GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרון שלאין: אבל מעבר לזה, ברגע שרכב הוא לא תקין הוא מורד מהכביש, אם זה על-ידי בוחן, אם זה על-ידי שמאי, אם זה על-ידי מכון בדיקה.
<שרון שלאין: הוא מורד מהכביש.
<שרון שלאין: ברגע שהוא מורד מהכביש, אין חובה לתקן אותו.
<שרון שלאין: אבל ברגע שיתפסו אותו מורד מהכביש הרכב מושבת.
<שרון שלאין: הוא מושבת ובזה זה נגמר.
דוד צור: וזו עבירה על החוק.
<שרון שלאין: בוודאי.
<שרון שלאין: זו עבירה על החוק.
<שרון שלאין: זאת אומרת, את החוק אנחנו לא יוצרים עבור עבריינים, אנחנו יוצרים אותו עבור אנשים נורמטיביים, כפי שניסה צורי לומר.
<שרון שלאין: אנחנו יוצרים את זה עבור אנשים נורמטיביים.
<שרון שלאין: אם יש אנשים שעוקפים את החוק, אז יש לנו דרך - - -
אורי מקלב: חברות הביטוח הם אנשים נורמטיביים?
אורי מקלב: חברות הביטוח כיום, והם מעלים על-ידי - - -
דוד צור: רכבים לא תקינים?
אורי מקלב: עשרות אלפי, כי הם - - -
דוד צור: אבל הרכבים לא תקינים?
אורי מקלב: הרכבים לא תקינים בעליל.
דוד צור: אבל הרכבים האלה בסוף יכולים ללכת לפירוק לצורך העניין או להיות חלודים במגרש.
<רונן לוי: הם חוזרים לכביש.
דוד צור: אבל אז החובה להעלות אותם על הכביש תקינים חלה על מי ש - - -
<קריאה: בדיקה ורישום.
אורי מקלב: הם מוכרים את זה לכאלה שלא מעלים את זה.
<מרב תורג'מן: אם הם לא מעלים, אז אין חשש בכלל.
דוד צור: לא, אז זה לא בתקנות האלה, חבר הכנסת מקלב.
אורי מקלב: אבל אם הליסינג היו חייבים לתקן ולמכור את זה רק לסוחרים מורשים, זה היה אחרת בתקנות האלה.
<בתיה לונדון: אפשר להתייחס שנייה?
דוד צור: אני רוצה להצביע.
דוד צור: אם יש הערות לניסוח של התקנה הזאת ולא הגיגים כלליים.
דוד צור: אני מבקש להיות מאוד ספציפיים לגבי תקנה מספר 1.
דוד צור: עורך-דין תוסייה-כהן.
<שלמה תוסייה-כהן: תיקון ניסוח מינורי לחלוטין.
<שלמה תוסייה-כהן: מדובר פה על חלקי מרכב שמעבר לקו ציר הגלגלים הקדמיים והאחוריים.
<שלמה תוסייה-כהן: אני מניח שהכוונה "שבין".
<שרית זוכוביצקי-אורי: אנחנו חשבנו על זה.
<שלמה תוסייה-כהן: אני מניח שהמונח הוא "בין".
<שלמה תוסייה-כהן: לא מה שמעבר לקווים, מה שבין קווי ה - - -
<מרב תורג'מן: אני גם חשבתי שזה כאילו בין הגלגלים לבין הגלגלים.
<שמואל מלכיס: הקו מקדימה ומאחורה עבר את הקו.
<שלמה תוסייה-כהן: אז אנחנו צריכים בין שני הצירים.
<שרית זוכוביצקי-אורי: זה מונח מקצועי.
<שלמה תוסייה-כהן: זה מונח לא בעברית אבל, אם זה מונח מקצועי ככה.
<שלמה תוסייה-כהן: אנחנו צריכים לתקן לפחות את העברית.
<יערה למברגר: לא, אבל זה בסופו של דבר יעבור את הנוסחות בחקיקת משנה.
<שרית זוכוביצקי-אורי: זה עבר.
דוד צור: אז אנחנו מודים לעורך-דין תוסייה-כהן.
דוד צור: כן, עוד הערות.
דוד צור: כריות האוויר וחגורת הבטיחות, זה נכנס לתוך?
<אבנר פלור: לא, זה לא נכנס.
<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, מכיוון שאם נצטרך להכניס את זה נצטרך להכניס גם את הנושא של מערכת ה-ESP, מערכת בקרת יציבות, נצטרך גם להכניס את מחשב הרכב, את הכול נכניס לתקנה.
<אבנר פלור: אבל אז זה כבר לא 309, זה רישוי שנתי כמו שצריך.
<שמעון סודאי: אנחנו רוצים בטיחות.
<שרית זוכוביצקי-אורי: זאת אומרת, אנחנו מדברים על נזק שמחייב בדיקה.
<שרית זוכוביצקי-אורי: התוצאה של זה תהיה שאם תהיה תקלה בחגורת בטיחות צריך להתחיל להעביר למכון בדיקה.
<שרית זוכוביצקי-אורי: אתם יודעים איזה עלויות יש לזה?
<רונן לוי: למה ההתנגדויות למפרט הרכב?
<רונן לוי: זה פותר לך את הכול.
<רונן לוי: למה כשמדברים על בטיחות מתנגדים לבדוק - - -
דוד צור: אני מבין שאם נפגע, היה נזק בחגורות הבטיחות ובכריות אוויר – נפתחו כריות אוויר, אנחנו לא רוצים לדעת מזה?
<מרב תורג'מן: אי-אפשר להגיד: נפתחו כריות אוויר?
דוד צור: לא רוצים שהאזרח יידע?
<אבנר פלור: בעצם נזק של תאונה או משהו כזה?
<רונן לוי: למה להעלים את המידע הזה מהמכון הבודק?
דוד צור: זה פריט בטיחותי ממדרגה ראשונה.
<לרונן לוי: למה להעלים את המידע הזה מהמכון הבודק, מה קרה לאוטו.
דוד צור: כריות אוויר וחגורת בטיחות זה - - -
<שרית זוכוביצקי-אורי: נזק שגרם לפתיחת כריות אוויר, האם זה נזק מהותי?
<רונן לוי: בטח שכן.
דוד צור: יש הסכמה.
דוד צור: הערות רק לסעיפים.
דוד צור: רבותי, אין הגיגים יותר, הערות לסעיף.
<רונן לוי: זה יפה שאת שואלת את חברות הביטוח נזקים מהותיים לרכב, זה מאוד נחמד.
<שרית זוכוביצקי-אורי: אני שואלת את כולם.
דוד צור: אתה מוכן להגיב בלי לתת לנו תיאורי צבע?
<רונן לוי: שאלה בסיסית: אם אנחנו מדברים כאן על נושא בטיחותי, למה שהמכון לא יידע, ואני שואל את זה עוד פעם, ואיך זה יבוא לידי ביטוי, מה קרה לרכב הזה ספציפית.
<רונן לוי: אז אם הוא יודע שכבר נפתחו כריות אוויר ואם המכון יודע והוא מכיר את הנזק, המכון הבודק, והוא יודע שנפתחו כריות אוויר או שיש בעיה ב-ESP או שהייתה פגיעה בשלדה, אז הוא יודע מה לבדוק.
<רונן לוי: אז הוא גם יכול לרשום הערות: לא בדקתי כריות אוויר, אבל הוא יודע מה קרה, הוא בודק אותו ספציפית.
<שמואל מלכיס: אפשר להחזיר את כריות האוויר לרכב?
<קריאה: ודאי שלא.
<שרית זוכוביצקי-אורי: בשביל זה אנחנו - - - בטופס.
דוד צור: אבל זה ההערה שלך מקודם, שנתנו תשובה, שזה יהיה רשום.
<רונן לוי: היא לא נתנה תשובה.
<שמואל מלכיס: זה לא שייך לנושא.
דוד צור: אבל אתה מוכן להקשיב לתשובה?
דוד צור: שאלת שאלה?
דוד צור: זה ייכנס לתוך הטופס המצורף, אותו טופס 1 שמדובר בו יהיה בנספח.
<רונן לוי: אז זאת לא תהיה חובת המכון הבודק לקבל?
<רונן לוי: אני רק רוצה להבין את זה.
<שרית זוכוביצקי-אורי: תהיה חובה לקבל - - -
<רונן לוי: לא תהיה חובה לבדוק על-פי הנזק.
<אבנר פלור: לגבי כריות אוויר, הבקשה שלך, אנחנו כן נכניס את זה למסגרת התיקון.
דוד צור: לא, הוא מדבר על חובת הבדיקה בהתאם לטופס שנכנס של - -
<רונן לוי: המנהל המקצועי.
דוד צור: - - המפרט של התקלות, של הנזק.
<רונן לוי: זו לא תהיה החובה של המנהל המקצועי של המפעל הבודק לבדוק לפי הנזק – זה מה שאני שואל אותך.
<מרב תורג'מן: השאלה אם אנחנו לא צריכים להכניס את זה לסעיף.
<רונן לוי: אם זה לא מעניין, אז בסדר, רק רוצים לדעת.
<אבנר פלור: חבל שאתה מעלה את הכול עכשיו, רונן, זה באמת חבל.
<אבנר פלור: שבוע שלם אתה לא מעלה ועכשיו אתה מעלה את כל הנקודות האלה.
<אבנר פלור: זה לא תקין גם.
<שרית זוכוביצקי-אורי: זו שאלה מהותית.
<שרית זוכוביצקי-אורי: האם המכון הבודק עושה בדיקת תקינות כללית או רק - - -
<אבנר פלור: לא, אבל חבל, אנחנו ישבנו כמה ישיבות.
דוד צור: זה שהוא בודק כללית, אומר לנו ממכוני הרישוי שהם חייבים לבדוק ולהוציא את הרכב לכאורה תקין.
דוד צור: פה עולה שאלה ספציפית: האם חובת הבדיקה היא בהתאמה לנזק?
<אבנר פלור: אני רוצה אבל להבהיר משהו, אדוני היושב-ראש.
<אבנר פלור: המשמעות של זה, שאני מחויב לבדוק אם 50 מכוני הבדיקה האלה מסוגלים לעשות את זה.
<אבנר פלור: סתם לכתוב משהו בתקנה בלי לבדוק את המשמעות, אני לא יכול.
<אבנר פלור: באמת, זה משהו שהוא יותר מדי ומשהו שהוא מורחב, ואם אני לא אדע שהמכונים מסוגלים אז אני לא יכול לחייב אותם.
<רון מוסקוביץ: אבל ברמת המידע, שזה יהיה בטופס.
<אבנר פלור: ברמת מידע אין בעיה, אבל שהמכונים יהיו מסוגלים.
דוד צור: רגע, אני רוצה לשמוע את נציג המכונים שנייה.
<שרית זוכוביצקי-אורי: אני רוצה גם להסביר עוד דבר.
<שרית זוכוביצקי-אורי: יש חובה על המנהל המקצועי שהרכב ייצא תקין.
<שרית זוכוביצקי-אורי: זאת אומרת, זה double check.
<שרית זוכוביצקי-אורי: שימו לב, מה שאנחנו עושים זה double check.
<שרית זוכוביצקי-אורי: קודם כול, המוסך חייב להוציא, יש אחריות מקצועית על המנהל המקצועי של המוסך שרכב יוצא תקין, נקודה, בין אם נבדק אחר כך, בין אם לא נבדק.
<שרית זוכוביצקי-אורי: ברור.
<שרית זוכוביצקי-אורי: אנחנו פה עושים נתיב כאשר אנחנו חושבים שיש מרכיבי נזק שמחייבים הליכה במסלול מסוים.
<שרית זוכוביצקי-אורי: הסכמנו עם רונן שכשהמפעל הבודק בודק, שיהיה בפניו את האינפורמציה לגבי כלל הנזק.
<שרית זוכוביצקי-אורי: אנחנו חושבים שזה קצת מוקדם מדי ואנחנו לא ערוכים לזה, ואנחנו לא חושבים שצריך בשלב הזה וחבל לחייב את המכון הבודק בעצם לעשות בדיקה כללית – זו המשמעות, לא שייך למרכיבי הנזק – לבדיקה כללית לתקינות.
<מרב תורג'מן: אז את לא מחייבת אותו לבצע בדיקה כללית?
<שרית זוכוביצקי-אורי: אז אני שואלת את אבנר.
<שרית זוכוביצקי-אורי: גם הטופס נוגע למערכות.
<מרב תורג'מן: יש לי שאלה.
<מרב תורג'מן: רגע, סליחה.
<מרב תורג'מן: אם המפעל המתקן בדק את הרכב, אבל הוא פספס איזשהו רכב, הוא לא תיקן אותו.
<אבנר פלור: אז הוא חוזר למפעל הבודק והוא יתקן אותו.
<מרב תורג'מן: המפעל הבודק פתאום מגלה את זה.
<מרב תורג'מן: זה המשמעות של המפעל הבודק, שהוא יחזיר את זה למפעל המתקן ויגרום להם לתקן את אותו רכיב מסוכן שלא תוקן?
<מרב תורג'מן: אבל זה לא עולה ממה שהוא אומר.
<אינגריד הר-אבן: אבל הטופס 1 מוגבל, זאת הבעיה.
דוד צור: אז אני אומר ככה: קודם כול להוסיף - - -
<שרית זוכוביצקי-אורי: אפשר אולי להוסיף קוביות לטופס.
<שרית זוכוביצקי-אורי: אולי.
<מרב תורג'מן: אני רוצה רק לדעת כדי באמת להתאים את הנוסח.
<מרב תורג'מן: אתה אומר שאתה לא בודק את כל הרכב אלא אתה מתבסס על מפרט הנזק שקיבלת מהמפעל המתקן.
<מרב תורג'מן: זה נכון?
<רונן לוי: לא, אני מייצג את זה שמתקן, לא את זה שבודק.
<רונן לוי: אני אומר שזה שבודק צריך לדעת מה תוקן ומה היה הנזק בשביל לבדוק את הרכב, כי הוא מקבל את הרכב כבר מתוקן והוא עושה וי אם הוא בדק עכשיו שהזוויות של הרכב נכונות, מה שבודק 309 – זוויות הרכב, אם השאסי בסדר אחרי התיקון.
<רונן לוי: אז זה מה שהוא בודק.
<רונן לוי: הוא לא בודק אם היה שם נזק בכריות אוויר, הוא לא בודק את זה לפי המפרט של התיקון עצמו.
<רונן לוי: אני רוצה שיחייבו את הבודק לבדוק.
<מרב תורג'מן: אני עושים פה double check, כי גם המפעל המתקן צריך לבדוק שאכן הוא מתקן את כל הרכיבים, ומצד שני גם המפעל הבודק צריך לבדוק שאכן תוקנו כל הרכיבים של הרכב.
דוד צור: אני עוצר את הוויכוח הזה.
<אינגריד הר-אבן: ומה שאת אומרת נפתר בטופס 1, זה לא נכון.
דוד צור: סליחה.
<לאה ורון: עורכת-דין הר-אבן.
דוד צור: כן, אני רוצה לשמוע את נציג מכוני הרישוי.
<אבי גלנצר: כן, אז אני חוזר על מה שאמרתי לפני כן.
<אבי גלנצר: אנחנו בודקים גם את הנזק שתוקן וגם את כלל מערכות הבטיחות ברכב.
<אבי גלנצר: יש לנו בעיה אמיתית והיא בעיה בבדיקת אותם מכללים כמוABS , ESP ומערכות דומות, שלא תמיד ניתן לנו לבדוק אותם, מכיוון שאלה מערכות שיכולות להיבדק או במוסכי היבואנים או במקומות אחרים שיש להם את הציוד המתאים.
<אבי גלנצר: מכיוון שציוד כזה לא ניתן להחזיק אותו בכל מכוני הבדיקה, זה ציוד מאוד יקר והוא ספציפי לפעמים לרכבים מסוימים, ויש גם ציוד שקיים אך ורק אצל יבואני הרכב או במוסכים שלהם.
<אבי גלנצר: אבל אני רוצה להגיד שאותם רכבים שמגיעים לבדיקה אלינו לאחר התיקון – אותו מוסך מצהיר.
<אבי גלנצר: ואם הוא לא מצהיר ולא חותם על טופס ההצהרה שהוא תיקן את הרכב על-פי מפרט היצרן ולפי הוראות היצרן, אז אותם רכבים, אנחנו לא מקבלים אותם לבדיקה, כך שבסופו של דבר החובה היא על המוסך המתקן.
דוד צור: טוב, אני מעלה את ההצבעה על פי הנוסח כפי שהוא, עם ההערות שהעירו כאן.
<שרית זוכוביצקי-אורי: רגע, אז אני שוב שואלת - - -
דוד צור: בתוספת.
<שרית זוכוביצקי-אורי: אני מדברת על נזק שגרם לפתיחת כרית אוויר.
<מרב תורג'מן: "אם נגרם בו נזק למערכת ההיגוי, לבלמים" - -
<שרית זוכוביצקי-אורי: הייתי עושה את זה בסוף.
<מרב תורג'מן: - - "לשלדה, לקורת האורך, לקורת הרוחב, לחלקי המרכב שמעבר לקו ציר הגלגלים הקדמיים והאחוריים, למסגרת גג המרכב, לרצפת המרכב בתא הנוסעים או למערכת המתלים הקדמיים והאחוריים".
<שרית זוכוביצקי-אורי: או נזק שגרם - - -
דוד צור: למה או, ו - - -
<לאה ורון: תשאיר את העניינים של הניסוח, שהם יפתרו.
דוד צור: אני מקבל את זה.
<לאה ורון: לחבר הכנסת צור אין זמן לזה.
<מרב תורג'מן: או זה גם ו - - -
דוד צור: אוקיי, כריות אוויר נכנס?
<שרית זוכוביצקי-אורי: נכנס כריות אוויר.
דוד צור: בעד תקנה 1(1) – פה אחד
דוד צור: בבקשה, הלאה.
דוד צור: אושר.
דוד צור: (2), בבקשה.
<יערה למברגר: (2)?
<יערה למברגר: (2) אחרי תקנת משנה (א) יבוא: "(א1) על אף האמור בתקנת משנה (א), ניתן להשתמש ברכב שנגרם לו נזק כאמור בתקנת משנה (א) לאחר שתוקן במפעל לצורך הבאתו לבדיקה במפעל בודק, וזאת עד לשלושה ימים לאחר מועד התיקון".
<מרב תורג'מן: הסבר קצר.
<שרית זוכוביצקי-אורי: היום למעשה חל איסור על שימוש ברכב באופן גורף – תקנה 309 בנוסחה כיום – עד לקבלת תעודת תקינות.
<שרית זוכוביצקי-אורי: בפועל אי-אפשר לעשות את זה משום שלפעמים הרכב בא והולך.
<שרית זוכוביצקי-אורי: קודם כול, הוא צריך להגיע למפעל הבודק ואחר כך לפעמים הוא גם חוזר לתיקון ו-double check.
<שרית זוכוביצקי-אורי: ולכן אנחנו רוצים כן לאפשר את השימוש ברכב לצורך הפרוצדורה שקבועה בתקנה 309, דהיינו הבאתו לבדיקה, החזרתו לתיקון.
דוד צור: כן, יש הערות על זה?
<מרב תורג'מן: ואין זה משנה שהמפעל המתקן בעצם לוקח את הרכב?
<אבנר פלור: זה בהמשך.
<שרית זוכוביצקי-אורי: יש נוסח מוצע.
<שרית זוכוביצקי-אורי: קיבלנו אחת ההערות, כיוון שיש חובה על מוסך מורשה לדווח אם בוצע או לא בוצע 309, הייתה חסרה לנו חוליה מקשרת והיא איך יידע המפעל המתקן שהרכב ביצע או לא ביצע בדיקה.
<שרית זוכוביצקי-אורי: לצורך מתן מענה לשאלה הזאת, הוספנו תקנה בנוסח של משרד התחבורה המעודכן, הוספנו תקנה שמתייחסת לחובת המנהל המקצועי להביא את הרכב לבדיקת המכון הבודק ולברר מה קורה אתו, על מנת שהוא יוכל לעמוד בחובה הקיימת כבר היום, לדווח אם לא בוצעה הבדיקה כאמור.
<אינגריד הר-אבן: מספר הערות ניסוחיות.
<אינגריד הר-אבן: ראשית האישור להשתמש ברכב צריך להיות למפעל בלבד.
דוד צור: על מה את מדברת בדיוק?
<אינגריד הר-אבן: הוקראה עכשיו תקנה.
דוד צור: כן, אז תגידי לנו בדיוק על משהו ספציפי.
<אינגריד הר-אבן: "על אף האמור בתקנת משנה (א), ניתן להשתמש ברכב שנגרם לו נזק".
<אינגריד הר-אבן: זה מה שעורכת-דין זוכוביצקי הקריאה.
<קריאה: "ניתן למפעל".
<אינגריד הר-אבן: אז ראשית האישור הזה צריך להיות מוגבל למפעל, שרק מפעל מתקן יוכל להשתמש ברכב.
<מרב תורג'מן: זה מה ששאלתי, שרית.
<מרב תורג'מן: האם לאור התיקון ב-(א2) לא צריך להתאים את תקנה (א1), כי למעשה בעל הרכב או מי שמחזיק ברכב לא מקבל בכלל את הרכב?
<שרית זוכוביצקי-אורי: סתם אני חושבת בפרקטיקה.
<שרית זוכוביצקי-אורי: המשמעות אם מישהו אחר מסיע, אז אני לא יודעת.
<יערה למברגר: זה מגביל מדי.
<שרית זוכוביצקי-אורי: זה מאוד מאוד מגביל.
<שרית זוכוביצקי-אורי: זה אומר שרק המפעל יוכל לעשות את ההסעות האלה.
<שרית זוכוביצקי-אורי: אז צריך לחשוב על זה פרקטית.
<שרית זוכוביצקי-אורי: מאוד מגביל.
<שרית זוכוביצקי-אורי: תחשבו על זה.
<יערה למברגר: זה נראה לי מוגזם מדי ויותר מדי מתערב.
<יערה למברגר: אם מישהו אחר מעביר את הרכב, למה למנוע את זה?
<שרית זוכוביצקי-אורי: הוא אמר לבעל הרכב: תשמע, אני הרגע עסוק, בוא תיקח לך את הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אורי: אני לא יודעת, תחשבו על זה, זה מאוד מאוד מגביל.
דוד צור: הלאה.
דוד צור: נרשמה בפרוטוקול ההערה.
<אינגריד הר-אבן: בסדר.
<אינגריד הר-אבן: ההערה הבאה, לדעתנו צריך להחליף את המילה "מועד" במילה "גמר", שזה יהיה לאחר גמר התיקון, השלושה ימים האלה, כי מועד התיקון זה משהו מאוד אמורפי, לפעמים תיקון אורך מספר ימים.
<יערה למברגר: היא צודקת.
<יערה למברגר: "גמר" נשמע יותר טוב.
דוד צור: קיבלנו, "גמר".
דוד צור: עוד הערות?
דוד צור: אוקיי, הצבעה.
דוד צור: חבר הכנסת אשר, אני מכבד את העובדה שנכנסת רק כרגע, אני קודם כול שמח לעניין, ולכן אני אפילו לא אבקש ממך להצביע.
יעקב אשר: תהיה לך הצבעה, הרגשה של הצבעה.
דוד צור: נגד, אם יש? אין.
דוד צור: בעד תקנה 1(2), שמוסיפה את תקנת משנה 309(א1) לתקנות העיקריות – פה אחד.
דוד צור: אז אושר פה אחד, עם נוסח התיקונים.
<יערה למברגר: אני אקריא את (א2), זה הנוסח שחולק היום, אני אקריא אותו עם עוד תיקוני נוסח קלילים רק ברמת הניסוח.
<יערה למברגר: "(א2) המנהל המקצועי במפעל שתיקן רכב שנגרם לו נזק כאמור בתקנת משנה (א) לרבות נזק בטיחותי יעביר את הרכב למפעל בודק לשם קבלת תעודת בדיקה".
<אינגריד הר-אבן: מה אחרי "מפעל בודק"?
<יערה למברגר: "לשם קבלת".
<אינגריד הר-אבן: אה, במקום "ויוודא".
<יערה למברגר: כן, "לשם קבלת" נראה לי יותר מדויק.
<יערה למברגר: וגם ה"לרבות" נראה לי יותר מדויק.
דוד צור: כן, הערות לניסוח הזה.
<רונן לוי: השאלה אם זה רק המנהל המקצועי או כל אחד.
<שרית זוכוביצקי-אורי: הוא בעל החובה המקצועית.
<שרית זוכוביצקי-אורי: אנחנו רוצים להשית את זה - - -
<מרב תורג'מן: זה הוא או שלוחו, לא?
<יערה למברגר: הוא או שלוחו.
<רונן לוי: אז בודק לא יכול לקבל ממישהו אחר?
<שרית זוכוביצקי-אורי: זה תמיד נכון.
<שרית זוכוביצקי-אורי: המנהל הוא לא מתקן בעצמו, אבל הוא צריך לוודא תיקון.
<מרב תורג'מן: בסדר, האחריות היא עליו.
<רונן לוי: אני שואל מה קורה לצד השני.
<שרית זוכוביצקי-אורי: בכוונה עשינו את זה ככה, כיוון שהוא בעל מקצוע שאנחנו מפקחים עליו.
דוד צור: אם נרחיב את זה, אז תהיה לכם בעיית פיקוח, אני מבין את זה.
דוד צור: לכן אני לא חושב שצריך לשנות את זה.
<רונן לוי: השאלה רק מה קורה לצד השני.
<רונן לוי: המפעל הבודק לא יכול לקבל רכב שלא בא ממפעל מתקן?
<אבנר פלור: במקרה הזה כן.
<רונן לוי: הוא לא יכול או כן יכול?
<רונן לוי: מה המשמעות של זה?
<אבנר פלור: הרי בכל מקרה כשהוא מגיע למפעל הבודק הוא מגיע עם אותם טפסים, טופס 1 - - -
<רונן לוי: שאלתי מה קורה למפעל הבודק.
<רונן לוי: המפעל הבודק לא יכול לקבל רכב לא ממנהל מקצועי של מפעל מתקן?
<אבנר פלור: או שלוחו.
<אבי גלנצר: ללא טפסים, הוא לא יכול לקבל אותו.
<אבי גלנצר: מה זה משנה מי נהג ברכב?
<מרב תורג'מן: הוא יכול לקבל, אבל הוא לא יכול להוציא תעודת בדיקה.
<רונן לוי: הבנתי.
<רונן לוי: זאת המשמעות?
<שרית זוכוביצקי-אורי: כשאומרים יעביר לא הכוונה שהוא ייסע ברכב, אבל זה שהוא ידאג להעביר זו חובה משפטית.
<רונן לוי: אבל אם בן-אדם פרטי סתם עכשיו בא עם רכב שיצא ממוסך ותוקן ומביא אותו ל-309, אסור לבודק לקבל?
<אבי גלנצר: עם כל המסמכים או ללא מסמכים?
<אבי גלנצר: זו השאלה.
<שרית זוכוביצקי-אורי: חובת קבלת המסמכים חלה על המפעל הבודק.
<שרית זוכוביצקי-אורי: זאת אומרת, הוא יצטרך לקבל את המסמכים לפני שהוא בודק.
<אבנר פלור: אם לא הגיע המנהל המקצועי עם הרכב, זה מה שהוא שואל.
<אבי גלנצר: נו, אז למה לא לקבל אותו, אם יש לו את כל המסמכים?
<שרית זוכוביצקי-אורי: לא, נקודת המוצא היא, שוב, דיברנו על מי יסיע ומי יביא לעניין השימוש.
<שרית זוכוביצקי-אורי: החובה המשפטית היא על המנהל המקצועי להעביר את הרכב, לא מדובר על הנהיגה.
<מרב תורג'מן: לא, אבל הוא שואל משהו אחר.
<מרב תורג'מן: אם זה לא תוקן במוסך מורשה, ואדם פרטי הביא את הרכב לביצוע הבדיקה, לעבור את הבדיקה, ויש לו את כל הטפסים.
<מרב תורג'מן: השאלה אם מכון הבדיקה יכול לקבל את הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אורי: מה זה כל הטפסים?
<אבי גלנצר: לא יכול להיות לו טפסים, מכיוון שהטפסים מוצאים אך ורק במוסך מורשה.
<מרב תורג'מן: אבל מה קורה אם באמת אדם - -
<שרית זוכוביצקי-אורי: מזייף טפסים של מוסך?
<מרב תורג'מן: - - רוצה בכל זאת לקבל תעודת בדיקה, על אף שהוא תיקן את הרכב בעצמו במוסך - - -
<אבי גלנצר: הוא לא יקבל.
<מרב תורג'מן: הוא לא יקבל.
<מרב תורג'מן: אוקיי.
דוד צור: טוב, אני רואה שאתם מאוד נהנים מההתדיינות הזאת.
<אינגריד הר-אבן: הערה לנוסח הסעיף.
<אינגריד הר-אבן: נוסח הסעיף סותר את הערה 3 בטופס 3, כי בהערה 3 בטופס 3 כתוב:
<אינגריד הר-אבן: את המקור של טופס זה יש למסור למכון הבדיקה באמצעות בעל הרכב או בא כוחו.
<אינגריד הר-אבן: לכאורה עולה מהערה 3 לטופס 3 שבעל הרכב מביא את הרכב למכון.
<מרב תורג'מן: אז צריך לתקן את זה.
<שרית זוכוביצקי-אורי: לא, רגע, שוב אני אומרת, אנחנו דיברנו על זה בסעיף הקודם.
<שרית זוכוביצקי-אורי: אמרנו: מבחינת מי שמביא פיזית את הרכב, צריך להבדיל בין האחריות המושגית שאנחנו מטילים על מנהל מקצועי להעביר את הרכב לבדיקה, לבין מי שמסיע בפועל.
<שרית זוכוביצקי-אורי: זאת אומרת, יכול להיות שאדם לחוץ, מגיע למוסך, והמוסך אומר לו: תשמע, צריך להעביר את הרכב לבדיקה, המנהל המקצועי אחראי על זה ואומר לבעל הרכב: בוא תיקח, תיסע עם האוטו.
<שרית זוכוביצקי-אורי: מבחינתי זה בסדר.
<שרית זוכוביצקי-אורי: האחריות המושגית עדיין של המנהל המקצועי.
<אינגריד הר-אבן: אבל בטופס 3 את מחייבת את בעל הרכב להביא את הרכב.
<אינגריד הר-אבן: תסתכלי: באמצעות בעל הרכב או בא כוחו.
<יערה למברגר: "או בא כוחו".
<יערה למברגר: אגב, גם המנהל המקצועי יכול להיות בא כוחו.
<מרב תורג'מן: כן, הוא בא כוחו.
<שרית זוכוביצקי-אורי: זאת אומרת, הנהיגה עצמה היא לא האישיו.
<אינגריד הר-אבן: זה נראה לי סתירה, שרית, בין הסעיפים.
<יערה למברגר: לי זה לא נראה.
<שרית זוכוביצקי-אורי: צריך להבחין, אני אומרת, בין החובה שיעבירו את הרכב, לבין אם הוא מביא את הרכב פיזית.
דוד צור: בין חובת הבדיקה שזה נעשה, לבין מי בפועל מביא את זה.
דוד צור: אז צריך לכתוב: או בא כוחו.
<שרית זוכוביצקי-אורי: איפה?
<שרית זוכוביצקי-אורי: אולי בטופס.
דוד צור: בטופס.
<שרית זוכוביצקי-אורי: נדייק את זה בטופס.
דוד צור: כולל השינוי בטופס.
<מרב תורג'מן: לא, הטופס אנחנו מאשרים אותו בנפרד.
דוד צור: אז כרגע לפי הנוסח הנוהג.
דוד צור: כן, אני בעד.
דוד צור: חבר הכנסת אשר, אני מאפשר לך גם להיות בעד מהרגע.
יעקב אשר: אני עם היושב-ראש.
יעקב אשר: בעד תקנה 1(2), שמוסיפה את תקנת משנה 309(א2) לתקנות העיקריות – פה אחד
דוד צור: יפה, אז זה אושר פה אחד – שניים.
דוד צור: סעיף (3).
יעקב אשר: מתי הדיון הבא?
דוד צור: עוד חמש דקות אנחנו נתחיל בדיון הבא.
דוד צור: כמובן שלא נספיק את כל התקנות, אבל מבטיח לכם שאני אמשיך לנהל את הדיונים האלה ואסיים אותם בהקדם.
דוד צור: כן, סעיף (3).
<יערה למברגר: בתקנת משנה (ב), במקום "במוסך מורשה" יבוא "במפעל בו תוקן הרכב".
דוד צור: כן, יש הערות?
<מרב תורג'מן: רק שנייה, הבהרה לסעיף הזה, לתיקון בתקנת משנה (ב).
<מרב תורג'מן: שרית.
<שרית זוכוביצקי-אורי: פה אנחנו למעשה מדייקים את המושגים.
<שרית זוכוביצקי-אורי: היום יש חובה על מוסך שתיקן את הרכב לדווח לרשות הרישוי אם רכב שטעון היה בדיקה במפעל בודק לא ביצע את הבדיקה.
<שרית זוכוביצקי-אורי: אז פה אנחנו פשוט מדייקים "מפעל בו תוקן הרכב".
<יערה למברגר: אפשר להקריא גם את (ב) הקיים, אם אתם רוצים.
<שרית זוכוביצקי-אורי: למעשה זה לא משנה מצב קיים.
<מרב תורג'מן: זה לא משנה מצב קיים, זו רק הבהרה.
<יערה למברגר: "לא ניתנה תעודת בדיקה כאמור בתקנת משנה (א), יודיע על כך המנהל המקצועי" – ואז עכשיו במקום "במוסך המורשה" יבוא "במפעל בו תוקן הרכב לרשות הרישוי".
דוד צור: חבר הכנסת אשר?
דוד צור: בעד תקנה 1(3) – פה אחד
דוד צור: כן, פה אחד.
<יערה למברגר: (4) אחרי תקנת משנה (ב) יבוא: "(ג) שמאי רכב שבדק רכב שנגרם לו נזק בטיחותי יודיע לרשות הרישוי כי לרכב נגרם נזק בטיחותי ויציין את המועד שבו בדק את הרכב, וזאת בטופס הערוך לפי טופס 2 שבתוספת השלוש עשרה".
<בתיה לונדון: אנחנו מציעים להוריד את הסעיף הזה.
<יערה למברגר: טוב, נעצור אחרי (ג).
דוד צור: כן, למה אתם מציעים להוריד את הסעיף הזה?
<בתיה לונדון: כי לדעתנו אין בו צורך.
<בתיה לונדון: מכון הבדיקה שבודק את הרכב הוא זה שצריך ליידע את משרד התחבורה בשתי הסיטואציות, בין אם הרכב מבוטח ובין אם הוא לא מבוטח.
<בתיה לונדון: לא צריך להיות שום שוני בין שני המצבים.
דוד צור: זו ההערה שהייתה לכם קודם.
<בתיה לונדון: נכון.
דוד צור: כן, בואו תגידו למה בעצם זה לא נכון.
<אבנר פלור: מה שבעצם הצגנו פה, היות שלא כל כלי הרכב מבוטחים, למעלה מ-50% הם לא מבוטחים ואין להם שמאי, אז הרעיון הראשוני שלנו היה, כמו שאנחנו אומרים באובדן, שבעצם מי שמדווח זה השמאי.
<שרית זוכוביצקי-אורי: זאת העבודה הטבעית של השמאי.
<אבנר פלור: זאת עבודה טבעית של השמאי והכול.
<שמואל מלכיס: שמה הוא מעריך נזק.
<שמואל מלכיס: זה התפקיד שלו, להעריך נזק, בהשוואה לערכו כרכב שלם.
<אבנר פלור: סליחה, תן לי בבקשה לדבר.
דוד צור: היית עד עכשיו רגוע.
<שמואל מלכיס: אבל זה לא רלוונטי.
דוד צור: תיתן לנו לשמוע.
<שמואל מלכיס: אין שום תפקיד לשמאי בנושא רכב בטיחותי או לא בטיחותי.
<אבנר פלור: היות שהשמאי לא יכול לדווח על כלל כלי הרכב, אז אנחנו רואים לנכון איפה שהשמאי יוכל לדווח שידווח, ואיפה שהמכון – המכון, כי זה אמין וטוב, ויש לנו גם את - - -
<רון מוסקוביץ: לא נורא שיהיה גם וגם.
<קריאה: שלייקעס גם וגם.
<בתיה לונדון: אנחנו מטילים על השמאי חובה שלא צריכים להטיל עליו.
<בתיה לונדון: השמאי מעריך את גובה הנזק, השמאי לא מכונאי.
<בתיה לונדון: יש לנו כאן מכון שהוא מומחה לנושא.
<בתיה לונדון: הוא זה שצריך לקבוע אם הנזק הוא מהותי, אם הוא בטיחותי או לא.
<בתיה לונדון: שמאי מעריך את הערך הכלכלי של הנזק, הוא לא קובע אם הנזק הוא בטיחותי.
דוד צור: זה ברור לי.
<מרב תורג'מן: מה זאת אומרת לא קובע אם הנזק הוא בטיחותי?
דוד צור: אני רוצה קודם כול לברך את התלמידות מהאולפנה, מתיכון לבנות "בית שולמית" בירושלים שנכנסו לפה.
דוד צור: אני יכול לרחם עליכן שאתן לא מבינות כלום ממה שנעשה פה, אבל לפחות אולי תהיינה ערות לתהליכים.
דוד צור: אז אנחנו ניתן לעורך-דין תוסיה-כהן אולי לנסות קצת להבהיר לכן את התמונה.
<שלמה תוסייה-כהן: אני אומר שני דברים בעניין הזה.
<שלמה תוסייה-כהן: דבר ראשון, כמובן אנחנו חושבים שהשמאי צריך להגיש את הדיווח, ואני אסביר גם שני דברים.
<שלמה תוסייה-כהן: השמאי למעשה במהלך הזה הוא אחד היחידים שאין לו אינטרסים אישיים.
דוד צור: הוא גם הראשון שרואה.
<שלמה תוסייה-כהן: מעבר לזה, הוא כמעט אחד היחידים שאין לו אינטרס ישיר בשאלה אם ייקבע שלרכב יש את הנזק הבטיחותי או אין לו.
<שלמה תוסייה-כהן: מכיוון שהרכב מבוטח על-ידי חברת ביטוח, מתוקן על-ידי המוסך, לכל אחד מהם יש את הזווית העסקית.
<שלמה תוסייה-כהן: השמאי מקבל את השכר שהוא מקבל עבור הקביעה מה לא בסדר ברכב.
<שלמה תוסייה-כהן: הוא למעשה בא ומחליט מה צריך לתקן ולא רק מעריך את השווי.
<לאה ורון: איך הוא מגיע על מנת לקבוע מה מתוקן?
<לאה ורון: חברת הביטוח שולחת אותו?
<שלמה תוסייה-כהן: המבוטח מזמין אותו.
<לאה ורון: אה, המבוטח באופן עצמאי הוא זה שמזמין אותו.
<שלמה תוסייה-כהן: המבוטח מזמין את השמאי, לפעמים זה נעשה דרך סוכן.
<שלמה תוסייה-כהן: אבל לפי התקנות אמור להיות המבוטח מזמין את השמאי למקום.
<שלמה תוסייה-כהן: הוא רואה.
<שלמה תוסייה-כהן: למעשה להשאיר את השאלה על הדיווח למכון הבדיקה, זה למעשה הופך את הסדר של הדברים, כי הרכב לא מגיע למכון הבדיקה אלא לאחר שקבענו שיש צורך שהוא יגיע למכון הבדיקה.
דוד צור: אני בטוח שהתלמידות עכשיו הבינו את העניין.
דוד צור: אז בוא ניתן גם למר מלכיס לבלבל אותן עוד פעם.
<שמואל מלכיס: עם כל הכבוד, לשמאי יש תפקיד מוגדר.
<שמואל מלכיס: ודווקא במקרה הזה ייתכן שיש לו אינטרס עקיף.
<שמואל מלכיס: כיוון שהוא לא מתמצא והוא לא בטוח ומוטלת עליו חובה חוקית, אז בכל מקרה הוא יעשה את זה ככסת"ח.
<שמואל מלכיס: זאת אומרת, אם יש ספק אז אין ספק.
<שמואל מלכיס: ולכן אני חושב שהדיווח צריך להיעשות על-ידי מי שמומחה לעניין, ומי שמומחה לעניין זה המנהל המקצועי של המוסך והמנהל המקצועי של מכון הבדיקה.
<שמואל מלכיס: וזה הליך נכון וצודק שחל על יותר מ-50% מכלי הרכב במדינה, ואין שום סיבה שדווקא כלי רכב מבוטחים, שבמקרה מעורב שמאי בהערכת הנזק ותפקידו לקבוע את גובה הנזק, הוא לא האדם שאמור לקבוע אם הנזק שנגרם הוא נזק בטיחותי או לא בטיחותי ואם כל הנושא של התיקון הוא בטיחותי או לא בטיחותי.
<שמואל מלכיס: זה לא תפקידו של שמאי, הוא לא צריך להיות מעורב בזה.
<שמואל מלכיס: אתם מטילים עליו תפקיד שיהיה לו קשה מאוד לעשות אותו.
<בתיה לונדון: אין דבר כזה "רק מדווח".
<בתיה לונדון: הדיווח יוצר את הזכות או את החובה.
<שמואל מלכיס: ובלית ברירה ברוב המקרים הוא יחליט שנזק הוא כן בטיחותי כי הוא לא מבין בזה.
דוד צור: מר פרידמן מהמועצה לצרכנות, כן.
<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, לצערנו הרב, אבל אני עוד לא מכיר הרבה מוסכים שיעשו תיקונים ברכבים אם השמאי לא אמר שצריך לעשות שמה תיקונים.
<זאב פרידמן: עם כל האחריות ועם הכול, ברגע שהשמאי מגיע, הוא זה שאומר מה לתקן.
דוד צור: הוא האדם האובייקטיבי.
דוד צור: הוא גם לצורך העניין שומר הסף נקרא לו.
<זאב פרידמן: מה שאני מבקש, אדוני היושב-ראש, זה דווקא בסעיף הבא לומר: לא רק במקום שאין שמאי.