GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: לי, יש לי בעל-בית, אני מעדיף תמיד להתייחס אתו ולא ללכת לכל מקום.
אבישי ברוורמן: לפי הגישה הזאת, כמו שהבנתי מעורך-דין שניידר, יש להם מפעל בהונגריה, מפעל בגרמניה, וכל מפעל שמשם יובא, אתה צריך לגשת לשם ולא ליפן.
אבישי ברוורמן: הוא טוען – ופה אני לא מבין בזה – שברגע שאתה לא הולך לבעל-הבית, לשם - זה הולך לפה וזה הולך לפה – זה לא כל כך אפקטיבי.
<ניר כהן: הפוך, זה מה שאנחנו אמרנו.
<קריאה: זה גם מחייב חוזה.
<ניר כהן: זה מה שאנחנו טוענים.
<ניר כהן: הוא טוען הפוך.
מיכל רוזין: לא יהיה רשום קיוטו, ואז הוא יגיד: אבל היצרן הוא בעצם בקיוטו.
<ניר כהן: היבואנים למעשה רוצים להתקשר עם חברות סחר, נקרא לילד בשמו.
אבישי ברוורמן: אני אמרתי מה שאתה אמרת או לא?
<קריאה: בדיוק אמרת.
<אהוד שניידר: ברשות היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לדברים שאמר מר כהן.
אבישי ברוורמן: רק לדוגמה.
<אהוד שניידר: רק לדוגמה.
<אהוד שניידר: בעקבות התפיסה של מר כהן, אחד מהיבואנים – במקרה הזה אנחנו מדברים על סוזוקי, לסוזוקי יש שתי חברות בנות, אחת בהונגריה ואחת בהודו, וסוזוקי זאת חברה יפנית - בעקבות הגישה הזאת נוצר מצב שבגלל שבמסמכי התקינה רשום היצרן – סוזוקי הונגריה וסוזוקי הודו – נאלץ היבואן הזה לעשות שלושה הסכמים – עם חברת הבת בהודו, עם חברת הבת בהונגריה ועם חברת האם, במקום לעשות הסכם אחד עם חברת האם.
<אהוד שניידר: אני רוצה להמחיש.
<אהוד שניידר: נניח שיום אחד חברת האם תחליט לסגור את חברת הבת בהודו או בהונגריה, עכשיו אין לנו את ההסכם, אין לנו את אותה תמיכה.
אבישי ברוורמן: עדיף תמיד ללכת לאבא, לאימא, וכל מי שיש פה - אין היום את חבר הכנסת הנוצרי, החבר שלי – גם לרוח הקודש.
<ניר כהן: חברה שרשומה בהונגריה, לא חברה שרשומה ביפן.
מיכל רוזין: חבר הכנסת ברוורמן, השאלה מאיפה מסמכי התקינה.
אבישי ברוורמן: את יודעת שאני כל כך מעריך אותך, וזה שהרמתי את הקול – הנימוקים שלprocess שעבדו הרבה, לא תופסים כאן בכלל.
אבישי ברוורמן: מכיוון שזמננו עבר, אני מציע שתשבו ביניכם – כולכם רוצים שהדבר הזה יעבוד – יש פה מספיק אנשים אינטליגנטיים, תביאו לי את ההצעה.
אבישי ברוורמן: אם אתם תשכנעו את עורך-דין שניידר, הוא ישכנע אתכם, הלוא הוויכוח פה הוא לא סובסטנטיבי.
אבישי ברוורמן: אני סוגר את הישיבה, אנחנו נמשיך בישיבה הבאה.
<עוזי יצחקי: תודה רבה.
אבישי ברוורמן: אנחנו דנים בחיזוק ענף הזיתים של חבר הכנסת באסל גטאס.
אבישי ברוורמן: אנחנו הולכים לדבר על זיתים.
אבישי ברוורמן: בתור אדם שאוהב שמן זית, הדבר שאני למדתי כצרכן של שמן זית ושגם היה לפני תקופה באיטליה שבאמת כמו שיש חברי כנסת וחברי כנסת – יש שמן זית ושמן זית.
אבישי ברוורמן: נכון שבאמת רוב האנשים לא מבינים בכלל אלא קונים משהו בזול, אנשים מערבבים בלי סוף.
אבישי ברוורמן: הסבירו לי בטוסקנה את ההבדל בדיוק אבל אף אחד לא יודע את הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: לכן גם במשרד החקלאות צריך לחשוב ולתת לציבור את המידע הברור מה זה שמן שופרא דשופרא ומה זה שמן מעורבב.
אבישי ברוורמן: כמובן, יש את הנושא שמצד אחד אנשים בארץ אוהבים שמן זית, רוצים לגדל ולפתח תעשייה בארץ ומצד שני יש שאלה של מחירים ושל יבוא.
אבישי ברוורמן: מכיוון שידידי, חבר הכנסת גטאס, העלה את הנושא ונמצאים פה כל הגורמים, אני אשמח לקיים דיון כדי לשמוע על המצב וגם יותר מזה – כל אחד שמציג, מעבר לתמונת המצב, שיגיד גם מה הוא היה עושה אם הוא היה בעל הבית כי כרגע כל אחד מושך לכיוון אחר.
אבישי ברוורמן: אם מישהו היה שר החקלאות או שר התיירות או שר האוצר או שר אחר, אם היה מישהו שהיה לוקח את כל הזיתים ביד – מה הוא היה עושה.
באסל גטאס: שלום לכולם.
באסל גטאס: אני שמח שבאתם ונעניתם להזמנה של הוועדה ושלי אישית.
באסל גטאס: אני רוצה להגיד שנמצאים כאן ממועצת הצמחים, ענף הזית, מגדלים וגם בעלי בתי בד.
באסל גטאס: כמובן אתחיל בעניין אישי: אני בן כפר ראמה שמזוהה מאוד עם הזיתים.
באסל גטאס: גדלתי במשפחה שיש לה זיתים וכל הילדות שלי, עד שעזבתי את הכפר ללימודים באוניברסיטה, זה היה חלק מחיים שלנו.
באסל גטאס: אני רואה איך כל הענף הזה הולך ומתדרדר, ל רק בראמה, אלא בכלל במגזר הערבי.
באסל גטאס: זה היה פעם ענף מרכזי בכלכלה החקלאית לפחות של החברה הערבית.
באסל גטאס: זה מצער אותי.
אבישי ברוורמן: על פני זמן, גידול הזיתים יורד בארץ?
באסל גטאס: לא.
באסל גטאס: דווקא הענף עולה מבחינת שטחים, תכף יחולק לנו חומר מטעם מועצת הצמחים.
באסל גטאס: גם בהצעה לסדר במליאה הבאתי נתון מפתיע גם מבחינתי: מ-2009 היבול השנתי בממוצע של ישראל כבר מכסה את הצריכה המקומית.
באסל גטאס: זה אומר שזה יכול להגיע ל-18,000 טון שמן בשנה.
באסל גטאס: זה אומר שמבחינה זאת משרד החקלאות סייע וגם רואים את זה בתגובת השר להצעה לסדר: מבחינה זאת מתפרצים לדלת פתוחה ושמשרד החקלאות מוכן לסייע.
באסל גטאס: בשביל להתמקד בנושא צריך אולי יותר מישיבה אחת, אבל בישיבה הזו אני רוצה להעלות שתי נקודות שיובילו את הדיון: ראשית, יש יבוא שמן זול, גם מבחינת האיכות וגם מבחינת המחיר, מאירופה ובמיוחד מספרד, ללא התגוננות מספקת מצד ישראל.
באסל גטאס: אנחנו יודעים מה אומרים חוקי הסחר הבינלאומיים והמשק הפתוח והגלובליזציה – אבל זה כל עוד יש Fair Trade, כל עוד יש משחק הוגן.
באסל גטאס: אבל זה שקילוגרם שמן שמיוצר בספרד לא באיכות שכתובה על הבקבוק – זה התגלה גם בתחקירים של ערוץ 10 וגם בתחקירים שעשתה מועצת הזית – מקבל עבורו היצואן 1.85 יורו מארצו או מהאיחוד האירופי, הוא מגיע לכאן עם בערך 10 שקלים סובסידיה, זה לא הוגן שהוא ייכנס לישראל עם מכס מגן של 6 שקלים כפי שקיים כיום.
באסל גטאס: יש דרישה הגיונית לאזן את הסובסידיה.
באסל גטאס: כלומר להעלות את המכס מ-6 שקלים ל-9 שקלים וזה המיעוט שבמיעוט מבחינת דרישות.
באסל גטאס: יש ארצות שמגנות על מוצרים שלהם באמת.
באסל גטאס: אני מציע להתייחס ואני רוצה את עזרתך, היושב-ראש, גם מול האוצר וגם מול הממשלה.
אבישי ברוורמן: נושא אחד זה נושא המכס.
אבישי ברוורמן: מה הנושא השני?
באסל גטאס: להתייחס לענף הזית לא כאל ענף כלכלי אחר: יש בו יחוד, יש אפילו מעין קדושה בעניין הזה.
אבישי ברוורמן: מלכים מושחים בשמן זית – את מי רוצים למשוח עכשיו?
באסל גטאס: הסיפורים על הנושא – זה עניין חווייתי, זה עניין של תרבות, זה עניין של תיירות, זה עניין של הנוף וההיסטוריה.
באסל גטאס: זה לא עניין של אבוקדו או של מטע שהבאנו מחו"ל.
אבישי ברוורמן: אם תפגע באבוקדו, אתה יודע מה יקרה פה עכשיו?
באסל גטאס: העניין פה הוא מטע ייחודי וסימבולי וההתייחסות אליו צריכה להיות כך.
באסל גטאס: הדבר השני הוא עניין בתי הבד.
באסל גטאס: אין שמן זית בלי בתי בד – זה אמצעי הייצור.
באסל גטאס: אני מהנדס סביבה במקצוע ואת הדוקטורט שלי עשיתי דווקא על תהליכים פיזיו-כימיים של טיפול בשפכים.
באסל גטאס: בעיית המוהל של שפכי בתי הבד – בערבית זה נקרא:
באסל גטאס: עכר – כשגדלנו ידענו שעכר זורם בכבישים ויודעים כמה שהוא רעיל כי אין עצים ליד המקום שבו זורקים את העכר ואין צמחיה.
באסל גטאס: מאז ועד היום אין טיפול מהימן, טיפול אקולוגי וכימי שהמדינה מאמצת.
באסל גטאס: רוב בתי הבד שופכים היום את נוזל העכר לתוך הרשת ובזה הם מסכנים את כל טיפול הקצה, את כל מערכות הטיפול בשפכים כי חיידקי הטיפול, החיידקים הטובים, מתים כתוצאה מהחומר הרעיל הזה.
באסל גטאס: בתי הבד סופגים בגלל זה: עומדים למשפטים, משלמים קנסות, עד כדי כך שזה הופך את כל היעילות הכלכלית או שוחק את הרווחיות שלהם.
באסל גטאס: חלק מהנוכחים פה הוזמן לבית משפט בגלל העניין של העכר.
באסל גטאס: הממשלה, כולל המשרד לאיכות הסביבה – אני מקווה שיש נציגים של המשרד כאן – כולל תאגידי המים והביוב שהם היום גופים כלכליים חזקים, שנמצאים באזור בו יש את הריכוז הגדול ביותר של בתי הבד, לא מציעים פתרון – הם מטילים את כל האחריות על בעלי בתי הבד.
באסל גטאס: צריך למצוא פתרון מערכתי שיכלול את המשרד לאיכות הסביבה ואת תאגידי המים והביוב – הם תאגידי מים וביוב, לא רק תאגידי מים – ולא לשכוח שבתי הבד משלמים מים בתעריף הכי גבוה.
באסל גטאס: זה הופך את המים שלהם לחומר גלם יקר ביותר.
באסל גטאס: גיליתי להם סוד: במחיר המים שהם משלמים יש מרכיב של טיפול בשפכים.
באסל גטאס: ההצעה שלי היא שהמדינה תיקח על עצמה את מלאכת האיסוף והטיפול בעכר ותטיל אגרה מסוימת – אני לא אומר שבעלי בתי הבד צריכים ליהנות ללא כל תשלום – תטיל עליהם את מחיר העלות למטר מעוקב שהוא כ-10 שקלים.
באסל גטאס: תאגידי המים והביוב מהווים גורם מרכזי, כולל המשרד לאיכות הסביבה ורשות המים.
באסל גטאס: בזה סיימתי.
אבישי ברוורמן: תודה לחבר הכנסת גטאס.
אבישי ברוורמן: הייתה פה סקירה של ענף הזית על ידי ד"ר עדי נעלי מענף הזית.
אבישי ברוורמן: עכשיו אני פותח לדיון ומבקש שאנשים יציגו מצב קיים ופתרונות.
אבישי ברוורמן: אתם מכירים את המערכת הישראלית, מכירים את עודף הביורוקרטיה, אתם מכירים את הבעיות לאור המצב הנוכחי וכמובן שמוכרים שמן זית אבל גם מוכרים כל מיני שמנים אחרים.
אבישי ברוורמן: הפיקוח האמתי על התג ועל האיכות צריך להיעשות בצורה יותר רצינית.
אבישי ברוורמן: אנשים שרוצים לדבר יכולים להירשם פה או להעביר פתק.
אבישי ברוורמן: נפתח בסקירה קצרה על הנתונים בענף הזית: מה היה המצב לפני 10 שנים ומה המצב היום, הצריכה, ההיצע, המחירים, מה קורה לתעשייה.
אבישי ברוורמן: נציגי כל המשרדים נמצאים פה וניתן לכל משרד לדבר.
<ג'מאל מדלג': אני יושב-ראש ענף הזיתים ברשותך, אני רוצה לפתוח בכמה מילים ואחר כך להעביר את השרביט.
אבישי ברוורמן: חשוב להבין: אתה עובד מדינה במשרד החקלאות.
<ג'מאל מדלג': כן.
<ג'מאל מדלג': קודם כל, אני רוצה להודות לוועדת הכלכלה על עצם קיום הדיון שהוא חשוב לנו מאוד וכמובן לחבר הכנסת גטאס שיזם את הדיון.
<ג'מאל מדלג': יש לנו הרבה תקוות גם בוועדת כלכלה וגם בכלל הכנסת כי הפעולה הזאת מצטרפת לסדרת פעולות שיוזמת מועצת הצמחים – אני מברך פה את צבי אלון מנכ"ל מועצת הצמחים שכיבד אותנו בנוכחות ויתרום לדיון.
<ג'מאל מדלג': הפעולה הזאת של ועדת כלכלה מצטרפת לסדרת פעולות שענף הזיתים החל בעשייתן בהרבה תחומים, מיד נשמע פירוט מעדי.
<ג'מאל מדלג': אני לא רוצה להאריך, אבל אני רוצה להודות לכם.
<ג'מאל מדלג': תקוותנו להביא את נושא זיתי השמן והשמן בכלל לתודעה הציבורית.
<ג'מאל מדלג': אנחנו בפתחה של עונת מסיק – חשוב לנו מאוד לקיים את הישיבה המכובדת לפני עונת מסיק הזיתים.
<עדי נעלי: קודם כל, תודה לכולם שאתם כאן ותודה על הדיון.
<עדי נעלי: למה דווקא בוועדת הכלכלה?
<עדי נעלי: ענף הזית הוא גורם מאוד משמעותי ביצירת מקורות פרנסה יש מאין בפריפריה.
<עדי נעלי: הוא בעצם מתפתח בכל המגזרים - - -
אבישי ברוורמן: תאמין לי שכל מי שיושב פה יודע איפה הזיתים ממוקמים, יודע שזה חשוב גם לתעסוקה וגם לתעשייה ושזה חזק באוכלוסייה הערבית והדרוזית.
אבישי ברוורמן: אנחנו מכירים את זה.
אבישי ברוורמן: תאר לנו מה היה המצב לפני 10 שנים ומה היום, מה היקף הצריכה, הייצור, הבעיות, התחרות עם כלפי חוץ, כדי שנקדם להצעה לפתרון.
אבישי ברוורמן: אתה יכול להניח שכולם כבר שמעו את הסיפור הכללי, כולנו אוהבים את הזית.
באסל גטאס: כבר יש לי הרבה בקשות להביא שמן – חברי הכנסת של ש"ס והעבודה.
<עדי נעלי: שמענו שאת הלימוד עשית בטוסקנה – אנחנו צריכים לתקן את זה ולהזמין אותך לסיור אצלנו בארץ ולראות - - -
אבישי ברוורמן: אני מסתובב, תאמין לי, גם בגליל וגם בכל מקום.
אבישי ברוורמן: אמרתי שלמדתי קצת מהדברים האלה גם בטוסקנה – אפשר ללמוד משהו גם מהאיטלקים.
<עדי נעלי: חלק מהעניין זה נושא המודעות:
<עדי נעלי: אנחנו מדינה ים תיכונית אבל חסרה מודעות לשמן הזית.
<עדי נעלי: שמן הזית שייך לגסטרונומיה בריאותית ולכלכלה כי צריכת שמן הזית תשפר את המצב הבריאותי של האוכלוסייה.
אבישי ברוורמן: זאת אחת הסיבות שאני לוקח את זה, בגלל הכולסטרול למרות שאין לי כולסטרול.
<עדי נעלי: אתה נוהג נכונה – זה מונע כולסטרול ועוזר במניעת סוכרת ולחץ דם ויש לו תועלות רבות שמוכחות חדשות לבקרים.
<עדי נעלי: אנחנו חושבים שחשוב להביא את זה למודעות של הציבור כי אנחנו מדינה ים תיכונית שצורכת מעט מדי שמן זית.
אבישי ברוורמן: מה צריכת שמן הזית לנפש בישראל, באיטליה ובספרד?
אבישי ברוורמן: יש לך נתונים?
<עדי נעלי: כן.
<עדי נעלי: הצריכה בישראל במגמת עלייה והיא מתקרבת היום ל-3 ק"ג לנפש בשנה.
<עדי נעלי: ביוון השכנה שלנו צורכים 24 ק"ג לנפש.
<עדי נעלי: בספרד ואיטליה, מדינות ים תיכוניות מובהקות, משתמשים בסדר גודל של 10 ק"ג לנפש בשנה.
<עדי נעלי: אנחנו שואפים לשם.
<עדי נעלי: בעזרת משרד החקלאות שנציגיו יושבים פה, אנחנו מקבלים תמיכה לקידום הנושא אבל אנחנו צריכים לחזק את התמיכה.
<עדי נעלי: גם משרד הכלכלה תמך בהעלאת המודעות.
אבישי ברוורמן: תעזוב את כל הדברים האלה – תן לי תמונת מצב.
<עדי נעלי: הענף הזה עבר מהפך בעקבות תמיכה של משרד החקלאות והנטיעות נכנסו לכל המגזרים, אם זה בענף הבעל, שם זה החליף גידולים מסורתיים כמו טבק וירקות וגם הגענו להיקף של כ-250 אלף דונם מטעי זיתים בבעל ועוד כ-70,000 דונם מטעי שלחים ועוד 15,000 דונם לזיתי כבושים, זיתי מאכל.
<עדי נעלי: לשמאלי יושב מר אורי יוגב, חבר רביבים, שהוא מגדל הזיתים הגדול ביותר בארץ – מעל 3,500 דונם של זיתים שנטעו בשנים האחרונות על מים מליחים ברמת הנגב שאף גידול אחר לא יכול לשאת אותם.
<עדי נעלי: הוא יצר חקלאות, תעשייה ופרנסה יש מאין.
<עדי נעלי: הוא מתקשה להתמודד עם שמן לא איכותי, זול, שמגיע - - -
אבישי ברוורמן: אמר את זה חבר הכנסת גטאס שיש לנו בעיה עם הייבוא הזול שחלקו הוא גם לא איכותי – תגיד לי, מבחינת ההיצע, יש גידול במשך השנים?
<עדי נעלי: כן, יש גידול מאוד משמעותי.
אבישי ברוורמן: כמה בסך הכול ייצרו לפני 5 שנים וכמה מייצרים היום?
<עדי נעלי: לפני 5 שנים ייצרו כ-8,000-7,000 טון שמן זית והיום אנחנו מייצרים 18,000 טון של שמן זית.
<עדי נעלי: הצפי לשנה הבאה הוא שהגידול יעלה בצורה משמעותית.
אבישי ברוורמן: לגבי האפשרות להתפרנס, האם זה עסק שאפשר להתפרנס ממנו?
אבישי ברוורמן: השאלה גם אם יש תשואה לגודל?
אבישי ברוורמן: השאלה שמעניינת אותנו – אם אתה רוצה לגדיל את הענף – אז בעיה אחת היא בעיית הייבוא והשנייה היא האם כדאי לאנשים להשקיע תשומות?
אבישי ברוורמן: תסתכל על התשומות ועל התשואה.
<עדי נעלי: יש פה עלייה מתמדת במחירי התשומות: מחירי המים, מחירי העבודה, למרות שאנחנו חוסכים מים ועבודה, עדיין משפיעים בצורה משמעותית על הגידול, וכך גם האנרגיה.
<עדי נעלי: אמרו לי החברים מראמה שכמעט לא כדאי לגשת למטע ולמסוק את הזיתים כי הם מתחרים מול גידול בייבוא של שמן זול מהעולם.
<עדי נעלי: יושב פה פרופסור שמעון לביא שהוא אבי הנושא הזה בארץ, הוא הביא את התורה – אנחנו מתמודדים מול מצב של ייצור מתגבר של שמן בעולם ולכן אנחנו חשופים לייבוא בכמויות גדולות.
אבישי ברוורמן: לגבי הפרשי המחירים בין שמן איכותי, נניח שאתה מודד באותה איכות שמן ישראלי ושמן שמגיע מספרד או יוון, מה הם הפרשי המחירים לייבוא לעומת מוצר מישראל, כשאני מוריד את השמן הלא איכותי?
<עדי נעלי: בבדיקות שערכנו עם ארגון השמן העולמי מצאנו שעלויות ייצור שמן הזית בישראל נעות בין 18 ל-20 שקלים לקילו שמן בגידול אינטנסיבי יותר והפלא ופלא זה דומה מאוד למחיר באיחוד האירופי שעומד על כ-4 אירו לייצור קילו שמן זית איכותי.
<עדי נעלי: אבל הם מדברים על סובסידיה של 1.85 אירו.
אבישי ברוורמן: כמה משלמים פה וכמה על התוצרת הישראלית?
<צבי אלון: שמן איכותי כמעט ולא מגיע – מגיעים הנחותים במחיר של 12-10 שקלים.
אבישי ברוורמן: הם נכנסים לשוק והציבור לא מבדיל ביניהם?
אבישי ברוורמן: אני אתן למגדלים להסביר אם זה עסק שאפשר להתקיים ממנו.
<עדי נעלי: כל מגדל זיתים פה מייצר תועלות סביבתיות בסדר גודל של 500 שקל לדונם זיתים.
<עדי נעלי: הוא לא מקבל על זה שום פיצוי.
<עדי נעלי: תחשבו איך היה נראה הגליל בלי הזיתים של ראמה, מה היה קורה ברמת נגב.
אבישי ברוורמן: מצד שני יש לזה השפעות סביבתיות שליליות, כמו שאמר חבר הכנסת גטאס, וגם את זה צריך לקחת בחשבון.
אבישי ברוורמן: פרופסור שמעון לביא, בבקשה.
<שמעון לביא: צריך לקחת בחשבון שמבחינת עצים, זה הגידול היחיד הגדול ביותר בארץ.
<שמעון לביא: זהו גידול אשר נותן מצד אחד לסביבה ומצד שני לוקח ממנה.
<שמעון לביא: אם למקד את הדברים: הדבר המרכזי שהוזכר כבר על ידי עדי: מחיר ייצור השמן בארץ בספרד או באיטליה הוא בערך אותו דבר.
<שמעון לביא: אבל עכשיו אתה מוסיף למגדל שם 1.85 אירו – למעשה זה יותר כי יש תוספות נסתרות בעניין הזה ולכן זה בסביבות 2 אירו.
<שמעון לביא: אם היינו מוסיפים את זה או דואגים שבאמת המחיר יהיה שווה לאותה איכות של שמן, אז יכולה להיות טענה של תחרות הוגנת.
<שמעון לביא: אנחנו בתחרות לא הוגנת כאן בעניין.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת שהמשתנה העיקרי פה הוא שבאירופה מסבסדים.
<שמעון לביא: אני רוצה להוסיף שהייבוא של שמן זול, שבחלקו אפילו לא מותאם למאכל אדם, כאשר מערבבים אותו בשמן אחר עולה רמת הזיוף.
<שמעון לביא: הצורך בהגדלת הצוות לפיקוח נגד הזיוף הוא הדבר השני שבא מיד אחרי הדבר הזה של הסובסידיה.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך, פרופסור לביא.
<צבי אלון: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, כפרופסור לכלכלה, שלוש עובדות: רמת התמיכה באירופה גבוהה יותר מהמכס בישראל - - -
אבישי ברוורמן: פעם ניהלתי את הכלכלה והחקלאות של הבנק העולמי וניהלתי את הדיונים להכניס להסכם אג"ת את החקלאות של העולם שלישי.
אבישי ברוורמן: כמובן שהמאבק המרכזי תמיד היה על הורדת התמיכה של האירופאיים אבל הם עדיין לא מורידים.
<צבי אלון: אנחנו מגנים על החקלאים שלנו בהיקף סביר והוא עדיין פחות מ-1.80 אירו.
<צבי אלון: הדבר השני, ישבנו פה בוועדת הכלכלה לפני שנתיים כשאירופה שפכה לשוק כמויות אדירות.
<צבי אלון: לשמחתי ועדת הכלכלה הקשיבה לנו ולא הורידה את המכסים כי היו כאלה שרצו להוריד.
<צבי אלון: מנהלת הוועדה זוכרת את זה, אני אמרתי שהשאלה היא מי יפעיל את המסורים, אנחנו או האירופאים?
<צבי אלון: הלכו לקראתנו ואירופה העלתה את המחירים ואף עץ לא נגדע, אמנם פה ושם אנשים התייאשו, אבל רוב המטעים נשארו.
<צבי אלון: זה מוסר השכל לטווח ארוך: אסור בחקלאות בכלל לחיות חיים שעה.
<צבי אלון: אירופה שפכה שניים-שלוש כמויות עצומות לשוק העולמי ואנחנו החזקנו מעמד בזמן שהיו מחירים נמוכים כ-16 שקלים.
<צבי אלון: עכשיו ברוך השם חזרנו.
אבישי ברוורמן: מה לגבי הנקודה השנייה?
אבישי ברוורמן: בישראל יש אנשים שאינם הגונים, כמובן אף אחד לא יושב בממשלה ובכנסת, שם כולם צדיקים, אבל איך פותרים את בעיית האכיפה האפקטיבית?
אבישי ברוורמן: זה כל כך קל למהול שמן זית.
<צבי אלון: יש לנו את מועצת הצמחים - - -
אבישי ברוורמן: אם הייתי שואל אותך כמה מהתוצרת שעדי דיבר עליה היא שמן מזויף?
<צבי אלון: ברגע שעצרנו את הייבוא – עצרנו שלושה רבעים של הזיוף.
אבישי ברוורמן: רוב הזיוף הוא ייבוא?
<צבי אלון: בטח, בטח.
אבישי ברוורמן: אי אפשר לזייף בארץ?
אבישי ברוורמן: חסרים זייפנים בארץ?
עמר בר-לב: בתכנית הטלוויזיה שמישהו הזכיר בערוץ 10, רוב השמן היה ישראלי.
אבישי ברוורמן: אתם יודעים שאני מאוד מעריך את היהודים, הערבים והדרוזים אבל גם ביניהם יש כמה זייפנים שעושים כסף מזה.
<צבי אלון: חבר הכנסת בר-לב, אצלנו אין זיופים, יש אנשים שמערבבים: לוקחים שמן זית ששווה 40 שקל ומערבבים אותו עם שמן תירס של 7 שקלים.
<צבי אלון: אתה מבין שהם מרוויחים כסף.
אבישי ברוורמן: אני קורא גם לזה זיוף.
<עמרי פרג: השמן הרע לא מיוצר פה – הוא מיוצר בחו"ל.
<צבי אלון: הייבוא העיקרי הוא - - -
באסל גטאס: למה אמרת שעצרתם את הייבוא?
באסל גטאס: איך נעצר הייבוא?
<צבי אלון: לא עצרנו.
<צבי אלון: המחירים באירופה עלו, אנחנו לא הורדנו את המכס כמו שרצו הסוחרים, אז היום אנחנו יכולים להתמודד.
באסל גטאס: מה דעתך על העלאת המכס?
<צבי אלון: אני בעד תמיד.
אבישי ברוורמן: תודה רבה על הסקירה.
אבישי ברוורמן: מר סוהיל זידאן שהוא מנהל מחלקת מטעים בקק"ל, בבקשה.
<סוהיל זידאן: רציתי להוסיף לדיון שמדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם שמחזיקה עצי זית עתיקים ביותר: מעל 250 אלף דונם.
<סוהיל זידאן: חייבים לחזק את העובדה הזאת על ידי הממשלה.
<סוהיל זידאן: לא בכדי, עוד בתקופת המנדט – אנחנו לא אוהבים כל-כך את התקופה הזו – התחיל נושא פקיד היערות ופקודת היערות שקובעת שלא יכרות אדם עץ זית או חרוב.
<סוהיל זידאן: גם הם הפנימו את הנושא הזה.
<סוהיל זידאן: אני חושש מאוד שאחרי שהרווחיות בענף הזית תרד נתחיל לראות עקירות וכריתות של עצי זית עתיקים מאוד, של מאות שנים ואלפי שנים, ואנחנו נאבד את המורשת החקלאית עתיקת היומין שאנחנו כולנו וגם אבותינו גדלנו עליה.
<סוהיל זידאן: מיותר להזכיר שעץ הזית הוא עץ קדוש ולא סתם מוזכר בשלושת הדתות.
<סוהיל זידאן: אדוני התחיל בנושא של המשיחה ומכאן גם המשחות והחשיבות הבריאותית והרפואית לנושא הזה.
<סוהיל זידאן: הייתי מאוד רוצה לקדם את הנושא של קיבוע פחמן: עץ הזית נחשב כחסכני במים, הוא גדל בבעל כמעט ללא צורך בהשקיית עזר.
<סוהיל זידאן: זהו ענף שמותאם לאגן הים התיכון.
<סוהיל זידאן: על ידי הוספה של גידול כזה או החזקה של עצים כאלה עתיקים, גם אפשר לחשוב על קיבוע פחמן – אדוני היה באו"ם – גם באונסק"ו, אני מבין, רוצים לקדם את הנושא של קיבוע פחמן.
אבישי ברוורמן: מר מוחמד עמאר, מגדל זיתים ובעל בית בד.
אבישי ברוורמן: כמה אתה מגדל?
אבישי ברוורמן: איך אתה מתפרנס?
אבישי ברוורמן: עושה הרבה כסף או שיש בעיה?
חמד עמאר: אני מייצג את בתי הבד בפקיעין.
חמד עמאר: אם אנחנו לא נייצר יותר שמן לא יהיה בכלל שמן בשוק.
חמד עמאר: בנוסף, אנחנו סובלים מהזיוף ומקווים לפתור את הבעיה.
חמד עמאר: אנחנו גם סובלים מאיכות הסביבה ואיגוד המים – בגלל המחירים גבוהים ופיזור העכר אנחנו בקושי יכולים להתפרנס.
חמד עמאר: אנחנו רוצים, כמו שאמר חבר הכנסת גטאס, פתרון מידי לעניין העכר כי אי אפשר לשלם היום קנסות של 100 אלף או 50 אלף שקלים.
חמד עמאר: אנחנו בקושי נוציא את הכסף הזה.
חמד עמאר: אם לא יהיה פתרון אני מעריך שרוב בתי הבד לא ייפתחו ולא נעבוד כי זה לא מביא לנו פרנסה.
חמד עמאר: אנחנו, כאזרחי מדינת ישראל, מעניין אותנו להתפרנס בכבוד, מעוניינים גם לתת מענה לכל פלאח כדי שיעשה שמן טוב, אנחנו מעוניינים להתפרנס כמו שצריך.
חמד עמאר: אנחנו רוצים לפתור את הבעיה שלנו, כי אין שום בית בד שהוא מאושר על ידי משרדי המדינה – כל אחד זורק אותנו ממקום למקום: למשרד החקלאות, משרד המסחר והתעשייה.
חמד עמאר: אנחנו סובלים מעניין האישורים.
חמד עמאר: אנחנו בינתיים עובדים אבל בעיית המים ובעיית העכר הן בעיות מאוד רציניות.
חמד עמאר: לגפת מצאנו פתרון: אנחנו דוחסים אותו לקוביות ומשתמשים בו כחומר בעירה בתנורים.
חמד עמאר: זה חומר אקולוגי מאוד ואיכותי מאוד ובכך פתרנו את הבעיה.
חמד עמאר: זה אקולוגי ולא מזהם את הסביבה, זה נותן הרבה חום ואנרגיה וכך לא צריך לחתוך את העצים.
חמד עמאר: אנחנו מתרכזים כרגע בעניין העכר שהוא הסבל האמתי של בתי הבד היום בארץ.
חמד עמאר: אנחנו מבקשים מהוועדה להתערב בבעיה העיקרית שהיא בעיית הזיוף.
חמד עמאר: אני מקווה שהיא תיפתר ואז תהיה לנו פרנסה ממכירת שמן אמתי, לא שמן מזויף ולא שמן מהול.
חמד עמאר: בנוסף, יש למצוא פתרון לבעיה של העכר.
חמד עמאר: אנחנו מוכנים לתת יד לאיגוד המים, לשלם חלק מסוים מהכסף, כדי שהם ייקחו ויפזרו את העכר איפה שהם רוצים.
חמד עמאר: דיברו של זה שהחיידקים לא יודעים להסתדר עם העכר – אנחנו הצענו שילמדו את החיידקים לאכול את העכר.
חמד עמאר: לנו אין את הפתרון איך לעשות את זה.
אבישי ברוורמן: מר עמאר, אני כל-כך מודה לך.
אבישי ברוורמן: אחת הבעיות של ממשלות ישראל – יושבים פה אנשים שהם חקלאים ועובדים – וזה לא שייך לממשלה הזאת, זה היה בעבודה ובליכוד, כבר שנים מאז רבין.
אבישי ברוורמן: כשרבין היה לוקח פרויקט – היה פרויקטור שהיה מתכלל את עם כל העובדים ביחד.
אבישי ברוורמן: במקרה הזה, כמו שאתם אומרים, יש 4 משרדים: הגנת הסביבה, התיירות, החקלאות והמשפטים.
אבישי ברוורמן: רוב הבעיות בישראל תלויות בכמה משרדים, ואז לוקחים 4 סוסים – אני אף פעם לא אומר חמור כי חמור הרבה יותר חכם מסוס, אתם יודעים את זה – וכל אחד מושך בכיוון אחר.
אבישי ברוורמן: לכן, כדי לפתור את בעיית העכר, המטרה שלי עכשיו היא שכל המשרדים ידברו ביניהם ואני רוצה לקבל כתובת אחת של מי שירכז את זה, אני מאוד מבקש.
אבישי ברוורמן: אפשר לפתור בעיית העכר – דיברו פה על פתרון ויש לך אפילו הצעה.
חמד עמאר: חזי דיבר אתי היום בבוקר ואמר לי שאיגוד המים הזהיר אותנו ונתן לו רמז שאנחנו נשלם השנה 100 אלף שקל קנסות אם תהיה לנו בעיה עם העכר.
חמד עמאר: אין לנו פתרון – נביא פתרון מהשמיים?
חמד עמאר: שייקחו את העכר ויפזרו אותו.
<עדי נעלי: התחילה פעילות יחד עם רשות המים שהיא הרשות שאחראית על הטיפול בתוצרים ובשפכים.
<עדי נעלי: הם החלו לטפל בזה בהסתכלות כוללת.
חמד עמאר: בשבוע הבא נתחיל בעונת המסיק.
אבישי ברוורמן: תעשה לי טובה, אני כבר שמעתי על ההסתכלות הכוללת.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים פה ביצועים.
אבישי ברוורמן: יושבים פה נציגי 4 משרדים, יש בעיה של העכר עכשיו – אני רוצה שמישהו יפתור אותה.
<עדי נעלי: רשות המים היא גוף מקצועי, בעל יכולות.
אבישי ברוורמן: יש פה מישהו מרשות המים?
אבישי ברוורמן: אין פה.
אבישי ברוורמן: הבעיה שלי היא שלפני שהייתי חבר כנסת ושר גם עבדתי קצת בחוץ בחיים שלי.
אבישי ברוורמן: ותמיד כשהייתה בעיה, אני אומר: מי אחראי?
אבישי ברוורמן: ואם הוא לא פתר אותה תוך חודש הוא הולך הביתה.
אבישי ברוורמן: פה בממשלה כל אחד מפנה לאחר.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לדעת ואני פונה אליך: אני רוצה כתובת לפתור את הנושא של העכר.
אבישי ברוורמן: אני רוצה כתובת אחת.
<עמרי פרג: יופי, הגיע הזמן.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לשמוע התייחסות מהמשרד להגנת הסביבה לנושא הזה.
אבישי ברוורמן: מי מהגנת הסביבה נמצא פה?
אבישי ברוורמן: ד"ר קפואה, עכשיו יש בעיה – איך פותרים אותה?
<שלמה קפואה: אנחנו עוסקים בסוגיה הזאת בשיתוף פעולה עם כל הנוגעים בדבר כבר מ-1996.
אבישי ברוורמן: מה השנה עכשיו?
אבישי ברוורמן: לקח 100 ימים – פה זה ייקח עוד 10 שנים.
<שלמה קפואה: בעיית פינוי העכר, כמו שיודעים היטב כל העוסקים בעניין כולל חברי שנמצאים פה, מעיקה על כל מגדלי הזיתים ויצרני שמן הזית בעולם, בעיקר באגן הים התיכון.
<שלמה קפואה: ב-1996 חיפשנו פתרונות ומצאנו פתרון ישים וקל לביצוע באופן יחסי: פיזור – מה שאנחנו בדרך כלל לא אוהבים – בסביבה באופן מבוקר של מנה מדודה, קטנה, 4 מילימטרים או אם תרצה, 4 קוב לכל דונם, דרך כרם, אפילו כרם זיתים ויערות הקק"ל וזה בעקבות שיתוף פעולה מצוין שמתקיים בין הגורמים האלה.
<שלמה קפואה: אבל הפתרון הזה עולה כסף.
<שלמה קפואה: באופן יחסי לפתרונות שקיימים היום הוא זול: כ-35-25 שקלים לפיזור כל קוב עכר.
<שלמה קפואה: כדי לעשות את הפעולה הזאת, אנחנו לא מכירים כרגע דרך טובה ממנה אם כי השקענו משאבים רבים - - -
אבישי ברוורמן: לדעתך זה הפתרון העדיף?
<שלמה קפואה: נכון לעכשיו כן.
<לאה ורון: אתה מתייחס לפסולת הנוזלית, לא לפסולת המוצקה?
<שלמה קפואה: פסולת היא מוצקה ושפכים הם נוזליים.
<שלמה קפואה: הבעיה שלנו היא עם הנוזלים, כמו שהבנת.
<שלמה קפואה: זה עולה כסף ולמרות זאת ועם כל זה, המשרד להגנת הסביבה השקיע משאבים מתקציביו הקטנים כדי לסייע בתהליך הזה, כולל ברגע הזה שבו מסתיים מכרז לבחירת שני עובדים שיסייעו לבעלי בתי הבד לאתר מקומות לפיזור העכר.
אבישי ברוורמן: תקשיב, שלמה, אני לא מאשים אותך – אני מסתכל כרגע כאזרח מדינת ישראל וכואב לי הלב על איך שפותרים פה את הבעיות.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שיש פתרון – אני שואל: מה העלות שלו בדרך שאמרת?
אבישי ברוורמן: אני צריך מישהו שיגיד לי מה העלות של כל הדברים האלה ומי משלם את זה.
אבישי ברוורמן: תן לי בבקשה עכשיו את התשובה לזה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה שיבואו פקידי האוצר ונגמור את הסיפור ושמישהו יעשה את זה.
אבישי ברוורמן: מי הפרויקטור ומי האדם שיאמר לי, מ-1996, את שתי השורות האלה: העלות, הפתרון ומי מבצע.
אבישי ברוורמן: פה ישבים משרדים.
אבישי ברוורמן: אי אפשר שכל אחד יגיד: לא אני.
אבישי ברוורמן: זאת הבעיה של המשילות הישראלית, אני לא מאשים אתכם.
אבישי ברוורמן: זאת הטרגדיה הישראלית שבגללה אנחנו טובים בסטרטאפים אבל מצד שני, בביורוקרטיה ובביצועים אנחנו מהגרועים בכלל בעולם.
אבישי ברוורמן: אני מבקש, ואם זה שר החקלאות שמיר – אז אני מבקש ממנו, שפשוט ייתן לי שתי שורות: האם זה הפתרון האופטימלי.
אבישי ברוורמן: אם מ-1996 עד היום לא מצאו פתרון יותר טוב מהפתרון הזה, אני מבקש להגיד מה העלות של הפתרון ולהציע הצעת מימון ולהביא את זה לישיבה הבאה כדי שהשר המתאים והצוות המתאים יובילו את זה.
אבישי ברוורמן: אני לא רוצה לשמוע את כל הסיפורים מכאן ועד להודעה חדשה.