GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרית זוכוביצקי-אור: אני מציעה שהתחילה תידחה.
אבישי ברוורמן: אני מציע שנלך על שלוש, שזה פשרה בין חמש לשתיים.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא משנה.
<יערה למברגר: זה בכל מקרה, גם אם שלוש או גם אם ארבע.
אבישי ברוורמן: אתם חושבים שאני עורך דין שלא מבין כלום?
אבישי ברוורמן: זה שלוש, ולא ייכנס אלא אם כן האגרה תשונה.
<מרב תורג'מן: זה יהיה בתוקף לאחר שהאגרות ישונו ויותאמו.
<לאה ורון: התקנה הזאת תיכנס לתוקפה לאחר שיאושרו התקנות בעניין האגרות.
<מרב תורג'מן: השאלה אם אנחנו מדברים על התקנה הספציפית הזאת לעניין כתב ההסמכה או לגבי כל התקנות שהן לא ייכנסו לתוקף עד שיותקנו תקנות האגרות?
אבישי ברוורמן: לא, זו הספציפית.
אבישי ברוורמן: בבקשה לקרוא את הנוסח לפי שלוש שנים ושלא לוקחים אגורה עד שהתקנה לגבי גובה האגרה משתנה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אקרא את הנוסח המתוקן: אנחנו נסכם פה על העיקרון של תחילה עתידית וננסח בהתאם.
<מרב תורג'מן: האופציה הנוספת היא לקבוע תחילה בעוד X זמן.
<מרב תורג'מן: השאלה היא תוך כמה זמן שזה יאושר.
<שרית זוכוביצקי-אור: אחרי ועדת האגרות נגיע מיד לוועדת כספים.
<מרב תורג'מן: השאלה היא איך בדיוק ננסח את סעיף התחילה, על סמך תקנות שעדיין לא מונחות על שולחן הוועדה?
אבישי ברוורמן: חבר'ה, תנסחו את זה.
אבישי ברוורמן: גמרנו – הצבעתי ואושר.
<איתי עצמון: ביום תחילתן של תקנות האגרות.
<שרית זוכוביצקי-אור: גם את תקנה 6 אני אקרא בנוסח המקורי.
<איתי עצמון: אני מבקש לשמוע הסבר לשם מה נדרש האישור הזה?
<איתי עצמון: אדוני דיבר מספר פעמים על עודף רגולציה שפשט במחוזותינו.
<איתי עצמון: השאלה למה יש צורך באישור נוסף של העסקה, הרי כפי שאנחנו יודעים הרשות מפקחת על ההעסקה או על התקשרות עם קצין בטיחות.
<איתי עצמון: השאלה היא לשם מה נדרש אותו אישור.
<שמעון סודאי: קודם דיברנו על הסיפור של הגורם האנושי והגורם הטכני שהוא מעט בכל הסיפור הזה.
<שמעון סודאי: לא ייתכן שבשאלות שנשאל את אותו בעל מפעל או קצין הבטיחות שאמור לעבוד שם לא נתייחס לכמה נהגים ונוהגים יש בחברה.
<שמעון סודאי: ככל שיש יותר נהגים בחברה, צריך להקדיש לנושא הזה יותר עבודה.
<שמעון סודאי: אני לא מצפה שמחר בבוקר נרשום את המספר המדויק, אבל חייב שיהיה איזשהו מספר של הנוהגים בחברה שמתאים להיקפי המשרה.
<ג'קי לוי: אנחנו מדברים על בקשה להתקבל לעבודה.
<ג'קי לוי: בקשה של קצין בטיחות שמגיש מועמדות להתקבל והמפעל שרוצה להעסיק אותו.
<ג'קי לוי: אצלנו במשרד אנחנו מוודאים שאכן האדם פנוי מבחינת היקף המשרה, כי יכול להיות שהוא עובד כבר במשרה מלאה והוא מבקש עוד חברה וזה לא ניתן.
<ג'קי לוי: דבר נוסף, בודקים אם רישיון הנהיגה מאפשר לו לעבוד באותה חברה.
<ג'קי לוי: המסמכים מגיעים אלי ואז אנחנו מוציאים כתב מינוי.
אבישי ברוורמן: כלומר, אין פה בעיה של עודף רגולציה?
<רון מוסקוביץ: לא.
<רון מוסקוביץ: זה חומר גלם שהוא חייב אותו.
<ג'קי לוי: זה דבר מינימלי שאני חייב.
אבישי ברוורמן: ההערה של שמעון סודאי רלוונטית כאן?
<ג'קי לוי: הלוואי שהיתה לי אפשרות.
<ג'קי לוי: אני לא יכול ללכת לבעל חברת היי-טק ולהגיד לו כמה נוהגים.
<ג'קי לוי: אני יודע על בעלי רכב, בעלי ציי רכב.
<ג'קי לוי: מבחינת הנוהגים – בבית יכולים להיות ארבעה ילדים או שבעה ילדים שנוהגים וכו'.
אבישי ברוורמן: אם כך, זה בסדר.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני ממשיכה וגם כאן אני חוזרת לנוסח המקורי, עם השינויים שסיכמנו.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אסביר ולאחר מכן אני אקרא את התוספת השתים-עשרה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אמרנו שהכלל הוא שקצין הבטיחות יעמוד לרשות המפעל בכל שעות הפעילות במפעל ולא יעסוק בכל עבודה אחרת במפעל.
<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה אנחנו מבינים שיש מפעלים שחייבים בהעסקה שיש להם כמות קטנה של כלי רכב שלא מחייבת העסקה מלאה.
<שרית זוכוביצקי-אור: לכן אנחנו כן רוצים לאפשר להם לקבל העסקה בחלק מימי השבוע ולעבוד בעוד מפעלים.
<שרית זוכוביצקי-אור: כלומר, כחריג לכלל שיעבוד במפעל אחד בכל אחד מימות השבוע.
<שרית זוכוביצקי-אור: הסעיף הזה מאפשר לנו למעשה את הגמישות.
<שרית זוכוביצקי-אור: כלומר, מצד אחד כן לתת לקצין הבטיחות לעבוד בחלק מימי השבוע ולהשלים את העבודה במפעלים נוספים.
<שרית זוכוביצקי-אור: מצד אחר, לאפשר לרשות לשקול את הבקשה לעבוד בחלק מימי השבוע על בסיס הנתונים.
<שרית זוכוביצקי-אור: דהיינו, כשהוא רוצה לעבוד במקום עבודה מסוים, כמה כלים יש שם, הפיזור הגיאוגרפי.
<שרית זוכוביצקי-אור: כל אלה משליכים על היקף העבודה שצריך להשקיע.
אבישי ברוורמן: יש הערות בנושא?
<גבי בן הרוש: איזה שינוי יש כאן?
<גבי בן הרוש: זה המצב הקיים.
<שרית זוכוביצקי-אור: לא בדין.
<שרית זוכוביצקי-אור: פה אנחנו מחזקים את המצב הנוהג.
<רון מוסקוביץ: מאפשרים לג'קי לוי לראות את התמונה המלאה.
<שמעון לוקמן: על סמך הניסיון הנצבר ב-12 השנים האחרונות, צריכים להגדיר מפורשות מה המשרה המינימלית לקצין הבטיחות המפעלי.
<שמעון לוקמן: זה בדיוק העניין.
<שמעון לוקמן: אם אני יכול לתת שירות, צריך שיהיה איזשהו נפח להיקף המשרה.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה כתוב בתוספת.
אבישי ברוורמן: עו"ד זוכוביצקי אומרת שהיא הולכת לרוחך ותוספת שתים-עשרה עונה על בקשת לוקמן.
אבישי ברוורמן: עו"ד זוכוביצקי, תקראי את התוספת.
אבישי ברוורמן: תקראי רק את המסגרת.
אבישי ברוורמן: אל תקראי כל דבר, אלא רק כשאת עונה בדיוק לנקודה של הדרישות המינימליות שמר לוקמן העלה.
<לאה ורון: וחברי הכנסת יעיינו בתוספת על מנת לאשר אותה.
<שרית זוכוביצקי-אור: הוספת תוספת שתיים עשרה 11.
<שרית זוכוביצקי-אור: אחרי תוספת אחת עשרה לתקנות העיקריות יבוא: "תוספת שתיים עשרה מתן אישור לקצין בטיחות לתת שירותי בטיחות בחלק מימי פעילות המפעל או לתת שירותי בטיחות למפעל נוסף" .
<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה הטבלה הזאת קובעת את ימי העבודה הנדרשים לפיקוח על בסיס סוגי הרכב וכמות כלי הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: ככל שמדובר ביותר כלי רכב שבעל המפעל מפעיל, כמובן שמספר ימי העבודה עולה.
<שרית זוכוביצקי-אור: כמובן שיש סוגים שמצריכים פחות עבודה, כמו למשל הרכב הפרטי לעומת משאית או רכב להובלת חומרים וכו'.
<שרית זוכוביצקי-אור: לכן יש חלוקה שמבחינה בין סוגי הרכב, כמות כלי הרכב, הימים.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אקרא מה זה יום עבודה: בתוספת זו – "יום עבודה" – שמונה שעות עבודה לפחות שלא יחלו לאחר השעה 14:00 אם קדמו להן שעות עבודה נוספות באותו יום.
<שמעון לוקמן: אני מכיר את הפרקטיקה בעל-פה.
<שמעון לוקמן: אממה, יש פה בעיה.
אבישי ברוורמן: מר לוקמן אומר שזה לא מספק אותו.
<שמעון לוקמן: אמנם אנחנו מופנים עכשיו לטבלה מאוד יפה, אבל אם נלך לחלק ב' בטבלה שמתעסק בכלי רכב 2N, 3N, 2O, 3O, כתוב שם: העסקת קצין בטיחות מהאוטו הראשון.
<שמעון לוקמן: כתוב בין 1 ל-20.
<שמעון לוקמן: כבר יש הסכמה שעשרה ראשונים באותו מפעל אין חובת ביצוע בתוך המפעל.
<שמעון לוקמן: כלומר, זה תחום שנשאר למשרדים.
<שמעון לוקמן: לשמחתנו, לפחות עם זה יצאנו.
<שמעון לוקמן: אחרי זה נריב על החומ"ס, אבל זה סיפור נפרד.
<שמעון לוקמן: לכן, קודם כל צריך לתקן את הטבלה ולכתוב שזה מ-11 ולא מ-1.
<שרית זוכוביצקי-אור: אין קשר.
<שמעון לוקמן: מה זה אין קשר?
<שמעון לוקמן: זה מה שכתוב.
<שמעון לוקמן: אם נלך לפי הטבלה, זה צריך להתחיל ב-11 ולא מ-1.
<שמעון לוקמן: הרי אישרת כבר מ-11.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא שייך לשיטת ההעסקה.
<שמעון לוקמן: הסעיף הזה של 2N, 3N, 2O, 3O מתייחס בדיוק לתחום שבו פועלים קציני הבטיחות העצמאיים, במסגרת חוק שירותי הובלה.
<שמעון לוקמן: לכן בטבלה, בסעיף ב', צריך לכתוב מ-11 עד 20, ולא מ-1.
<שמעון לוקמן: כמו כן, מהטבלה הזאת צריך להוריד את 3O ו-4O שמתייחסים לנגררים.
<שמעון לוקמן: לעניין הנגררים – כבר סוכם שעגלה לא עושה תאונה, אלא נהג שמפעיל אוטו ואליו קשורה עגלה.
<שמעון לוקמן: מועצת המובילים תתייחס לזה יותר טוב ממני.
<גבי בן הרוש: כשאנחנו מדברים על תקנות התעבורה, בדרך כלל מדברים על רכב מנועי.
<גבי בן הרוש: בציי הרכב אנחנו מחזיקים ציי נגררים ביחס של 1 ל-4.
<גבי בן הרוש: הנגררים האלה מפוזרים גם במחנות צה"ל וגם במפעלים כמו "אסם" ואחרים.
<גבי בן הרוש: מעשית, אפילו אם אנחנו רוצים להיות צדיקים, אין שום אפשרות לקצין הבטיחות לפקח.
<גבי בן הרוש: אנחנו מבקשים להתייחס לרכב מנועי מסיבה אחת: אותם נגררים עוברים שלוש פעמים רישוי שנתי – טסט, בדיקה חצי שנתית לבלמים ובדיקת חורף.
<גבי בן הרוש: כלומר, הנגרר נמצא בפיקוח במהלך כל השנה.
<גבי בן הרוש: לקחת עכשיו מישהו ולהטיל עליו אחריות, כשהוא לא יכול מעשית לרוץ ברחבי הארץ ולבדוק רכב שהוא לא מנועי – את זה אנחנו מבקשים להוריד.
<אורי חדד: אני יושב-ראש קציני הבטיחות העצמאיים של המשרדים.
<אורי חדד: למה אנחנו רוצים להתייחס לרכב מנועי?
<אורי חדד: איפה שיש מנוע, יש נהג.
<אורי חדד: דיברו על הגורם האנושי.
<אורי חדד: הנגרר הופך להיות גולם, אין לו נהג ואין לו כלום.
<טיקוצקי ישראל: בדיון הקודם שהיה – בפגישת הגישור בשבוע שעבר – סוכם שרכבים ממשקל 6.5 טון יהיו חייבים להיכנס לפיקוח.
<טיקוצקי ישראל: היתה על כך תמימות דעים וזה לא בא לידי ביטוי פה.
אבישי ברוורמן: אני אכן זוכר את הנקודה הזאת.
<יפה חובה: אני רוצה להוסיף היבט נוסף.
<יפה חובה: אם כבר מדברים על הטבלה הזאת, לסוגי הרכב שהכניסו פה לתוך הטבלה, אני רוצה להתייחס לרכב מסוג L, שזה רכב דו-גלגלי.
<יפה חובה: אנחנו רוצים לברך על הפיקוח על רכב דו-גלגלי, אבל אנחנו סבורים שצריך להחריג את יבואני הרכב הדו-גלגלי, שיש להם רכבים שמשמשים לתצוגה, מהעסקת קצין בטיחות.
<סוזנה רבינוביץ: אני חוזרת לסעיף 584(ב) מכיוון שזה סעיף שנועד למשרדים, כלומר קציני בטיחות עצמאיים.
<סוזנה רבינוביץ: עד עכשיו הם גם קיבלו הכרה של משרד התחבורה, אפילו קיבלו רישיון על פי נוהל של משרד התחבורה.
<סוזנה רבינוביץ: התיקון הזה בא לשנות את המבנה ואומר שמה שחשוב זה הפיקוח על קצין הבטיחות והמשרד בעצם נסוג לאחור.
<סוזנה רבינוביץ: דווקא כאן מאוד חשוב להשאיר גם את השם של המשרד שמעסיק, אם יש כזה, כי זה רק מגביר את הפיקוח.
<סוזנה רבינוביץ: זה טוב גם למשרד התחבורה.
<סוזנה רבינוביץ: השמענו את הטענה בפני משרד התחבורה והיא התקבלה.
אבישי ברוורמן: לפקח בעזרת השם.
אבישי ברוורמן: אם מורידים את השם, זה רע מאוד.
<אייל הדר: אני רוצה להתייחס לנושא של יחידת רכב ונגרר.
<אייל הדר: הייתי שותף לוועדה מטעם האיגוד, הוועדה שג'קי לוי מינה, והנתונים שאספנו התבססו על הנתונים בשטח, שהראו מצב עגום.
<אייל הדר: ללא שום קשר למשרדים וכו', דעת הוועדה היתה שיחידת גורר-נגרר היא למעשה שתי יחידות ולא יחידה אחת.
<קריאה: יחידה אחת.
<גבי בן הרוש: מאיפה אתה ממציא את זה?
<גבי בן הרוש: איך אתה רוצה לעשות את זה?
<רפאל אברג'יל: העגלה נוסעת לבד?
<אייל הדר: אבל זה מספר רישוי אחר.
<שמעון לוקמן: תקרא את הסיכום של הוועדה.
<אורי חדד: שם זה היה סט אחד, יחידה אחת.
<גבי בן הרוש: תגיד לי, המצב היום של קציני הבטיחות כל כך טוב?
אבישי ברוורמן: גבי, אתה יודע כמה אני אוהב אותך, תאר לך שאני אוציא אותך איך אני ארגיש רע.
אבישי ברוורמן: למה אתה רוצה לגרום לי סבל כזה?
<אייל הדר: גבי בן הרוש אומר שהנגררים עומדים במפעלים שלושה חודשים, אז על אחת כמה וכמה הם צריכים את הפיקוח הזה.
<גבי בן הרוש: אבל הם באים לחצי שנתי, הם באים לטסט.
<אייל הדר: גבי, אין לך שליטה על הכלים.
<שמעון סודאי: אני חוזר ואומר ומעיר את זה לאורך כל הדרך – אם לא נתייחס למספר הנוהגים בחברה, אנחנו במצב שלא שיפרנו שום דבר.
<שמעון סודאי: אני מדגיש, כל עוד במשרד התחבורה ובמשרד האוצר לא יקצו משאבים שיפקחו על זה, אין מה לעשות עם זה.
אבישי ברוורמן: אתה יודע, אני איש אופוזיציה ומשקלי קטן.
אבישי ברוורמן: בשביל זה יש פה איש של התנועה, מפלגה גדולה שיש לה כוח גדול על שר האוצר והוא יפעל בנושא.
<ג'קי לוי: שתי הערות: א.
<ג'קי לוי: בניגוד למה שאומר גבי בן הרוש, בתקנות התעבורה לא כתוב "רכב מנועי", אלא רכב מסחרי.
<ג'קי לוי: זה גם התומך וגם הנתמך.
<ג'קי לוי: ב.
<ג'קי לוי: להערת עורכת הדין שאמרה שנתנו רישיונות לעצמאים – מעולם אף אחד לא קיבל רישיון.
<שמעון לוקמן: סליחה?
<שמעון לוקמן: הנה רישיון, אני אציג לך.
<שמעון לוקמן: אתה נתת לי רישיון.
<ג'קי לוי: אין רישיון, יש לך מינוי.
<שמעון לוקמן: אתה נתת לי רישיון, אני אציג לך מסמך כתוב: הנני לאשר שחברת "שרות 2000" רשאית לספק שירותי בטיחות.
<ג'קי לוי: זה כתב מינוי, לא רישיון.
<שמעון לוקמן: לא.
<שמעון לוקמן: יש לנו רישיון.
<ג'קי לוי: אני אראה לך מה זה רישיון שאני מוציא למוסך או למשהו אחר.
<שמעון לוקמן: יש לי מספר רישוי.
<שמעון לוקמן: רישיון 9018.
<שמעון לוקמן: אני מחזיק בזה.
דוד צור: אז ברגע זה הוא שלל לך אותו.
<שמעון לוקמן: הוא לא יכול, מי יפרנס את הארבעה חמישה אנשים שעובדים אצלי?
<שמעון לוקמן: הוא?
דוד צור: הוא אומר שהוא לא נתן לך.
<שמעון לוקמן: - -
אבישי ברוורמן: שמעון, הפנים שלך נעשים אדומים, חס וחלילה תקבל התקפת לב ויאשימו אותנו.
<שמעון לוקמן: אדוני, מכריזים פה הכרזות, מתקינים תקנות, ולא חיים את מה שקורה בשטח.
<שמעון לוקמן: האנשים האלה בחיים לא פגשו נהג משאית.
<שמעון לוקמן: לא פגשו נהג משאית, לא ישבו איתו רבע שעה בקבינה.
אבישי ברוורמן: ג'קי לוי, הוא אמר משפט, הוא יעביר לי את המסמך הזה, ואם מה שהוא אמר נכון - - -
<ג'קי לוי: אם כתוב "רישיון", אני אתן לו מה שהוא רוצה.
<ג'קי לוי: אני מוציא כתב מינוי.
אבישי ברוורמן: מה הבדל בין כתב מינוי לרישיון?
אבישי ברוורמן: שמעון לוקמן, אני מבקש שתשלח את זה למנהלת הוועדה.
<שמעון לוקמן: המילה "רישיון" לא כתובה.
<שמעון לוקמן: זה אישור: הרינו לאשר כי חברת "שירות 2000" - - -
אבישי ברוורמן: תשלח לי את זה.
<ג'קי לוי: אני אביא לכם דוגמה של רישיון למכון רישוי - - -
<שמעון לוקמן: מה הקשר?
<שמעון לוקמן: נתת לי מספר לפני 12 שנה, אני עומד בתקנות שאתה פרסמת.
<שמעון לוקמן: מה אתה מצפה עכשיו?
<ג'קי לוי: אין רישיון ואנחנו לא מתכוונים - - -
אבישי ברוורמן: חבר'ה, אני חושב שאני הולך לסגור את הישיבה הזאת.
<שמעון לוקמן: אדוני, יש לי רישיון, אני אראה אותו.
אבישי ברוורמן: שמעון, תאר לך שאני אבקש ממך לצאת.
<ג'קי לוי: אין לנו כוונה להמשיך עם המשרדים ולתת להם רישיונות.
<ג'קי לוי: אנחנו לא רוצים להיכנס לזה.
<ג'קי לוי: אין בעיה.
<ג'קי לוי: אין לו פשוט רישיון.
<ג'קי לוי: עורכת הדין אמרה שקיבלו רישיונות.
<ג'קי לוי: אין רישיונות.
<שמעון לוקמן: מה אתה אומר לי שלא.
אבישי ברוורמן: שלח לי את זה.
אבישי ברוורמן: אם הוא טועה, אתה יודע מה עושים לו בכנסת?
אבישי ברוורמן: הוא הופך להיות - - -
<שמעון לוקמן: מה עושים לו? לא עושים לו כלום.
<שמעון לוקמן: הוא יוצא דקה אחרי זה - - -
<לאה ורון: הם פשוט מדברים על שני מושגים אחרים.
<לאה ורון: הוא מדבר על רישיון וזה מדבר על היתר.
<לאה ורון: זה הכל.
אבישי ברוורמן: שמעון, אם לא תשתוק, אני אוציא אותך.
אבישי ברוורמן: יש פה בעיה של טרמינולוגיה.
אבישי ברוורמן: מה שאתה קורא "רישיון", הוא קורא "כתב מינוי".
אבישי ברוורמן: אני לא מבין מה ההבדל בין כתב מינוי לרישיון.
<שמעון לוקמן: כתב מינוי לחברה?
<שמעון לוקמן: אתה נותן כתב מינוי לחברה?
<שמעון לוקמן: טיקוצקי מחזיק באותו רישיון רק עם מספר אחר.
אבישי ברוורמן: שמעון, תצא בבקשה החוצה.
<ג'קי לוי: לעניין הנתונים – רבותי, התומך זה מנוע - - -
<שמעון לוקמן: אדוני, בבקשה.
<שמעון לוקמן: זו חוברת וזה דף המינוי.
<שמעון לוקמן: קיבלתי את זה לפני 12 שנה.
<שמעון לוקמן: כתוב פה: מסמכים - טופס בקשה לקבלת רישיון למשרד לשירותי קצין בטיחות.
<ג'קי לוי: אתה עובד לפי זה?
<קריאה: אתה עובד לפי זה.
<שמעון לוקמן: אני אראה לך את זה.
אבישי ברוורמן: אני מטיל בזה על חבר הכנסת ניצב דוד צור – חתיכת תותח במשטרה - לתת לנו מחר תשובה על בעיית לוי מול בעיית לוקמן.
<ג'קי לוי: לגבי התומך והנתמך – רבותי, עם כל הכבוד, קציני הבטיחות לא בודקים מנוע.
<ג'קי לוי: הם בודקים מערכות בטיחותיות, בלמים, צמיגים, הגה, אורות.
<ג'קי לוי: כל המכללים האלה קיימים בנתמך.
<ג'קי לוי: הנתמך עובד יותר קשה מהמשאית.
<ג'קי לוי: המכולה לא תיפול מהמשאית או מהתומך, אלא מהנתמך.
<ג'קי לוי: אם קצין הבטיחות לא יבדוק אם יש טפסים, אם אין סדקים, לא עשינו כלום.
<ג'קי לוי: זה רכב לכל דבר.
<ג'קי לוי: הם לא בודקים מנוע ולכן - - -
<שמעון לוקמן: אתה מטעה, כי הנגרר מחויב ברישיון מוביל כמו רכב מנועי וקצין הבטיחות מחויב לבדוק אותו.
<שמעון לוקמן: הוא חותם עליו.
<שמעון לוקמן: מה זה הלוקש הזה?
<שמעון לוקמן: זה לוקש, אדוני.
אבישי ברוורמן: שמעון, אני עושה כמו שעשיתי עם הבן שלי.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מהסדרן להוציא אותו שיירגע חמש דקות ואז הוא יחזור.
<שמעון לוקמן: אני אלך לבד, לא צריך סדרן.
<שמעון לוקמן: ויתרתי.
<ג'קי לוי: לכן אני אומר שאסור לוותר על הפיקוח - - -
<שמעון לוקמן: אני לא מבין - - -
אבישי ברוורמן: שמעון, אתה יוצא לחמש דקות להירגע.
<קריאה: האיש מדבר מהבטן, אנחנו יודעים על מה הוא מדבר.
<שמעון לוקמן: האיש הזה שותה את דמנו 12 שנה.
<שמעון לוקמן: עומד על במה בכנס ואומר: אני אסגור את המשרדים.
<שמעון לוקמן: יש לי את זה מוקלט.
<ג'קי לוי: אם יש לך את זה - - -
<גבי בן הרוש: אתה יודע מה, ייאמר לזכותם, לפי מה שאתה אומר צריך להכפיל – אני לא יודע איפה – ולהוסיף עוד אלפיים קציני בטיחות נוספים.
<גבי בן הרוש: אם היה להם אינטרס, היו אומרים: מצוין, ג'קי, אנחנו אתך.
<ג'קי לוי: נראה לך הגיוני שאדם אחד מטפל ב-240 כלי רכב?
<קריאה: לא מורידים פיקוח, אדוני.
<ג'קי לוי: נראה לך הגיוני שקצין בטיחות מטפל ב-240 כלי רכב?
<קריאה: איפה היית בשטויות האלה?
<קריאה: תפסיק, אתה לא מפקח.
אבישי ברוורמן: מר מוסקוביץ, ראשית, אני סוגר את הישיבה עכשיו.
אבישי ברוורמן: אתה המנכ"ל, אני רואה פה אנשים – ג'קי עם הניסיון שלו, וגם אנשים שמעבר לאינטרס הכספי מדברים מדם לבם.
אבישי ברוורמן: לכן, יכול להיות שיש פה משהו, שיש אי הבנה לגבי חלק מהדברים.
אבישי ברוורמן: אני מציע שנמשיך לקרוא את כל הדברים ונקבע ישיבה לסיים את זה.
אבישי ברוורמן: בסופו של דבר מה שמעניין אותי זה לא החוקים, אלא הבטיחות, שהאנשים האלה – שחלקם שעובדים שם וחלקם עובדים כאן – יגידו אם זה רק חוק שמופיע בחוק, אם זה סתם עודף רגולציה או שזה משפר את העניינים.
אבישי ברוורמן: אני מניח שזה מה שאתה רוצה כמנכ"ל.
אבישי ברוורמן: לכן אני מסכם את הישיבה ומבקש לקחת את כל הדברים האלה בחשבון.
אבישי ברוורמן: במקביל אנחנו נתקדם בקריאת התקנות.
אבישי ברוורמן: בוקר טוב, רבותי, אני פותח את הדיון.
אבישי ברוורמן: אני אומר מספר מילות הקדמה ואחרי זה ניתן לכל הדוברים בנושא מכל המשרדים, מכל המקומות, לדבר.
אבישי ברוורמן: הנושא על הפרק: הצעת חוק לעידוד עסקים קטנים ובינוניים בישראל, התשע"ב-2012, פרוטוקול מספר 107.
אבישי ברוורמן: אולי אני אתן מילת הקדמה כלכלית: אחד הדברים שמפריעים מאוד בדיון במדינת ישראל הוא ההגדרה של "מהי כלכלה טובה?".
אבישי ברוורמן: לצערי, ללא הרף, אם זה ראש ממשלה או שר אוצר ולעיתים נגיד בנק ישראל, אומרים כל יום שאנחנו מהכלכלות הטובות בעולם.
אבישי ברוורמן: איך הם מגדירים כלכלה טובה?
אבישי ברוורמן: חצי אמת, לעיתים, גרועה משקר – הם לוקחים רק את חצי הווקטור הרלוונטי לתושבי מדינת ישראל, כי באמת לנגידי בנקים, המשתנים הרלוונטיים מבחינתם הם אך ורק הצמיחה, יחס חוב ותוצר, אינפלציה, מצב הגירעון, מצב הסטרטאפים ומצב האבטלה.
אבישי ברוורמן: לפי הנתונים האלה, ישראל היא באמת שעולה בכל הנתונים האלה בזמן האחרון על אירופה המערבית והיא מהטובות בעולם כולו.
אבישי ברוורמן: אלא מאי?
אבישי ברוורמן: עם נתונים כאלה היינו צריכים להיות במצב שרוב אזרחי ישראל יהיו מאושרים.
אבישי ברוורמן: הבעיה היא שכל כך הרבה אנשים צעירים פתאום שואלים: איפה הכסף?
אבישי ברוורמן: אנחנו לא מגיעים לדירה, אין לנו הכנסה בת קיימא על פני זמן.
אבישי ברוורמן: אנחנו המדינה הענייה ביותר בעולם המפותח, האי-שוויונית ביותר עם ארצות הברית: הוצאות הבריאות, החינוך והרווחה נמוכות.
אבישי ברוורמן: לכן, פתאום אתה מסתכל שבמקביל, למרות האבטלה הנמוכה, 50% מהעובדים מקבלים השלמת הכנסה מכיוון שהפריון והתפוקה לעובד נמוכים.
אבישי ברוורמן: לכן התוצאה היא שההצגה הזאת, שגם מוצגת בעיתונים, היא הצגה יותר מסוכנת כי חצי אמת יותר מסוכנת משקר.
אבישי ברוורמן: כאן אנחנו באים לנושא של העסקים הקטנים והבינוניים: מעבר לחולשה של הפריון של ישראל שהייתה כבר שנים, וזה לא ממשלה זו אחרת, זה כבר שנים רבות, הרעיון של Start-up Nation הוא מאוד-מאוד יפה, הוא גם מוכר ספרים והוא גם מאוד מקסים – אני עצמי הייתי מעורב בתשתית להקמת הרבה מאוד סטרטאפים – אבל Start-up Nation, שנים אמרנו שזה חזון שלא מתאים לישראל מכיוון שבסטרטאפים קבוצה קטנה עושה אקזיט, לוקחים את הכסף ומתעשרים אבל רוב הערך המוסף והתעסוקה עוברים להודו, לסין, לארצות הברית ולאירופה.
אבישי ברוורמן: לכן, בעידן המודרני – וזה לא שר אוצר זה ולא שר אוצר קודם ואחרים – התפקיד של שר אוצר בישראל הוגדר כשר האיזון התקציבי: או שאין גרעון או שיש גרעון.
אבישי ברוורמן: כשאין אבטלה גדולה או שפל גדול, איזון תקציבי זה דבר מאוד-מאוד חשוב.
אבישי ברוורמן: אבל מעבר לאיזון התקציבי, תפקיד שר האוצר הוא לבנות כלכלה בת-קיימא והוא יכול לשנות את מבנה המיסוי ואת מבנה ההוצאות ולעשות רפורמות.
אבישי ברוורמן: זה תפקיד שלדעתי חשוב לאין ערוך מתפקידו של נגיד בנק שעם כל החשיבות שלו, דה-פקטו יש לו רק שתי החלטות: להעלות או להוריד שער ריבית, לקנות או לא לקנות מט"ח.
אבישי ברוורמן: כאן אנחנו באים לעסקים הקטנים והבינוניים.
אבישי ברוורמן: בתוך הסיפור הזה, אחת החולשות הגדולות של מדינת ישראל היא ש-97% – תקנו אותי אם אני טועה, אני רואה פה את אודי רצאבי, את מר קויתי – 97% מהעסקים הם עסקים קטנים ובינוניים אבל התרומה שלהם לתוצר, קבלת האשראי שלהם, נמוכים בצורה מאוד משמעותית – אנחנו נקבל פה נתונים השוואתיים – לעומת רוב ארצות המערב וגם ארצות הברית.
אבישי ברוורמן: הייתה תקופה, בזמן ההתלהבות של המינוף של קופות הגמל וקרנות הפנסיה בעולם והערצת החזקים והגדולים, אז אמרו שנקבל את הכול באמצעות החברות הגדולות ולא באמצעות העסקים הקטנים והבינוניים, שיהיה איזה Trickle-down, שתהיה זליגה למטה של הצמיחה שלהם.
אבישי ברוורמן: לכן אני לוקח את הדיון היום ואת כיוון החקיקה הזאת בצורה מאוד-מאוד רצינית כי אכן בא שר בישראל עכשיו, השר בנט שאומר שזה דבר מרכזי אצלו באג'נדה – הרבה מאוד שרים דברו על זה אבל דה-פקטו מהממשלה לא יצא דבר.
אבישי ברוורמן: אני אישית, ואני בטוח שגם חברי בוועדת הכלכלה, מבינים שזה אחר הנושאים המרכזיים לישראל, מעבר לנושא של השקעה בטכנולוגיות ובהכשרה טכנולוגית, בניצול הגז לבניית תעשיות של דלק, פלסטיק ואמוניה כדי שנבנה פה תעשייה עם עובדים שיקבלו שכר ראוי ויהיו חלק גדול מהמשק.
אבישי ברוורמן: החוק הזה, אחרי שהוא יירשם בדברי הימים של הכנסת, יבחנו אותו בעוד שנתיים-שלוש-ארבע, לא בכותרת שתהיה עכשיו, האם באמת החוק הזה עשה שינוי משמעותי למצב העסקים הקטנים והבינוניים בישראל?
אבישי ברוורמן: אני כבר שם את זה על השולחן כי הדיונים כאן יהיו פתוחים והמטרה שלנו היא לחזר – מה שראיתי בהצעה, ואני גם אמרתי את זה לשר ולמר קויתי: חוק לעידוד עסקים קטנים ובינוניים צריך שיהיו בו שיניים כדי שלא הכותרות בעיתונים אלא משה רבינוביץ' או איילת איפרגן או כל מי שאתם רוצים – אני זורק שמות – שיש להם עסקים קטנים ובינוניים יגידו: יש חוק בישראל ולאור החוק הזה אנחנו מרגישים שמצבנו שופר.
אבישי ברוורמן: החוק, כמו שהוא מנוסח כרגע, לא הייתי קורא לו חוק לעידוד עסקים קטנים ובינוניים.
אבישי ברוורמן: הוא חוק להקמת וחיזוק הרשות לעסקים קטנים ובינוניים.
אבישי ברוורמן: זה חשוב.
אבישי ברוורמן: את הרשות הזאת בראשות רן קויתי צריך לחזק אבל אני מצפה שבסוף התהליך פה אנחנו נחוקק חוק שבו יהיו מספר דברים מרכזיים לגבי השיניים של אחרי זה.
אבישי ברוורמן: אותם אנשים בעלי עסקים קטנים שיסתכלו לירושלים ויקבלו את השורות הקטנות – יגידו שזאת לא עוד איזו הצהרה של פוליטיקאים שאחריה אין כלום אלא יש פה מספר צעדים מעשיים שאכן מביאים למצב שבו ההחלטה הזאת ב-2014-2013 בוועדת הכלכלה, שהוביל אותה השר בנט והוביל אותה שר האוצר ואנחנו עשינו בה את כל השינויים המתאימים, אכן יש לה משמעות.
אבישי ברוורמן: לכן אני פותח את הדיון הזה במטרה לא להעביר עוד חוק, כי במדינת ישראל יש עודף חוקים, אלפי חוקים, כל יום מישהו מחוקק חוק, אלא שיהיה פה משהו משמעותי שבו השחקנים יגידו: זה דבר רציני ומצבנו שופר.
אבישי ברוורמן: דבר אחרון, אני בטוח שזה יעלה בדיון, יש פה מספיק אנשים נבונים, במסגרת חוק כזה הייתי מעביר בין השאר – הלא אחת הביקורות הגדולות על ממשלת ישראל היא על השוטף: שוטף 60, שוטף 30.
אבישי ברוורמן: עסקים קטנים ובינוניים נופלים על התקציב השותף.
אבישי ברוורמן: הייתה הצעת חוק של יריב לוין, יושב-ראש הקואליציה - - -
לאה ורון: היום הוא יושב-ראש הקואליציה.
לאה ורון: בכנסת הקודמת הוא היה יושב-ראש ועדת הכנסת.
אבישי ברוורמן: שלי יחימוביץ יושבת-ראש האופוזיציה – קואליציה ואופוזיציה – שמו את זה על השולחן.
אבישי ברוורמן: זה לא חשוב אם זה לוין או יחימוביץ, אבל כאן, בחקיקה הזאת יש הזדמנות לקחת חלק מהדברים האלה, חלק על אשראי, חלק על רגולציה, חלק על עזרה, כדי שהדברים האלה יהיו תכליתיים.
אבישי ברוורמן: אם לא נרצה לקדם את זה אז יהיה חוק לחיזוק הרשות לעסקים קטנים ובינוניים, שהיא רשות חשובה, מר קויתי עושה עבודה מאוד-מאוד יפה - - -
אתי בנדלר: בכנסת הקודמת היו הצעות חוק.
אבישי ברוורמן: בהחלט, היו הצעות חוק מסוג זה בכל מיני נושאים.
אבישי ברוורמן: אבל אני חושב שהציבור הישראלי ייצא נפסד אם לא ננצל את ההזדמנות הזאת שבה כל המשרדים הרלוונטיים, שר האוצר מבין את החשיבות, שר הכלכלה מבין את החשיבות ואנחנו מבינים את החשיבות.
אבישי ברוורמן: אז בואו נשת
אבישי ברוורמן: מש בוועדה הזאת הפעם לעשות מעשה יותר משמעותי ולא להוציא רק חוק שבסופו של דבר האנשים שמובילים את העסקים הקטנים והבינוניים יגידו שבירושלים יש חוקים אבל הם לא רלוונטיים עבורנו.
אבישי ברוורמן: בזה אני פותח את הדיון ונותן לרשות, למר קויתי ראש הרשות – איך אתה נקרא, ראש הרשות?
רן קויתי: מנהל הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.
אבישי ברוורמן: מנהל הסוכנות לעסקים קטנים.
אבישי ברוורמן: כשאומרים הסוכנות תמיד אני שומע CIA אבל זה לא במקרה זה.
אבישי ברוורמן: אני אומר שסוכנות זה בכלל Agency, ו- Agencyזה דבר מאוד מסוכן – ל- Agencyיש שיניים.
אתי בנדלר: יש עוד סוכנויות בממשלה או שזו הסוכנות היחידה?
רן קויתי: יש עוד סוכנות אחת.
חנין זועבי: אתה דברת על הסתייגויות או דיברת על איך להשלים את החוק, והחוק הוא חוק של סוכנות – הוא לא חוק לעידוד.
חנין זועבי: באמת הוא לא חוק לעידוד עסקים.
חנין זועבי: אז איך מתגברים?
אבישי ברוורמן: זה מה שהסברתי – אנחנו פותחים את הדיון.
אבישי ברוורמן: המטרה שלי - - -
חנין זועבי: לפתח - - -
אבישי ברוורמן: אני הייתי שמח מאוד, וכמובן זה צריך בסופו של דבר את ההסכמה הכוללת של השרים, של הממשלה, של הנציגים – אני הייתי מקווה שמה שייצא מהחוק הזה יהיה דבר הרבה יותר רציני מאשר ההצעה הנוכחית.
אבישי ברוורמן: ההצעה הנוכחית איננה מספקת, אינה מהווה בשורה לעסקים הקטנים והבינוניים.
אבישי ברוורמן: אם בסוף ההסכמה תהיה שהשרים הרלוונטיים והמשרדים לא מוכנים להתקדם קדימה – אז אנחנו נשנה את שם החוק ונקרא לו "חוק ההכשרה לסוכנות", אבל חוק ההכשרה לסוכנות לא יביא את הבשורה לעסקים הקטנים והבינוניים – זאת כוונתי.
אתי בנדלר: ברשותך, אני רוצה להשלים את התשובה לחברת הכנסת זועבי.
אתי בנדלר: ככל שחבר כנסת כלשהו ירצה להוסיף סעיפים והוראות, אני מבקשת להעביר את ההצעות ככל הניתן בכתב לפני מועד הדיון כדי שאנחנו נוכל גם לפרסם את ההצעות האלה וברור שהוועדה תצביע על כך.
אתי בנדלר: תקיים דיון, קודם כל, בהצעה הזאת ובסופו של דבר תצביע על כך.
אתי בנדלר: או שההצעה תתקבל או שהיא תיפול ואז ניתן יהיה להגיש הסתייגויות.
אתי בנדלר: כל זה כפוף לכך שאם תוגש הצעה שמי מנציגי הממשלה יטען שזה נושא חדש – אנחנו נעביר את זה לדיון בוועדת הכנסת.
אתי בנדלר: זה החלק הפרוצדורלי.
אבישי ברוורמן: אני מודה לחברת הכנסת זועבי.
אבישי ברוורמן: רק לחזק את הנקודה שלך: הזכרתי את הדוגמה של השוטף 30 או שוטף 60.
אבישי ברוורמן: יש נושא של עדיפות במכרזים לעסקים קטנים, יש את הנושא של קרן לעסקים קטנים, יש את הנושא של הקלות מס, יש כל כך הבה נושאים – הבעיה היא איך מעגנים מספר נושאים מרכזיים כדי שהחוק שייצא מפה יביא בשורה.
חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, עד כמה שאני יודע יש עוד סוכנות לאנרגיה אטומית בישראל, באמת, וסוכנות לחלל, נכון?
חנא סוייד: זאת הרגל השלישית.