, במיוחד בעכו העתיקה.
באסל גטאס: אהלן וסהלן.
באסל גטאס: אני באמת רואה בדיון הזה הזדמנות לחשוב לעומק במחשבה שנייה, בעצם שלישית, כי הח'אן כבר נמכר בעבר ולשמחתנו המכירה לא יצאה אל הפועל.
באסל גטאס: חזרנו לנקודה שאנחנו יכולים לעצור עדיין ולחשוב ולמנוע את הנזק, שהוא לדעתי בל ישוער ובל יתוקן, שיהיה טמון במכירת מקום היסטורי והפרטתו.
באסל גטאס: אתר שגם בגוף המכרז כתוב שהוא האתר הכי יפה, אחד היפים בארץ, הכי יפה באזור, בוודאי הכי גדול והכי מרשים בעכו, למכור אותו לצורך הקמת בית מלון.
באסל גטאס: אקדים ואומר, כפי שכולם יודעים, עכו הוכרה בשנת 1991 על-ידי אונסק"ו כאתר של מורשת עולמית: World Heritage Site.
באסל גטאס: כמובן אין מקומות רבים כאלה בעולם ולא רבים כאלה הוכרו בארץ.
באסל גטאס: זה בגלל מעמדה ההיסטורי, הארכיאולוגי, המורשת עתיקת היומין שהעיר הזאת, במיוחד בתוך החומות, שומרת ומגלמת.
באסל גטאס: הח'אן עצמו שייך מבחינת בעלות לוואקף האיסלאמי.
באסל גטאס: אני לא רוצה לומר איך, אבל קרה שזה הועבר לרשות מקרקעי ישראל בחוזה, דרקוני לדעתי, חוזה לא צודק, אבל זה לא ענייננו להיום, שנחתם בין הוואקף ובין רשות מקרקעי ישראל לשימוש, בסוג מסוים של חכירה, עד שנת 2072.
באסל גטאס: לכן גם המכרז שמוצע ליזמים הוא עד אותו תאריך.
באסל גטאס: בעצם מה שאנו עומדים לפניו הוא מעשה שיש בו כמה חטאים גם יחד.
באסל גטאס: ראשית, הולכים להפריט אתר כזה בעל ערך ארכיאולוגי ממדרגה ראשונה, מתחם ענק בתוך החומות, שיכול לשמש לטובת האוכלוסייה.
באסל גטאס: באתר שהוכר כאתר מורשת עולמית מותר לעשות עסקים ומותר לפתח, אבל הכול צריך להיות לטובת התושבים, וזה כתוב.
באסל גטאס: דעו לכם שאני אישית עומד להיות בקשר עם אונסק"ו ולגייס אותם כדי למנוע את המכרז הזה.
באסל גטאס: מה שקורה בפועל, זה אמנם מכרז שכותרתו "בניית 200 חדרי בית מלון", אבל הדרך לשם עוברת בפינוי של 36 משפחות.
באסל גטאס: בעצם מי שקורא את המכרז רואה שהזכיין עומד להיות קבלן פינוי למשך 5 שנים, לפני שהוא מתחיל אפילו ליהנות מזכות כלשהי באתר.
באסל גטאס: הוא צריך להעמיד ערבות של 10 מיליון שקלים, לפנות את התושבים ולדווח על הפינוי של המשפחות.
באסל גטאס: אני אומר לכם, זה לא יהיה, פשוט המשפחות לא יעזבו.
באסל גטאס: אז מה יעשו?
באסל גטאס: יהרגו אותן?
באסל גטאס: הן לא יעזבו.
באסל גטאס: על כל פינוי של משפחה יהיו מהומות, יהיו הפגנות.
באסל גטאס: מה אתם עושים?
באסל גטאס: אתם יודעים שהמכרז הקודם נכשל בשל העניין הזה, ככל הידוע לי לפחות.
באסל גטאס: בעצם האלטרנטיבה הרבה יותר חכמה, הרבה-הרבה יותר בת-קיימא, sustainable, לטובת התושבים.
אבישי ברוורמן: אני רוצה ללמד רק דבר אחד.
אבישי ברוורמן: הערבים או הפלסטינים הישראלים מדברים בדרך כלל עברית טובה יותר מהילידים הצברים, אבל אני רוצה להגיד לכולם: "בר" זה כמו בן, אבל ברבים זה "בני".
אבישי ברוורמן: אין "ברי" אלא רק "בני".
אבישי ברוורמן: ו"בת" זה בת.
אבישי ברוורמן: זהו.
אבישי ברוורמן: אני מדבר אל היהודים בעיקר כי הערבים יודעים את זה.
באסל גטאס: האלטרנטיבה, כפי שאמרתי, יותר צודקת, יותר לטובת המקום, לטובת האנשים שיש בו.
באסל גטאס: אין ערך באתר מורשת עולמי ללא האנשים שגרים בתוכו.
באסל גטאס: על כן אפשר לקחת את הח'אן – אני זוכר את עצמי כילד משחק שם.
באסל גטאס: היו אירועים ופסטיבלים גדולים בין כותלי הח'אן.
באסל גטאס: זה מקום שאפשר בהחלט לשמר.
באסל גטאס: ופה אני רוצה קצת לבוא חשבון עם החברה לפיתוח עכו העתיקה.
באסל גטאס: הח'אן הזה נמצא ברשותכם, אתם אחראים עליו.
באסל גטאס: מה עשיתם ב-20-30 השנים האחרונות כדי לשמר אותו?
<קריאה: 40 שנים.
באסל גטאס: אתם אחראים 40 שנים לטפח אותו, לשמר אותו.
באסל גטאס: נמסר לכם לא רק ח'אן אל עומדאן אלא גם ח'אן א-שוני וגם אל חמאם.
באסל גטאס: כאשר הם נמסרו לכם הם היו, במיוחד ח'אן אל עומדאן, פעילים, הח'אן היה בניין ראוי, שימושי ותחת פיקוחכם וניהולכם הפך להיות חורבה.
באסל גטאס: אפילו אם המכרז הזה ייקח עוד כמה שנים, מה אתם עושים מחר בבוקר מכוח תפקידכם באתר בעל חשיבות כזה?
באסל גטאס: לפחות לשמר אותו כפי שהוא היום, למנוע את ההידרדרות שלו.
באסל גטאס: אני קורא לבטל את המכרז הזה ולהיכנס למשא ומתן רציני עם התושבים, עם נציגי הארגונים, איך להחזיר את ח'אן אל עומדאן להדרו לטובת כלל תושבי עכו, יהודים וערבים.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך, חבר הכנסת גטאס.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לציין, אני לא מכיר את הסוגיה הזאת.
אבישי ברוורמן: את עכו אני מכיר, ביקרתי בה פעמים רבות, וציינתי שבביקור האחרון למדתי עשרות מונים מאשר מה שידעתי קודם, באמצעות עבדו מתא.
אבישי ברוורמן: הלא למדינת ישראל יש ערים בעלות היסטוריה מופלאה.
אבישי ברוורמן: אין ספק שחטאו השלטונות כלפי עכו, כלפי יפו, כלפי הפיתוח בצפת.
אבישי ברוורמן: יש לנו ערים שאין כמותן.