GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב אשר: החובה היא במינימום.
<לאה ורון: יש אפשרות על פי התקנות לחוק חובת המכרזים לתת עדיפות ב-15% מהמחיר של חברה מתחרה בחו"ל, לא 25% ולא 30%.
יעקב אשר: אפשר גם לקבל החלטה לפתוח את המכרז.
<שלום חגי: אתה יכול להגיד על חלק מהצי לצאת למכרז.
יעקב אשר: חלק ככה וחלק ככה.
יעקב אשר: שחלק גדול יצא אולי החוצה.
אבישי ברוורמן: מר אלרואי, אולי תבהיר לנו.
<ינון אלרועי: למיטב הבנתנו זה 15%.
<ינון אלרועי: החוק מחייב 15%.
איילת שקד: השאלה אם אפשר לפתוח רק 20% מהצי.
<ינון אלרועי: זה 15% מרכיב המחיר.
<ינון אלרועי: יכול להחליט גורם מסוים שלאור מדיניות, וזה מה שרמזתי בדבריי קודם, שהייתה בארץ לתקופה ארוכה שהיה בה רק רכש מקומי - צריך לזכור את זה.
<ינון אלרועי: מדיניות משרד התחבורה דיברה רק על רכש מקומי - יכול להיות שלמען הזהירות אפשר עכשיו לפתוח איקס אחוז.
איילת שקד: זה מה שהתכוונו .
איילת שקד: זה אפשרי?
<ינון אלרועי: זה תלוי בהם.
אבישי ברוורמן: אנחנו ננסח את זה ביחד.
יעקב אשר: אותו איקס אחוז שצריך לצאת החוצה צריך להיות אחוז מספיק משמעותי שחברות גדולות ומשמעותיות יסתכלו על המכרז הזה וירצו להיכנס.
יעקב אשר: יש דבר נוסף שהוא בכוחו של משרד התחבורה - אלא אם כן אני לא מבין.
יעקב אשר: תתקנו אותי אם אני טועה – והוא שבאותם מוצרים שיגיעו מאירופה שאין להם כאן את המפעלים שיכולים לתת את השירות, אפשר, בצורה כזאת או אחרת, לחייב אותם לעשות הסכמי שירות, תחזוקה או דברים מהסוג הזה עם החברות כאן, כדי שעדיין מבחינת התעסוקה לא יצטרכו לפטר עובדים.
יעקב אשר: צריך לתת איזה שהוא איזון לעניין הזה ולעשות את הצעדים האלה בזהירות.
יעקב אשר: זה מה שאני מציע.
יעקב אשר: הכי חשוב שהאוטובוסים יגיעו מהר לכבישים.
<מורן מזור: כל הדיון סובב פה סביב קרן ההצטיידות, לכן כל מה שנגיד הוא סביב קרן ההצטיידות.
<מורן מזור: עמדתנו היא שאגד ודן, כמו כל יתר המפעילים, ישקלו שיקולים וירכשו אוטובוסים מהיכן שהם יחליטו לרכוש.
<מורן מזור: הם ישקלו שיקולים כלכליים, הם ישקלו שיקולים אחרים של תחזוקה, כל מה שמפעיל רגיל שוקל.
<מורן מזור: כך גם אגד ודן.
<מורן מזור: בשני הצדדים של השולחן יושבים שני יצרנים שאומרים שיש להם יתרון במחיר ויתרון באיכות על פני היצרנים האירופיים.
<מורן מזור: אני מזכיר שאין היום אוטובוס שהוא לא מאירופה בתחבורה הציבורית.
<מורן מזור: לא קיים עדיין.
<מורן מזור: ככל שיש יתרון ליצרנים הישראלים אני לא חושב שצריך לעזור להם.
אבישי ברוורמן: בנימת דבריך יש איזה רמז שבשנים הקרובות אנחנו הולכים לאירופה ולא למקומות רחוקים.
אבישי ברוורמן: יש לזה משמעות.
<מורן מזור: התקינה של משרד התחבורה , כפי שצוין פה, היא תקינה אירופית.
<מורן מזור: מהצד השני של השולחן יושבים המפעילים.
<מורן מזור: המפעילים, כמו שבוודאי כולם מבינים, הם אנשי עסקים ששוקלים בסוף את שיקול הרווח של החברה.
אבישי ברוורמן: אמר את זה מר קרני בצורה ברורה.
אבישי ברוורמן: זה תפקידו.
<מורן מזור: אני מאמין שאם שוקל מפעיל תחבורה ציבורית כזה או אחר לרכוש, כמו שהיום קורה, ממפעל הארגז וממפעל מרכיבים אוטובוס, הוא מבין שיעלה לו כנראה יותר בזול על פני תקופת החיים של האוטובוס.
<מורן מזור: כשהיצרנים אומרים שהם ב-LCC יותר זולים, זה אומר שעל פני אורך החיים של האוטובוס המחיר יותר זול לכל אוטובוס.
<מורן מזור: הם שוקלים שיקולי תחזוקה, איכות, מחיר, זמינות של היצרנים, את כל השיקולים האלה.
אבישי ברוורמן: מר מזור, אתה כלכלן.
אבישי ברוורמן: כלכלן עושה מקסימיזציה תחת אילוצים.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שבמקרה הזה האילוצים זאת הקבוצה הריקה, כי אם ממשיכים באירופה והם טובים במחיר ובאיכות אז אין שום בעיה.
<מורן מזור: לא צריכה להיות להם בעיה.
אבישי ברוורמן: חגי שלום, מייקסנר ואגד חלמו חלומות בלהות בלילה.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שאין להם שום סיבה לחשש הזה, הם פשוט לא מבינים.
<מורן מזור: אני לא אומר שהם לא מבינים.
אבישי ברוורמן: אתה רק אומר שאין בעיה, כי אם הם הולכים למכרז הם ממילא במחיר ובאיכות.
<מורן מזור: בשנים הקרובות עומדים לצאת לא מעט מכרזי תחבורה ציבורית שבמסגרתם הולכים להירכש על ידי המפעילים מספר גבוה מאוד של אוטובוסים.
<מורן מזור: עוזי דיבר על 3000.
<מורן מזור: אנחנו מחויבים לתהליך של הגברת התחרות בתחבורה הציבורית ולהוצאת המכרזים.
<מורן מזור: הדברים מקובלים.
<מורן מזור: אני לא בקי ב-3000.
אבישי ברוורמן: הוא אמר 3000, אנחנו נתחיל ב-2000.
<מורן מזור: אתה אמרת.
<מורן מזור: גם בצד השני התיאור של המצב כאילו השוק הוא שוק מוגבל הוא תיאור לא נכון של המצב.
אבישי ברוורמן: אז למה הרעש פה?
אבישי ברוורמן: למה נוצר פה הרעש הזה?
אבישי ברוורמן: האנשים האלה פרנואידים?
<מורן מזור: אני לא יודע.
<מורן מזור: אני מעריך שלאנשי העסקים האלה יש הזמנות כאלו ואחרות.
אבישי ברוורמן: האם יש להם רווחים מעל הנורמה כך שברגע שתהיה תחרות הרווחים ירדו לרווחים נורמליים?
אבישי ברוורמן: ממילא הם יותר טובים, הם יותר איכותיים, במחיר הם יותר נמוכים.
אבישי ברוורמן: פשוט נספוג חלק מהמחירים שלהם.
<מורן מזור: אני מעריך שאם חלק מהמפעילים היום קונים ממפעל הארגז ומרכבים, אז אין הפרש גדול במחיר.
איילת שקד: 90% מהחברות הפרטיות קונות מהארגז וממרכבים.
איילת שקד: הוא אומר שזה כדאי.
<מורן מזור: לכן אני טוען שאין בעיה.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שאין פה שום בעיה, שלא צריך לעשות כלום כי ממילא החבר'ה האלה ינצחו בכל וירחיבו.
<מורן מזור: אני לא אומר שהם ינצחו.
יצחק וקנין: כשאני מסתכל על הטבלה, אז הפרטיים מהווים בייבוא כמעט 60%,70% מהרכישה.
יצחק וקנין: כשאני מסתכל על אגד ועל התחבורה הציבורית, אז רוב הרכישה היא מהחברות הישראליות - הארגז ומרכבים.
יצחק וקנין: אם אני פותח את המצב הזה אני פותח אותו למצב שייבוא יותר גדול ייכנס לפה.
יצחק וקנין: יכול להיות שהשיקול כרגע יהיה זמני.
<מורן מזור: אם הייבוא שייכנס לפה יהיה יותר גדול וכתוצאה מכך תהיה ירידה במחיר האוטובוס, אני חושב ואני בטוח שהדבר הזה יתגלגל חזרה לאזרחים באמצעות הפחתת הסובסידיות.
<שלום חגי: אנחנו יותר זולים מאירופה.
<שלום חגי: אנחנו יותר זולים בעשרות אלפי שקלים.
<מורן מזור: אם אתם יותר זולים אין בעיה, יתר המפעילים יכולים לקנות אצלכם.
<שלום חגי: הבעיה שלי היא לא תחרות.
<שלום חגי: אנחנו מוכנים להתחרות, אין בעיה.
<שלום חגי: תבטיחו לנו הישרדות.
<שלום חגי: יש 2 מפעלים ו-2 מכרזים של אגד ודן.
<מורן מזור: אין הישרדות בלי תחרות.
<שלום חגי: יש לי 100 אוטובוסים לשנה הבאה.
<שלום חגי: אם אני מפסיד את אגד ודן אני מת.
<קריאה: למה שתפסיד אם אתה יותר זול ויותר איכותי?
<שלום חגי: תבטיחו לי הישרדות.
<מורן מזור: או שאתה יותר תחרותי ואתה יודע לשרוד, או שאתה לא תחרותי ולכן אתה לא שורד.
<שלום חגי: ספרד תעודד את איריזר לתת מחיר "דמפינג" כי יש להם 25% אבטלה.
<שלום חגי: הוא יתחרה בי.
<שלום חגי: המדינה שלו נותנת כסף.
<שלום חגי: פולין נותנת כסף למפעלים שלה כדי להתמודד פה.
<שלום חגי: תשאל את אפיפי, הוא יגיד לך את זה.
<שלום חגי: אני לא צריך להתחרות נגד ממשלות.
<שלום חגי: אני צריך לקבל תמיכה מהממשלה שלי.
<שלום חגי: אני לא בן חורג.
<שלום חגי: אני מפעיל בקרית מלאכי מפעל עם 400,500 עובדים.
<שלום חגי: תרימו ראש, תסתכלו ימינה ושמאלה ותראו מה אתם עושים.
<שלום חגי: אתה לא יכול לסכן את הקיום שלי.
<שלום חגי: אני עם 100 אוטובוסים ב-2014.
יצחק וקנין: המהלך יכול להיות מהלך בריא בתנאי אחד.
יצחק וקנין: אם אתם משחררים את הפקק לגמרי זה יכול להיות הרסני.
יצחק וקנין: אם תהיה פתיחה כך שאני מגביל את הייבוא לאותן חברות, יכול להיות שאני עדיין יכול לגרום למצב שאני לא מחסל את החברות שלנו.
יצחק וקנין: העניין פה הוא הישרדות, האם החברות האלו ישרדו אחרי התהליך הזה.
יצחק וקנין: התהליך הזה יכול להוביל אותנו לחיסולם המוחלט כשזה פתוח לגמרי.
יצחק וקנין: אם אנחנו לא נשים מגבלה באחוזים של הפתיחה כמה אנחנו רוצים לרכוש, אני לא רואה סיכוי שהמצב הזה יכול להיות .
יצחק וקנין: לא הייתי עושה את המהלך הזה בלי חששות.
אבישי ברוורמן: מר מזור, אתה בחור צעיר.
אבישי ברוורמן: בטח סיימת באחת האוניברסיטאות.
אבישי ברוורמן: עוד לא ניהלת בחיים.
אבישי ברוורמן: אתה לוקח תפישת עולם.
אבישי ברוורמן: גם הדוקטורט שלי זה תחרות בין מונופוליסטים.
אבישי ברוורמן: אתה מסתכל ואתה אומר שיש תחרות והכל טוב.
אבישי ברוורמן: אומרים לך פה אנשים שקוראים את השטח.
אבישי ברוורמן: אפילו הוצאתי את זה עם פינצטה מהסמנכ"ל של משרד הכלכלה, שאמר שההחלטה הזאת יכולה לגרום לנזק.
אבישי ברוורמן: אתה נותן לי איזה נאום תיאורטי על כך שהאילוץ הזה לא תקף, אין שום בעיה והכל יהיה טוב.
אבישי ברוורמן: יושבים פה אנשים שאומרים שיכול שתהיה בעיה.
אבישי ברוורמן: מה אם טעית, בלי הניסיון שלך בחוץ, וייסגרו המפעלים האלה?
אבישי ברוורמן: המחירים לתעשייה וגם לעובדים הם מחירים מאוד מאוד גבוהים.
אבישי ברוורמן: כשמדברים, ואתה כלכלן, על טעות type one ו-type two אתה צריך להסתכל כאן על הנקודה.
אבישי ברוורמן: בוא נעשה ניסוח, נמצא פה סידור שבו אנחנו, כמו שרמז חבר הכנסת וקנין, נמצא מקום שאנחנו נותנים כניסה לתחרות.
אבישי ברוורמן: במקרה הזה אוטובוסי עירך קודמים כמו שעניי עירך קודמים אם הם טובים.
אבישי ברוורמן: בואו ננסח את זה יחד בחוכמה שלנו.
אבישי ברוורמן: יש פה חוכמה.
אבישי ברוורמן: נעשה דבר כך שתצא בשורה מהבית הזה, לא שתהיה בשורה שחס וחלילה אם טעיתם בתוך כל הבירוקרטיה ייסגרו מפעלים וציון מצפה לגואל והמשיח עדיין לא מגיע.
אורי מקלב: אתם יודעים שאני לא אורח קבוע בוועדה, אבל אני השתתפתי, אדוני היושב-ראש, בדיון הקודם שניהלת לפני הדיון הזה משעה 10 עד שעה 11 וחצי בהצעת חוק שהייתה פה.
אורי מקלב: ראיתי שאתה במתח מסוים.
אורי מקלב: כששאלתי אותך אמרת שצריך להתקיים דיון שיש בו אחריות, שאתה צריך להכריע כי זה דבר שיכולות להיות לו השלכות מאוד מאוד גדולות.
אורי מקלב: אתה התכוננת, הכנת את עצמך לקראת הדיון.
אורי מקלב: אמרת לי לבוא לדיון כדי לראות אם זה נכון שלהכרעה פה יכולות להיות הרבה השלכות.
אורי מקלב: בהסתכלות שלי אני לא רואה שוני בין ההחלטה פה לעוד רפורמות ועוד פתיחה לתחרות בדברים שעשינו בכל ענפי המשק.
אורי מקלב: את הטקסטיל פתחו לתחרות כוללת ואפשרו ייבוא.
אורי מקלב: אנחנו דנים היום בנעלי בריל בגלל שהצבא קונה או לא קונה, זאת כיוון שאנחנו חוששים שהמפעל ייסגר.
אורי מקלב: הנושא הזה של תחרות חופשית זה דבר שאנחנו עושים בכל הענפים במשק.
אורי מקלב: אין דבר שלא עשינו אותו, כולל תחרות בייבוא מכוניות.
אבישי ברוורמן: כולם בעד תחרות.
אורי מקלב: חייבים שתהיה תחרות חופשית.
אורי מקלב: רפורמות כאלו חייבים לעשות.
אורי מקלב: שם המשחק הוא מבוקר.
אורי מקלב: מה שלא עשו מבוקר במשהו אחד יכול לפגוע במשהו שני.
אורי מקלב: אם תיקח מה העיקר פה ומה הטפל, אז העיקר הוא לעזור לתחבורה הציבורית, לשפר את התחבורה הציבורית, לעשות אותה מתאימה ליעדים של משרד התחבורה.
אורי מקלב: יחד עם זאת, יש לנו כחול לבן, יש לנו העסקת עובדים.
אורי מקלב: אי אפשר להפוך את הטפל לעיקר.
אורי מקלב: אם אנחנו נמנע את הכניסה של תחרות בענף הזה אנחנו בסופו של דבר נפגע בתחבורה הציבורית, בשירות שצריכים לתת וביעדים שצריכים לתת.
אורי מקלב: אנחנו כבר היום נמצאים בחסר.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים להגדיל את מספר האוטובוסים.
אורי מקלב: התשובה שמשרד התחבורה נותן היא שהם רוצים לפתוח והם רוצים להגדיל, אבל הם לא יכולים כי יש להם מגבלה.
אורי מקלב: הם לא יכולים להכניס את השירות ולבצע את המכרז שהם עשו.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להוריד את כל החסמים שגורמים לאי שיפור התחבורה הציבורית.
אורי מקלב: היעד שלנו הוא פתיחת התחרות בצורה מבוקרת מתוך שאיפה להוריד כמה שיותר חסמים.
אורי מקלב: אנחנו לא צריכים להגיד שישאירו את המצב.
אורי מקלב: צריך לצמצם בעניין הזה.
אורי מקלב: כחול לבן חשוב, העסקת עובדים חשוב, אבל אנחנו צריכים לצמצם כדי לעשות כמה שיותר.
אורי מקלב: מאוד חשובים לנו המפעלים.
<מיכאל מייקסנר: לא ידעתי שחיסול התעשייה יפתור את התחבורה.
אורי מקלב: התעשייה הוא דבר חשוב, אבל היעד הוא תחבורה.
אורי מקלב: כדי להגיע לאזור תעשייה צריך תחבורה ציבורית.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים להגיע לפתרון שיגביר תחרות ולא יחסל תעשייה בארץ או יוריד את האיכות.
אבישי ברוורמן: אנחנו מחפשים פה את הפתרון הנכון.
<אפיף אפיפי: מר חגי שלום הוא חבר טוב.
<אפיף אפיפי: אנחנו מכבדים מאוד אחד את השני.
<אפיף אפיפי: הוא הזכיר את הממשלה הפולנית שמסבסדת את המפעלים שלה.
<אפיף אפיפי: למיטב ידיעתי, זה פשוט לא נכון, אין דבר כזה.
<שלום חגי: קיבלתם הלוואות מהממשלה הפולנית.
<אפיף אפיפי: זה לא נכון.
<אפיף אפיפי: גם לא קיבלנו.
<שלום חגי: זה מה שאמרתם לי.
<שלום חגי: רצינו ולא קיבלנו.
<שלום חגי: חבל שהוזכר פה דבר לא נכון.
<שלום חגי: אני הייתי איתו יחד בפולין.
<שלום חגי: הוא אמר לי שהממשלה הפולנית מסבסדת את האוטובוסים.
<שלום חגי: ציטטתי אותו.
אבישי ברוורמן: ראש עירית קריית מלאכי, ברכות לבחירתך.
אבישי ברוורמן: מר זוהר, בבקשה.
<אליהו זוהר: צהריים טובים לכולם.
<אליהו זוהר: נכנסנו היום לתפקיד, ברוך ה'.
<אליהו זוהר: כפי שידוע לכם, קריית מלאכי עברה איזו שהיא טלטלה בתקופה האחרונה.
<אליהו זוהר: אנחנו נמצאים קצת בפריפריה, אם ידוע לכולם.
<אליהו זוהר: אני אתן לך נתונים קטנים, כבודו.
<אליהו זוהר: אני לא כלכלן.
<אליהו זוהר: האבטלה היא 12.3.
<אליהו זוהר: כמעט 700 משפחות מקבלות הבטחת הכנסה וכמעט 2500 משפחות מטופלות ברווחה.
<אליהו זוהר: מר יצחקי, אתה מכיר קצת את הפריפריה ואת קריית מלאכי?
<עוזי יצחקי: במקרה כן.
<עוזי יצחקי: אנחנו מחברים את הפריפריה עם הרבה מאוד תשתיות.
<עוזי יצחקי: יוצא לי להיות בכל הפריפריה.
<אליהו זוהר: כבודו, אני אניע אותך קצת למקום אחר.
<אליהו זוהר: אני הייתי עצמאי שני עשורים.
<אליהו זוהר: אתה יודע מה זה קבלן שמוציא 100 שקל לכיס של עובד כדי שיהיה לו מה לאכול בלילה וביום, כדי שהבן שלו ילך לבית הספר?
<אליהו זוהר: היהודי הזה, שנתנו לו הבטחה ראשי ערים שהיו קודמים לי, מעסיק היום 450 משפחות מקריית מלאכי.
<אליהו זוהר: הוא נותן לי היום כמעט 3 עד 4 מיליון שקל בשנה להציל את קריית מלאכי.
<אליהו זוהר: אתה יודע מה קרה עם הגזבר שלי היום בבוקר?
<אליהו זוהר: הוא הביא את קריית מלאכי למינוס 75 מיליון.
<אליהו זוהר: שמתי לו מכתב שהוא הולך היום הביתה.
<אליהו זוהר: אתה יודע למה?
<אליהו זוהר: כי עד שלא יוצא הכסף שלך מהכיס לא איכפת לך מי אוכל ומי ישן בלילה.
<אליהו זוהר: אז אנא מכם, תחשבו על קריית מלאכי.
<אליהו זוהר: עניי עירך קודמים לעניי שכנך.
<אליהו זוהר: תחשבו טוב.
<אליהו זוהר: אם נביא אבטלה למקום הזה קריית מלאכי נכחדת.
<אליהו זוהר: שיהיה לכם קצת איכפת.
<אליהו זוהר: יש לנו מהעדה 17% ועוד מבוגרים רוסים.
<אליהו זוהר: קריית מלאכי לא יכולה לשרוד.
<אליהו זוהר: אם אמרתי לגזבר ללכת היום הביתה תצטרך להוכיח אותו.
<אליהו זוהר: אני הייתי עצמאי 20 שנה.
<אליהו זוהר: אני יודע מה זה להוציא 100 שקל מהכיס לעובד.
<אליהו זוהר: אתם אולי לא יודעים את זה.
<אליהו זוהר: אתם נמצאים במערכת הזאת אולי 20 שנה.
<אליהו זוהר: אתה לא יודע מה זה להוציא כסף.
<אליהו זוהר: עבדך הנאמן יודע להוציא כסף.
<אליהו זוהר: גדלתי בלי אבא מגיל 3.
<אליהו זוהר: ידעתי איך להתחנך ולהוביל את המערכת הזאת.
<אליהו זוהר: הגעתי לאן שהגעתי עם האמת.
<אליהו זוהר: תלך תמיד עם האמת.
<אליהו זוהר: תחשוב על האדם, על כך שלא יהיה לו מה לאכול בבית.
<אליהו זוהר: אם תחשוב טוב ה' יברך אותך.
<אליהו זוהר: ברכה.
אבישי ברוורמן: מה שיוצא מהלב נכנס אל הלב.
<אליהו זוהר: תודה לכבודו.
אבישי ברוורמן: אני מאוד מבקש, מר יצחקי, שתעכל את כל הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: יושבים פה גם נציגי משרד הכלכלה כי זאת החלטת ממשלה.
אבישי ברוורמן: סגן שר האוצר אמר את דברו.
אבישי ברוורמן: גם מר מזור.
אבישי ברוורמן: יש כוהנים, לוויים ואתה ישראל פשוט.
אבישי ברוורמן: במקרה הזה הלוי אמר דבר שונה.
יעקב אשר: עמדת האוצר ניתנת כאן.
אבישי ברוורמן: אנחנו מכירים את אפסות הממשל הישראלי, אני לא רוצה להוסיף כאן.
אבישי ברוורמן: כל אחד לעצמו ואלוהים לאף אחד.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לסכם את הדיון הזה.
אבישי ברוורמן: יש פה פתרון.
אבישי ברוורמן: אני חושב שהצגת אותו בכך שאנחנו יכולים להגיע לדרך שנבטיח את הישרדות המפעלים המקומיים באיכות המתאימה, עם מתן אורך הזמן המתאים כך שידעו שהם יכולים להשקיע, שראש עיריית קריית מלאכי ואחרים – יהודים וערבים - ידעו שיש להם תעסוקה.
אבישי ברוורמן: אנחנו פונים בצורה מאוד ברורה כי יש פתרון.
אבישי ברוורמן: אם נשב פה מספר ימים כולנו נמצא את הפתרון הזה שיענה על גברת התחרותיות, על שמירת תוצרת הארץ ויבטיח את מקומם של התעשיינים הישראלים והעובדים הישראלים.
אבישי ברוורמן: בשנים האחרונות מבינים בעולם המערבי, בארצות הברית ובאירופה שצריך לשמור על תעשייה מקומית.
אבישי ברוורמן: עושים מאמצים גדולים להחזיר את המפעלים.
אבישי ברוורמן: אני חושב שכל הסיפור היום זה בניית תעשייה בכל מקום, לא הכל בסין.
אבישי ברוורמן: זאת תהיה שגיאה אם ממשלת ישראל , ובמקרה הזה משרד התחבורה, יפעלו בניגוד למגמה הזאת בתקופה שבה נראה לנו שהאבטלה עומדת לעלות.
אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה תומכת בתחרות, אבל לא בתחרות פרועה, לכן מעבר לנושא המחיר יש להקפיד על איכות האוטובוסים ועל כיבוד הכללים בחוק חובת המכרזים בנושא העדפת תוצרת ישראל.
אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה לא תאפשר שאת מחיר כשלי העבר של משרד התחבורה בפיקוח על רכש האוטובוסים של אגד ודן, כפי שמציין מבקר המדינה בדוח שלו, ישלמו המפעלים בישראל ו-2000 עובדים שפרנסתם תלויה בהרכבת האוטובוסים בישראל ילכו הביתה.
אבישי ברוורמן: יש לפעול לכך שבמכרז לרכישת האוטובוסים תהיה מגבלה כך שפתיחת השוק תהיה מידתית.
אבישי ברוורמן: נתתי לכם את הפתח שבאמצעותו תמצאו את הפתרון כך שתהיה תחרות לבית אשר, לבית שקד, לבית יצחקי ואפילו לבית מקלב.
אבישי ברוורמן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה בנושא תקנות לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תנאים למתן אישור שעניינם שמירה על איכות הסביבה), התשע"ג-2013.
אבישי ברוורמן: אבל לפני שאני פותח את הנושא הזה אני רוצה לפתוח במשהו אחר.
אבישי ברוורמן: הבוקר הייתי בערוץ 10 לגבי הנושא של "אופיס דיפו" שאליו לא הייתי כל כך מודע.
אבישי ברוורמן: הייתה שם גם הסמנכ"לית עורכת הדין ליזה חדש שאחראית על מכתבי הפיטורים של העובדים, והסתבר שיש על הפרק אפשרות שמישהו יכול לרכוש עכשיו את "אופיס דיפו", לעצור את מכתבי הפיטורים כי לפי מה שדיווחו בבוקר, חסר אשראי של 1.5 מיליון למימון, ומכתבי הפיטורים צריכים לצאת היום.
אבישי ברוורמן: דיברתי שם שיעצרו את זה כדי שננסה לעשות משהו.
אבישי ברוורמן: פניתי גם למנכ"ל התאחדות התעשיינים.
אבישי ברוורמן: אם הסיפור הוא רק קו אשראי של 1.5 מיליון וחצי למי שנכנס, ואפשר לפתור את זה, אני ביקשתי מחלק העוזרים שלי שינסו לברר אם אנחנו יכולים לעזור בנושא הזה.
אבישי ברוורמן: אנחנו בבדיקה, לכן אני מעלה את זה.
אבישי ברוורמן: יושב פה גם שר המסחר והתעשייה לשעבר לפני שהיה משרד הכלכלה, ידידי רן כהן, ויושבים פה אנשי משרד הכלכלה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נקיים דיון ביום שלישי בבוקר כאן, אבל ייתכן שזה כבר יהיה סגור כי היום ייצאו מכתבי הפיטורים.
אבישי ברוורמן: אם אפשר לסגור את זה ננסה לראות אם אפשר לעשות את זה.
רן כהן: אדוני היושב-ראש, אתה יוזם דבר מאוד הגיוני ונכון.
רן כהן: אם אתה מודיע היום לשר שזה מה שבכוונתך לעשות, לדעתי הוא יכול לעכב את מכתבי הפיטורים.
אבישי ברוורמן: יש פה נציג של השר כאן?
אבישי ברוורמן: למה השר?
<לאה ורון: למה חבר הכנסת ברוורמן לא יכול בעצמו לבקש להשהות את מכתבי הפיטורים?
רן כהן: משום שהשר הוא הסמכות העליונה לגבי האפשרות להתערב במשברים.
רן כהן: זה מה שעשיתי בתקופה שבה הייתי שר.
אבישי ברוורמן: אם כך מיד כשנסיים את הישיבה פה אני אכנס לעובי הקורה, ואני כבר קורא לשר בנט.
אבישי ברוורמן: אני יודע שכבר מימנו מפרק, אבל אם באמת יש קונה - -
<לאה ורון: כן, עורך דין פורר מונה על-ידי בית המשפט למפרק.
אבישי ברוורמן: ויסלחו לי ידידי, בדרך כלל אם באמת חסר 1.5 מיליון שכר הטרחה של המפרקים הוא הרבה יותר גבוה.
אבישי ברוורמן: לכן אם מה שנאמר הבוקר נכון - -
<לאה ורון: היו כמה ניסיונות רכישה.
אבישי ברוורמן: אבל ביקשתי לעצור את מכתבי הפיטורים האלה לשלוש השעות הקרובות כדי לברר.
אבישי ברוורמן: תודה לרן כהן.
אבישי ברוורמן: אנחנו ננסה לדבר גם עם השר בנט.
רן כהן: 1.5 מיליון זה סכום פעוט, אם לא אפילו מגוחך.
אבישי ברוורמן: אני פותח את הנושא לברך.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לברך את הצוערים בשירות המדינה שמגיעים עם חבר הכנסת והשר לשעבר רן כהן שהיה תמיד תוכו כברו בכל התחומים.
אבישי ברוורמן: אני לפחות באופן אישי אומר – אתה חסר לי.
אבישי ברוורמן: אנחנו פותחים את הדיון בתקנות.
אבישי ברוורמן: מי ממשרד הכלכלה מציג את התקנות?
אבישי ברוורמן: אבי, אתה מציג?
<אבי חסון: אפשר.
אבישי ברוורמן: המדען הראשי, אבי חסון, בבקשה.
<אבי חסון: נמצאים איתי פה גם גיל שאקי שאחראי על תחום הקלינטק וגם צפריר נוימן, היועץ המשפטי שלנו.
<אבי חסון: תודה לאדוני היושב-ראש ובוקר טוב לחבר הכנסת כבל.
<אבי חסון: אני מסכים אתך.
<אבי חסון: אני אמנם לא ותיק בשירות הממשלתי, אבל כל פעם שאנחנו מצליחים להשלים תקנות זה יום חג.
<אבי חסון: אני תקווה שאנחנו אכן נעשה את זה היום.
<אבי חסון: התקנות שמוצגות כאן מתקנות את חוק עידוד מחקר ופיתוח בתעשייה, מה שנקרא חוק המו"פ למתן אישורים שעניינם שמירה על איכות הסביבה, ולהערכתנו, מדובר במתווה מאוזן והולם; ומקדם את גם את הנושא הסביבתי מחד, ויש בו אמירה ברורה לגבי חשיבות הנושא וגם עם שיניים להחלת סנקציות; מצד שני הוא לא גורם לפגיעה בתעשייה עתירת ידע, שלדעתי איש מחברי הוועדה והנוכחים פה לא ירצה לעשות.
<אבי חסון: האמירה הגדולה היא שבכל פעם שתוגש בקשה למדען הראשי לקבלת מענקי מחקר ופיתוח תחויב החברה בהגשת תצהיר.
<אבי חסון: מנכ"ל החברה רושם על תצהיר האם הוא עבר עבירה כלשהי על חוקי הגנת הסביבה.
<אבי חסון: בהכירי את האוכלוסייה שבה אני מטפל ברור לי שרובו המוחלט לא יהיה עבריין מהסוג הזה, אבל במידה שיש עבריין מהסוג הזה החומר יועבר למשרד להגנת הסביבה מכיוון שלפחות נכון להיום זה הגוף היחיד שברשותו נמצאים הפרטים על רישומים.
<אבי חסון: המשרד אמור להחזיר תשובה אלינו בתוך 30 יום ממתן הבקשה, ואם החברה אכן תימצא החברה המגישה עבריינית הדבר הזה יובא לידיעת חברי ועדת המחקר שהיא הוועדה שדנה ומאשרת את המענקים הרצויים, ובהחלט יוכלל בשיקולים של הוועדה האם לתת או לא לתת מענקים.
<אבי חסון: זה הלו"ז של התקנות.
<אבי חסון: למי שפחות מצוי במה שוועדת המחקר עוסקת – אנחנו מטפלים באלפי בקשות בשנה שדינן מחקר בפיתוח בלבד של חברות.
<אבי חסון: 85% מהמענקים שניתנים על-ידי המדען הראשי ניתנים לחברות קטנות – זאת האוכלוסייה שבה אנחנו מטפלים.
<אבי חסון: התקנות האלה באו לעולם אחרי היוועצות ארוכה, מקיפה, חוצה שרים - -
איתן כבל: רק בשביל צריך היה צריך תקציב מו"פ.
<אבי חסון: על המו"פ הממשלתי אני עוד לא אחראי, חבר הכנסת כבל.
<אבי חסון: זה גדול גם עלי.
אבישי ברוורמן: אתה חסון, אבל אתה אומר, היה פה חסון אחד והלך.
אבישי ברוורמן: יש חסון שני שכנראה ילך.
אבישי ברוורמן: אבל טוב שאתה נשארת בשירות הממשלתי.
<אבי חסון: יש פה כמה שרים, הן שרי תמ"ת – והיום כלכלה – והן שרי הגנת הסביבה, הן מדענים ראשיים ויועצים משפטיים, אני מניח, אף על פי ששם יש יותר יציבות – שדנו ונועצו והגיעו למתווה הזה שמוצג לפני הוועדה היום.
אבישי ברוורמן: האם אדוני מאושר מהמתווה שמוצג?
<אבי חסון: אדוני מאושר – אף פעם לא, אבל המתווה הזה בהתחשב גם בתיקון לחוק וגם באינטרסים המאוזנים מביא לידי ביטוי משהו שמחד מקדם ומעלה על דגל את חשיבות נושא איכות הסביבה, ואפילו מביא אותו לידי ביטוי בהחלטת הוועדה, ומצד שני לא פוגע באוכלוסייה שאותה אני משרת וגם לא בעצמאות ועדת המחקר שמאזנת בין שיקולים רבין ומגוונים.
<אבי חסון: אפילו מעניין לראות בחודשים האחרונים פסיקה של נשיא בית המשפט העליון, כבוד השופט גרוניס שמתייחס ספציפית – אמנם בעניין אחר – לעובדה שוועדת מחקר לדידו היא הגוף המאזן בין צורכי התעשייה מחד לבין תקנות וחוקים מאידך.
אבישי ברוורמן: השאלה שלי היא רק אחת.
אבישי ברוורמן: אני הייתי לפני כמה ימים בעניין המפעלים הקטנים והבינוניים אצלכם בבניין - -
<אבי חסון: בסוכנות לעסקים קטנים.
אבישי ברוורמן: - - והיה דיון שחלק מבעלי המפעלים הקטנים מרגישים לפעמים עודף טופסיאדה שהם צריכים למלא ומחירים שהם משלמים.
אבישי ברוורמן: אני סולד מביורוקרטיה, ולא רק אני – רבים אחרים כאן סולדים מביורוקרטיה שבסופו של דבר לגדולים יש המאכערים הגדולים, הלוביסטים הגדולים, והם לא צריכים להתעסק עם זה.
אבישי ברוורמן: אבל זה הורס את העסקים הקטנים והבינוניים שעל כל דבר צריכים להגיש עשרה טפסים, והם נופלים.
אבישי ברוורמן: השאלה היא אם בתהליך הזה אפשר להגיע לעוד צמצום כך שמצד אחד יהיה הנבוט לגבי איכות הסביבה ומצד שני לא עודף ה"מאכעריזציה" וה"טופסיזציה".
<אבי חסון: אנחנו בוודאי רגישים לדברים שאתה מתאר כמי שמנסים לשרת את הלקוחות האלה - -
רן כהן: אבי, אם מותר לי בהערת ביניים - -
אבישי ברוורמן: בבקשה, כבוד השר לשעבר.
רן כהן: - - צוין כאן מכון התקנים שאני יושב-הראש בו, בהתנדבות בינתיים.
רן כהן: במכון התקנים, אדוני היושב-ראש, עד לפני כשנתיים היו נעים עשרות אלפי טפסים וניירות בין המכון לבין הלקוחות וביניהם לבין המחלקות השונות.
רן כהן: היום מלבד טופס שעליו חותמים כדי שיהיה חוזה חתום כל הטפסים האלה נגמרו, אין יותר.
רן כהן: יש היום מחשב - -
אבישי ברוורמן: זה אשר לקיסר, לקיסר.
אבישי ברוורמן: אשר למכון התקנים, מכון התקנים.
אבישי ברוורמן: אנחנו מדברים עכשיו לגבי אבי - -
רן כהן: אני אני אומר שלדעתי אפשר לחקות את זה גם שם.
אבישי ברוורמן: אבי, איך אתה עוזר לנו לפשט את הדברים?
אבישי ברוורמן: שלא כל רגולטור יאסוף לו אלף טפסים, וכל רגולטור יוסיף עוד רגולטור, ובסוף אין רגולציה.
<אבי חסון: אז מה שנקרא – הרמת לי להנחתה כי אני יכול להגיד לך שלפחות בכל מה שקשור למדען הראשי – וזה תהליך מתמשך שאני מחזק אותו עכשיו – אנחנו גם במהלך צמצום ופישוט של טפסים יוצא דופן שנעשה עם מומחים לעניין הזה ובשיתוף התעשייה.
<אבי חסון: אנחנו חיים בעולם של הגשה אלקטרונית כבר הרבה מאוד שנים.
<אבי חסון: לפחות בלשכת המדען הראשי הדבר הזה הוא לא חדש, והחברות מבצעות את ההגשות שלהן על גבי המחשב, ויש גם מחויבות שלנו ללוחות זמנים בשלבים השונים של התהליך – זמני תקן שנמדדים כדי לספק את השירות הטוב ביותר.
<אבי חסון: במקרה של הלקוחות שלנו הדבר הזה קריטי כי אלה חברות שרובן ככולן קטנות.
<אבי חסון: המענקים שאנחנו נותנים להן הם הרבה פעמים סם החיים שלהן, ופעילות המו"פ שלהן היא הפעילות המרכזית שאותה הם עושים.
<אבי חסון: כך שכל הדבר הזה נמצא בוודאי לנגד עינינו במדען הראשי, וניסינו לאזן בתקנות המוצעות.
אבישי ברוורמן: אז אתה אומר, זה הטוב במיעוטו או הרע במיטבו.
<אבי חסון: הגדרה לא רעה בכלל.
<לאה ורון: האם חילוקי הדעות שלכם עם המשרד להגנת הסביבה הסתיימו?
<אבי חסון: המשרד להגנת הסביבה נמצא פה, והוא יגיד את דעתו.
<אבי חסון: אני רק יכול להגיד שהייתה היוועצות ארוכה, מקיפה - -
<לאה ורון: כמו שמחייב.
<אבי חסון: כמובן, כמתחייב.
<אבי חסון: הדבר הזה גם נעשה בשיתוף ובאישור משרד המשפטים, כלומר זה לא עניין של דעתי אם בוצעה או לא בוצעה היוועצות, אלא יש פה גוף שאמון על הנושא, ואמר את דברו.
איתן כבל: אני רוצה לשאול, מה היקף התקציב שלכם?
איתן כבל: אבל זה בסוף.
איתן כבל: אני רציתי לומר משפט אחד בעניין הזה.
איתן כבל: אני כבר לא רוצה להתעסק בפרוצדורה כי לצערי, זה המקרה הראשון בתולדות כנסת ישראל שחבר כנסת מגיש בג"ץ נגד ממשלה.
איתן כבל: לא היה לזה תקדים.
אבישי ברוורמן: אנחנו הגשנו - - -
איתן כבל: חבר כנסת מגיש נגד משרד ממשלתי – זה דיון שלם, אני לא רוצה לפתוח פה.
רן כהן: גם אני הגשתי.
אבישי ברוורמן: הוא הגיש, בטח.
<אבי חסון: מקרה נדיר.
אבישי ברוורמן: לא חשוב, זה מקרה נדיר.
אבישי ברוורמן: זכות ראשונים לו - -
איתן כבל: אתה יודע מה, זה מקרה נדיר.
איתן כבל: בסופו של דבר אני קראתי את התקנות ואת הדברים האלה – אני לא רקדתי על הגג.
איתן כבל: שיהיה ברור: בסוף יש כאן אילוצים, ויש רגע שאתה אומר, בוא נעביר.
איתן כבל: אבל בפירוש אני אומר לכם – הרי לא באתי פה באיזו גחמה, אף אחד לא רוצה את המחקר ואת הפיתוח – אבל אתה לא עושה טוב על-ידי יצירת רע.
איתן כבל: בסופו של עניין יש כאן איזון.
איתן כבל: אתה לא יכול לתת פרס.