GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: יש פה סתירה מהותית במה שאתה אומר.
<דן פרידמן: אני חושב שלא.
<דן פרידמן: שוב אני אומר, אנחנו מסכימים לחלוטין שלא מעודדים איש לעשן ולא רוצים שמישהו יתחיל לעשן.
<דן פרידמן: יש אדם מסוים שהוא מעשן ממילא.
<דן פרידמן: נכון להיום הוא ער לזה שיש- - -
אבישי ברוורמן: במיוחד אדם מבוגר.
מיכל רוזין: אתה רוצה לפתוח בפניו יותר ערוצים.
מיכל רוזין: זה בדיוק ההיפך ממטרת החוק.
<דן פרידמן: אני רוצה שהוא ייצור מקומות עבודה בישראל.
<דן פרידמן: אם הוא מעשן ממילא, וכולנו מסכימים שזה חוקי ומותר לעשן, שהוא ייצור מקומות עבודה בישראל.
אבישי ברוורמן: עדיין לא הורגים את אלה שמעשנים.
<דן פרידמן: שהוא ייצור מקומות עבודה במדינת ישראל ולא בטורקיה או במקום אחר שמייצר מותג זר.
<דן פרידמן: כפי שאנחנו מעודדים בכל דבר, וגם אני, כשאני בא לשופרסל אם יש מוצר ישראלי ויש מוצר זר אעדיף לקנות את הישראלי כדי לייצר מקומות עבודה פה.
<לאה ורון: כמה אנשים עובדים היום בחברת "דובק"?
<דן פרידמן: כ-800.
מיכל רוזין: אני חושבת שגם חבר הכנסת ברוורמן וגם אני בהחלט מגנים על עבודה ישראלית ועל העובדים במדינת ישראל, אנחנו לא צריכים על זה סנגור, ועדיין אני חושבת שיש כאן שני ערכים שעומדים זה מול זה.
מיכל רוזין: להשתמש בעניין העבודה על מנת להגן על שוק הטבק זה קצת בעייתי, קצת מרחיק לכת.
<חיים גבע-הספיל: גם "דובק" מייבאת מותגים זולים מחוץ לארץ, היא לא רק יצרנית.
אבישי ברוורמן: עו"ד פרידמן מייצג את חברת "דובק", הוא אומר את דבריו ואנחנו צריכים לכבד אותו.
אבישי ברוורמן: הוא אומר בהחלט שיש פה שני אספקטים: אספקט אחד, שצריך להיאבק בעישון, ואספקט שני, שחלק מן האנשים בכל זאת יעשנו, ואז השאלה היא, מקרב אלה שמעשנים, מי יספק את הסחורה.
<דן פרידמן: אני מודה ליושב-ראש.
<דן פרידמן: יש אלמנט נוסף שמכביד מאוד על "דובק" בהצעת החוק הזאת, וזה החובה למסירת מידע טוקסיקולוגי.
<דן פרידמן: למעשה המשמעות, אומרים פה שחברות הטבק צריכות לתת מידע טוקסיקולוגי.
<דן פרידמן: שוב, אפשר להתווכח, הרי היום על כל חפיסה כתוב שזה הורג, מסרטן וכיוצא באלה אזהרות מאירות עיניים, אף אחד חלילה לא טוען משהו אחר.
<דן פרידמן: לכן לבוא ולהטיל על "דובק" היום להקים מעבדות מחקר שיגידו מה כל חומר עושה או לא עושה, בעינינו לפחות אין לזה שום ערך צרכני.
<דן פרידמן: האזהרות משודרות באופן הכי ברור שיכול להיות וזה רק מטיל על "דובק" עול כלכלי אדיר, שאולי לחברות הזרות יש יכולת לעמוד בו אך ל"דובק" אין את היכולת לעמוד בו.
מיכל רוזין: אני רוצה להגיד בעניין הזה, זה מתקשר לדיון על "קוקה קולה" ומה שאמרת בהתחלה.
אבישי ברוורמן: גם קפה לא בריא.
מיכל רוזין: אני חושבת בעניין הזה שצריך גם לשמוע תשובות כי זה נשמע מרחיק לכת.
<חיים גבע-הספיל: אין דרישה כזאת.
מיכל רוזין: כפי שלא מבקשים מ"קוקה קולה" לדעת בדיוק מה המרכיבים.
<חיים גבע-הספיל: למה לא?
אבישי ברוורמן: חיים גבע, אני מבקש שתרשום את ההערות.
אבישי ברוורמן: חברי הכנסת אומרים את שלהם, אנשים אומרים את שלהם.
אבישי ברוורמן: אתה רושם ובסוף יש לך את זכות הדיבור, ומה שאתה לא אומר פרופ' גמזו יוסיף או אחרים.
מיכל רוזין: חשוב להבין את הדרישה הזאת כי אני חושבת שזאת דרישה חריגה מתחומים אחרים בחוק.
מיכל רוזין: לכן אני שמה על זה סימן שאלה.
מיכל רוזין: אנחנו רוצים ללמוד את הדברים ולדעת מה אנחנו מאשרים בסופו של דבר.
<דן פרידמן: רק עוד שתי נקודות.
<דן פרידמן: נושא הטעמים – כאן שוב אני מסכים לדבריה של חברת הכנסת רוזין, אם כי אני חייב למחות ולחלוק על מה שנאמר על סיגריית "נובלס".
<דן פרידמן: על כל פנים, בנושא הטעמים, בעינינו אין שום ערך לאיסור הזה.
<דן פרידמן: ועניין אחרון, עם כל הכבוד למשרד הבריאות, אני חושב שאנחנו צריכים קצת להיגמל מהגישה הפרובינציאלית משהו שאם משהו נעשה בעולם אז מייד צריך לעשות אותו גם פה.
<דן פרידמן: חלק גדול מן העולם היום שרוי בצרות כלכליות, שאם היינו מתנהגים כמוהו אולי היינו גם מגיעים לשם.
<דן פרידמן: לכן אנחנו צריכים לבדוק את הדברים לגופם.
אבישי ברוורמן: קודם כול, אני מסכים שכל הסיבה שאנחנו כאן בארץ הזאת, ואני להבדיל מחלק מחבריי לא מאמין שהיהודים הם הגזע העליון, הוא כדי להיות אור לגויים.
אבישי ברוורמן: מכיוון שמזמן שכחנו להיות אור לגויים אז גם לא צריך- - -
<דן פרידמן: נכון, לכן- - -
אבישי ברוורמן: לא, אני לא מסכים אתך.
אבישי ברוורמן: לכן אני אומר, בואו נוביל איפה שנוביל, בלי הפרטנזיות שאנחנו מובילי עולם.
אבישי ברוורמן: אם זה נכון, נעשה את זה, ולא ניקח את סיגריות "דובק", ככל שאני אוהב את עובדי "דובק", ונגיד שבדבר הזה אנחנו נהיה אור לגויים.
<דן פרידמן: לא, אני ממש לא אומר את זה.
<דן פרידמן: אני מסכים לגמרי עם היושב-ראש.
<דן פרידמן: כל שאני אומר- - -
אבישי ברוורמן: אני לא אוהב את המילה הזאת "בעולם".
אבישי ברוורמן: כולם אומרים: "בעולם הנאור".
אבישי ברוורמן: מי זה העולם הנאור?
אבישי ברוורמן: הקונגרס האמריקאי זה עולם נאור?
אבישי ברוורמן: אפילו כנסת ישראל לפעמים נראית טוב יותר.
<דן פרידמן: אני לגמרי מסכים עם כבוד היושב-ראש.
<דן פרידמן: כל שאני אומר הוא שעל כל דבר אפשר למצוא דוגמה ממדינה אחרת.
<דן פרידמן: כשכבוד היושב-ראש שאל, אמרו: באוסטרליה זה כך, בניו-זילנד זה כך.
<דן פרידמן: כל דבר שנגיד יש מדינה שעושה כך.
<דן פרידמן: צריך לבחון את הדברים לגופם.
אבישי ברוורמן: לכן אנחנו רוצים לראות את הדברים בצורה מסודרת.
אבישי ברוורמן: ביקשתי לקבל עובדות, בלי ההתרשמות.
אבישי ברוורמן: תודה רבה לך, עו"ד פרידמן.
אבישי ברוורמן: נעבור לאלעד שפר מעמותת "אוויר נקי", בבקשה.
אבישי ברוורמן: רק תסביר לי מה היא עמותת "אוויר נקי".
<אלעד שפר: עמותת "אוויר נקי" מטרתה מאבק בעישון, וספציפית בעישון הכפוי במקומות ציבוריים, אבל גם בעישון בכלל.
אבישי ברוורמן: בן כמה אדוני?
אבישי ברוורמן: אני יודע שאתה יותר צעיר ממני, למשל.
<אלעד שפר: אני בן 39.
אבישי ברוורמן: הפתעת אותי.
אבישי ברוורמן: אחרי 40 זה כבר אוכלוסייה אבודה, אתה עוד לא.
<אלעד שפר: אני רוצה להתייחס להיבט של פרסומות סמויות.
<אלעד שפר: בחוק כבר היום מוטלות מגבלות כבדות על פרסום.
<אלעד שפר: אסור להראות בני אדם בפרסומות לסיגריות, אסור להראות אפילו איבר של בן אדם בפרסומות לסיגריות, אסור להראות חיות בפרסומות לסיגריות.
<אלעד שפר: חברות הטבק רוצות לעקוף את האיסורים האלה ומפרסמות בדרכים שונות, למשל בצילומי ידוענים ודוגמניות.
אבישי ברוורמן: מר שפר, אתה מעלה את הנקודה הקשה ביותר.
אבישי ברוורמן: אמרתי בהתחלה, אנחנו עומדים מול כוח כלכלי אדיר שבנה את התפיסה של הקפיטליזם המודרני – אתה מכיר את "עליסה בארץ הפלאות" – שאתה צריך לרוץ כל הזמן קדימה כדי לעמוד במקום.
אבישי ברוורמן: לכן הדרך לשכנע את האנשים לצרוך בלי סוף, במיוחד עם התשואה לגודל של חברות הענק, הדרך הטובה ביותר היא מה אמרת, דרך התת-מודע, ה-subliminal.
אבישי ברוורמן: בעבר זה היה שחקנים מפורסמים שמעשנים.
אבישי ברוורמן: כל סרט שהיו עושים בזמנו הראה שחקנים מעשנים.
<קריאה: סילבסטר סטלון קיבל כסף כדי לעשן בסרט.
אבישי ברוורמן: נכון, גם סילבסטר סטלון, אבל עוד לפני כן.
אבישי ברוורמן: אבל היום כך זה בכל הדברים, בכל המוצרים.
אבישי ברוורמן: הנה ילדה שפתאום נהייתה מפורסמת, בר רפאלי, עכשיו היא בכל מקום בעולם.
אבישי ברוורמן: ברגע שאנשים רואים את בר רפאלי החבר'ה שעובדים על ה-subliminal יודעים ששוטפים לאנשים את המוח.
אבישי ברוורמן: זאת בעיה בכל המוצרים, בכל הדברים, כי אנו בעידן השיווק, כי בני אדם הם לא חיות רציונליות, הם חיות אמוציונליות ששוטפים להן את המוח באמצעות התת-מודע.
אבישי ברוורמן: לכן הבעיה הקשה היא שיש לך מיליארדים, עשרות ומאות מיליארדים שמושפעים, כל תעסוקת השיווק.
אבישי ברוורמן: כך משווקים גם את הפוליטיקאי המודרני, יותר מאשר בעבר.
אבישי ברוורמן: יש לי אהדה לדבריך, אבל לא תוכל למנוע מהם.
אבישי ברוורמן: כל ידוען, כל עיתונאי לשעבר הופך להיות מייד "פרזנטור", כולם, לא רק שר האוצר הנוכחי שבא לפה ולשם, כולם מקבלים הרבה כסף.
אבישי ברוורמן: אמרו פעם: "בעבור פת לחם יפשע גבר", אבל זה לא פת לחם, זה חתיכת לחמנייה.
<אלעד שפר: אפשר לאסור הצגת עישון ואפשר למנוע את זה.
אבישי ברוורמן: לא רק עישון, זה בכל הדברים.
אבישי ברוורמן: בואו נחוקק חוק שמי שהיה עיתונאי או מי שהוא מפורסם לא הולך לעבוד מבחינה מסחרית בשום מקום ולנצל את הפרסום שלו.
אבישי ברוורמן: כל האנשים האלה עושים השפעה על התת מודע.
אבישי ברוורמן: קודם כול הידוענים, אבל מתחת מכניסים להם את ההשפעה על התת-מודע.
אבישי ברוורמן: אנחנו מדברים על תופעה שנפוצה במין האנושי.
אבישי ברוורמן: תציג לי דברים קונקרטיים כי כרגע זה נראה לי מלחמת דון קישוט, הכוח הזה, כי הטענה שלהם היא שאם אנחנו לא נעשה את זה הקפיטליזם יקרוס ולכן הם שוטפים לנו את המוח ולוקחים את הדברים האלה בעיקר לכל מיני דברים שאנחנו לא צריכים, וחלקם דברים שפוגעים בבריאותנו.
<אלעד שפר: קודם כול, אני פונה במסגרת הזאת גם למשרד הבריאות, לפרופ' גמזו, לטפל בנושא הזה, שהוא ייקח את היוזמה.
אבישי ברוורמן: מה אתה מציע לו?
אבישי ברוורמן: שכל המפורסמים, הסלבריטיז, שחלקם עיתונאים וחלקם מופיעים ב"כוכב נולד" ובתוכניות אחרות, לא יופיעו בפרסומות לעישון, רק יופיעו בפרסומות ל"קוקה קולה"?
<אלעד שפר: שלא יהיו תמונות מבוימות של ידוענים ודוגמנים בעיתונות, בתקשורת.
אבישי ברוורמן: אפשר לאסור על זה?
אבישי ברוורמן: הרי ימצאו דרך שהם כאילו יעשו את זה כך.
<אלעד שפר: גם בתוכנית "האח הגדול" כולם מעשנים, מראים אותם כל הזמן מעשנים, מדברים שם על העישון, יש תקציב לסיגריות.
אבישי ברוורמן: מה תעשה?
אבישי ברוורמן: אני הרי אתך, אבל זה כל-כך קשה.
אבישי ברוורמן: זה כמו שאתה מתקיף משם ובינתיים יורים מפה.
<אלעד שפר: קשה, אבל אפשרי.
אבישי ברוורמן: תן לי דוגמאות איך, אשמח מאוד לשמוע.
אבישי ברוורמן: כבר אמרתי שהייתי מעביר חוק במדינת ישראל רק על 5 תפקידים: מי שהיה שר ביטחון, ראש ממשלה, שר אוצר, נשיא המדינה ורמטכ"ל אסור לו לעבוד בחברה עסקית, שלא יחתוך אחרי זה קופונים אלא שאחרי זה יעשה הרצאות ודברים אחרים, לפחות הם.
אבישי ברוורמן: והדוגמאות כאן, מר פרידמן, דיברת על אור לגויים.
אבישי ברוורמן: קלינטון, טוני בלייר, שרודר – זה לא אור לגויים האנשים האלה, אחרי זה חותכים קופונים.
אבישי ברוורמן: ישראל רוצה להיות אור לגויים?
אבישי ברוורמן: שתיישם את הדברים האלה.
<אלעד שפר: בהצעת החוק הנוכחית יש איסור כמעט מוחלט על פרסומות גלויות.
<אלעד שפר: חברות הטבק ילכו לאפיק של הפרסומות הסמויות.
<רוני גמזו: נעשה "טסט-קייס", נתבע ונראה מה יקרה.
אבישי ברוורמן: מר שפר, יש לנו זמן עד הישיבה הבאה.
אבישי ברוורמן: תעביר לוועדה וגם אליי המלצות, איך אפשר לקחת איזה "טסט-קייס" בתוך הסיפור הזה, פעם אחת לעשות מזה תקשורת אפקטיבית.
<אלעד שפר: אדון על זה עם עו"ד האוזנר.
אבישי ברוורמן: אשמח מאוד.
<דן פרידמן: ברשות היושב-ראש, תיקון טעות קטנה.
<דן פרידמן: מפנים את תשומת לבי שייתכן שלא דייקתי במספר העובדים.
<דן פרידמן: ככל שהנתון הזה חשוב אמסור אותו לוועדה בהמשך.
אבישי ברוורמן: תאמר לי מה מספר העובדים ב"דובק".
<דן פרידמן: מבררים עבורי.
<דן פרידמן: אני אעדכן את הוועדה בהמשך.
אבישי ברוורמן: דיוק הוא דבר חשוב מאוד, אפילו בכנסת.
אבישי ברוורמן: עו"ד הלנה ביילין, בבקשה.
<הלנה ביילין: תודה רבה.
<הלנה ביילין: אני מייצגת את "ג'יימס ריצ'רדסון", שזה הדיוטי-פרי.
<הלנה ביילין: לאחרונה זכינו שוב במכרז בסדר גודל של 2 מיליארד דולר תשלום רק לרשות שדות התעופה ל-10 השנים הקרובות.
<הלנה ביילין: אני עובדת איתם כבר 16 שנים באופן קבוע.
<הלנה ביילין: אני מסכימה עם הרבה דברים שנאמרו כאן, בעיקר עם העניין שכדי להגיע לתוצאה טובה- - -
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת רוזין, אני מודה לך מאוד.
אבישי ברוורמן: הלוואי ותהיי דוגמה לעוד חברי כנסת.
<הלנה ביילין: דווקא מרצ עוזבת אותי עכשיו?
אבישי ברוורמן: בגלל זה הדיחו את יוסי ביילין.
אבישי ברוורמן: את לא זוכרת?...
<הלנה ביילין: זה לשיחה אחרת.
<הלנה ביילין: ..
<הלנה ביילין: אני נבחרתי במפלגת העבודה.
אבישי ברוורמן: אני מערבב פה, שיהיה מעניין.
אבישי ברוורמן: תודה, חברת הכנסת רוזין.
<הלנה ביילין: אני חושבת שבאמת יש מטרות שצריך להגיע אליהן, ואני באמת לא באה להילחם במטרות.
<הלנה ביילין: אני רק חושבת שבאותה הזדמנות נכללת פה גם הדיוטי-פרי בדברים שלא לצורך.
<הלנה ביילין: למה אני מתכוונת?
<הלנה ביילין: הדיוטי-פרי בסך הכול, עד לא מזמן בחוק הזה היתה מוחרגת, כמו שהיום יש החרגה בשיווק בהגדרה לגבי כלי טיס וחנויות צידה לאניות.
<הלנה ביילין: למה?
<הלנה ביילין: הטעם הוא שאם מישהו כבר נמצא על המטוס הוא בעצם מחוץ לגבולות ישראל.
<הלנה ביילין: ופתאום אמרו: אתם, אתם, אתם תשבו פה.
<הלנה ביילין: הדיוטי-פרי, מי שנמצא שם הוא קהל ספציפי מאוד, קהל שיש לו זמן מוגבל מאוד.
<הלנה ביילין: ומה לעשות שניתנה הרשאה על-ידי רשות שדות התעופה במחיר מאוד-מאוד גבוה.
<הלנה ביילין: בלי הדיוטי-פרי רשות שדות התעופה לא תחזיק מעמד מכיוון שיותר מ-60% מן ההכנסות העסקיות המסחריות של רשות שדות התעופה כדי לשלם משכורות ולהחזיק את שדה התעופה עובד הן מ"ג'יימס ריצ'רדסון", כ-60% זה "ג'יימס ריצ'רדסון".
אבישי ברוורמן: גם באירופה בשדות התעופה המספרים בדרך כלל דומים לגבי הדיוטי-פרי?
<הלנה ביילין: לא.
אבישי ברוורמן: מכיוון שאת בקיאה, בשביל ההשכלה הכללית, אולי תוכלי להעביר לנו את האינפורמציה, מה המשקל של דיוטי-פרי במימון רשות שדות תעופה, בין בהיתרו ובין במקום אחר.
<הלנה ביילין: אם לא הייתי רואה שכתוב שהדיון משודר הייתי מספרת איזו אנקדוטה, אבל לא אספר אותה עכשיו בקול רם.
אבישי ברוורמן: ראית כבר שאני דיברתי כאלה דברים, אז ספרי לנו.
<הלנה ביילין: לך מותר.
<הלנה ביילין: כאשר נכנסתי לכנסת ראיתי כתוב: מפה מתחילה ממשלת הכנסת.
<הלנה ביילין: כלומר, יש פה חסינות.
<הלנה ביילין: יש שלט כזה.
אבישי ברוורמן: החסינות היא זמנית.
<הלנה ביילין: רשות שדות התעופה היא ממשלה, שם הרשות קובעת, משלמים לרשות, הרשות גובה, היא אוכפת והיא דורשת שאנחנו נעבוד 364 ימים בשנה, כל הימים פרט ליום כיפור, זה היום היחידי שאין טיסות, הכול מושבת, אין מכירות, אין חנויות.
<הלנה ביילין: את זה רשות שדות התעופה דורשת.
אבישי ברוורמן: מעבר לדברים האלה, תאמרי ספציפית.
<הלנה ביילין: עכשיו אני אכנס לספציפי.
<הלנה ביילין: כל שאני רוצה זה להיות מוחרגת בדברים מאוד ספציפיים.
<הלנה ביילין: אני שמה אזהרות, גם כשלא הייתי צריכה, הייתי מוחרגת בהגדרה של שיווק והאזהרות חלו על המשווק, חברת "ג'יימס ריצ'רדסון" תיאורטית היתה בעצם מוחרגת ולא היתה מחויבת באזהרות על הסיגריות, אך אנחנו שמנו אזהרות.
<הלנה ביילין: כי אנחנו קונים את הסחורה שלנו בחוץ לארץ ממחלקות דיוטי-פרי.
<הלנה ביילין: למשל, "אסתי לאודר" יש לה מחלקת דיוטי-פרי.
<הלנה ביילין: היו אזהרות.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לשאול אותך שאלה פשוטה.
אבישי ברוורמן: אתמול לראשונה בימי חיי, אני מוכרח להגיד את האמת, ואני בגילה של מדינת ישראל לצורך הגילוי הנאות, הלכתי לדיון בבית-המשפט העליון, דיון על נושא הגז.
אבישי ברוורמן: למען האמת, השופטים שאלו שאלות את חלק מעורכי-הדין, לא אגיד מאיזה צד.
אבישי ברוורמן: במקום לענות ישירות התחילו להגיד: סעיף זה, סעיף זה.
אבישי ברוורמן: לשופטים יש ראש ברור.
אבישי ברוורמן: לכן השאלה שלי אליך פשוטה מאוד.
אבישי ברוורמן: את אומרת דבר פשוט מאוד: אם יפגעו בנושא הפרסומות רשות שדות התעופה תקרוס.
<הלנה ביילין: אפילו לא פרסומות, אני אפילו לא מרחיבה.
אבישי ברוורמן: אז מה?
<הלנה ביילין: אני מבקשת שהאזהרות שאני אצטרך לסמן יהיו כמו האזהרות שמגיעות אליי מחוץ לארץ, כלומר באנגלית, כמו בעולם.
אבישי ברוורמן: את רוצה במקרה הזה, את אומרת שדיוטי-פרי הוא אקס-טריטוריאלי, זה בכל העולם.
<הלנה ביילין: יש שני דברים שאני רוצה בחוק הזה: אזהרות באנגלית, כי הדיוטי-פרי הוא אקס-טריטוריאלי.
<לאה ורון: לא רק בדיוטי-פרי אלא בכל מקום?
<הלנה ביילין: רק בדיוטי-פרי.
<הלנה ביילין: פעם אמר חבר הכנסת פורז באחד הדיונים שבהם נכחתי, זה היה בטרמינל הישן בקומה 2.
<הלנה ביילין: הוא אמר: מבחינתי בקומה 2 חובה לדבר אנגלית.
<הלנה ביילין: בחוץ לארץ מי נכנס לשם?
אבישי ברוורמן: ומה קורה כשהסינים כבר משתלטים על העולם?
<הלנה ביילין: לא אכתוב אזהרות בסינית.
<הלנה ביילין: יש לי אזהרות באנגלית.
<הלנה ביילין: זה הוספה.
<הלנה ביילין: דבר נוסף, יש בחוק הזה החרגות לחנויות שהן ייעודיות לאלכוהול ולטבק.
<הלנה ביילין: את ההחרגות האלה אני רוצה אצל "ג'יימס ריצ'רדסון".
<הלנה ביילין: לא אצלי בבית, אני לא עישנתי אף פעם, אולי כי ההורים שלי עישנו המון.
<הלנה ביילין: בכל אופן, בדיוטי-פרי אני לא יכולה עכשיו לשחק בחנות ייעודית, ואני חייבת למכור אלכוהול ואני חייבת למכור סיגריות ואני עומדת בכל החוקים כי אני מלווה אותם ביום-יום.
אבישי ברוורמן: את רוצה, כמו באירופה, כמו בארצות-הברית- - -
<הלנה ביילין: כמו בחנויות הייעודיות פה.
אבישי ברוורמן: מה שנקרא: סדנא דדיוטי-פרי חד הוא.
אבישי ברוורמן: עו"ד האוזנר, בבקשה.
<הלנה ביילין: רק עוד משפט אחד.
<הלנה ביילין: שכחתי להגיד שהדיוטי-פרי מוענשת, כי דיברו על המסים, אמרו שרוצים להכות גם בעניין הכספי, ולכן עד לא מזמן מותר היה להביא שני פקטים של סיגריות פטורים ממכס וחתכו וקיבלו מכה קשה מאוד בדיוטי-פרי, חתכו את זה ממש לחצי.
אבישי ברוורמן: רק חבילה אחת.
<הלנה ביילין: את זה כבר שילמנו.
<הלנה ביילין: עכשיו תנו לחיות.
אבישי ברוורמן: תנו לחיות, לעשן ולמות בארץ הזאת.
<דן פרידמן: אני רוצה לומר את מספר העובדים ב"דובק".
<דן פרידמן: יש מערך הפצה שמועסקים בו כ-1,000 איש.
<דן פרידמן: מדובר בנוסף בכ-300 עובדים ישירים של "דובק", ועוד מתפרנסים רבים במעגלים רחבים יותר, ספקים וכיוצא באלה.
אבישי ברוורמן: תודה רבה לך על ההבהרה.
אבישי ברוורמן: היא נרשמה בפרוטוקול.
<עמוס האוזנר: תודה, אדוני.
<עמוס האוזנר: אני מלווה את הנושא הזה, של מניעת העישון, שלושים שנים אז אני אמור לדעת עליו.
אבישי ברוורמן: מה הביא אותך לפני שלושים שנה לקחת עליך את הנושא הזה?
<עמוס האוזנר: התחלתי בנושא הזה של עישון במקומות ציבוריים, שבאמת ראוי היה להגן על אנשים שנחשפו אז לעישון במקומות ציבוריים.
אבישי ברוורמן: היה איזה אירוע?
אבישי ברוורמן: מה פתאום אתה נכנסת לנושא הזה?
<עמוס האוזנר: באופן בסיסי חשבתי שראוי להגן על אנשים, כולל על עצמי.
אבישי ברוורמן: אביך המנוח לא עישן מקטרת?
<עמוס האוזנר: בצבא כאשר הוא היה רב-סרן והיה התובע הכללי של ירושלים, אז, בשנות החמישים המוקדמות, אבל זה נגמר מזמן.
אבישי ברוורמן: למי מהילדים כאן שלא יודע, אביו המנוח היה התובע במשפט אייכמן, אחד המשפטים שהיו כאשר אני גדלתי, שחינך אותנו, כדי שנבין קצת מה קרה.
אבישי ברוורמן: לא אשכח את זה.
<עמוס האוזנר: אני מקווה שקצת באידיאליזם אני ממשיך את דרכו.
<עמוס האוזנר: אדוני, עברנו כאן כברת דרך ארוכה.
<עמוס האוזנר: כאשר נכנסתי לנושא הזה ב-1983 שיעור העישון פה היה מעל 37%, קרוב ל-40%.
<עמוס האוזנר: היום הוא כ-20%.
<עמוס האוזנר: זאת אומרת אנחנו, גוליית הקטן, שאין לו כמעט תקציבים, מול התקציבים האדירים של תעשיית הסיגריות, הגיע להישגים יפים, ובכל הענווה אני יכול להגיד שתרמתי את חלקי, גם בפניות לבתי-המשפט.
<עמוס האוזנר: כמו למשל, אם אנחנו טסים היום ללא עישון במטוסים, אני הגשתי עתירה לבג"ץ שהשיגה את היעד הזה.
אבישי ברוורמן: אתה יכול להסביר לנו, המועצה למניעת עישון היא גוף ציבורי?
אבישי ברוורמן: מה התקציב שלכם?
<עמוס האוזנר: אין לנו תקציב, אדוני.
<עמוס האוזנר: זה גוף-על שבסך הכול מתאם עמדות.
<עמוס האוזנר: אנחנו לא גוף מאוגד.
<עמוס האוזנר: אנחנו פועלים בחסות האגודה למלחמה בסרטן, אבל גם משרד הבריאות מופיע אצלנו וגם גופים אחרים.
אבישי ברוורמן: זה ברור, אבל אין לכם תקצוב.
<עמוס האוזנר: ולכן אין לנו גם אינטרס כספי כלשהו בסיפור הזה.
<עמוס האוזנר: אתחיל אולי מן הסוף.
<עמוס האוזנר: הזכירו כאן את העתירה לבג"ץ בנושא השיווק באמצעות מכונות אוטומטיות.
<עמוס האוזנר: אני רוצה להגיד שהעתירה הזאת, שנדונה בהרכב בראשות הנשיא גרוניס, כבר הזכירה את החוק הספציפי שאנחנו מדברים עליו כאן, למרות שזה בכלל לא היה הנושא שם.
<עמוס האוזנר: הנשיא גרוניס הביא את החוק הזה כדוגמה לחוק ראוי ומידתי.
<עמוס האוזנר: זאת אומרת, כבר זכינו, אפילו בלי שביקשנו.
אבישי ברוורמן: עשה לי טובה, אם תתחיל לשבח את בית-המשפט העליון תיכף יהיו פה 10 חברי כנסת שיצביעו נגד, אז אל תשבח אותו.
<עמוס האוזנר: אולי, אבל אנחנו מדברים פה גם בשידור אז יש לנו כמה דברים חיוביים בכל זאת לומר על המערכת.
אבישי ברוורמן: אתה יודע שאני מדבר בחוש הומור.
אבישי ברוורמן: אנשים לא יודעים כבר מה הומור ומה לא, אבל מה שאמרתי הוא נכון עובדתית.
<עמוס האוזנר: יכול להיות.
<עמוס האוזנר: אני מקווה לטוב גם מחברי הכנסת, הם עשו הרבה דברים טובים.
אבישי ברוורמן: כרגע אני אומר את זה בצורה ברורה מאוד, אני זוכר את ראש הממשלה המנוח מנחם בגין, שאחרי שנים באופוזיציה כולנו חששנו, כולל אני, כשראיתי איך הוא רץ לבחירות בפופוליזם כזה, שהוא יכול להתנהג בצורה מאוד לא דמוקרטית, כי דמוקרטיה זה לא שלטון הרוב.
אבישי ברוורמן: ואז בא מנחם בגין ואמר "יש שופטים בירושלים".
אבישי ברוורמן: אני חושב שיש פה הרבה מאוד חברי כנסת שחושבים שדמוקרטיה היא שלטון הרוב וששופטים צריכים להיבחר על-ידי חברי הכנסת כדי שיעשו את דברם.
אבישי ברוורמן: לכן אני מציע לך לא לשבח את בית-המשפט העליון.
אבישי ברוורמן: אצלי זה דבר חיובי, אבל אצל חלק מן החבורה בקואליציה זה דבר שלילי.
אבישי ברוורמן: אתה לא צריך להתייחס להערה הזאת.
<עמוס האוזנר: אתייחס רק במובן הזה, שאני חושב שהחוק שאנחנו מדברים עליו היום יעבור בכל זאת לפני יוזמות החקיקה שאדוני הזכיר.
<עמוס האוזנר: אני רוצה גם להזכיר את המגעים שלי עם המשרד של אדוני כשהוא היה השר לענייני המיעוטים.
<עמוס האוזנר: אני זוכר בהחלט בחיוב שאדוני אישר תקציב מיוחד להורדת היקף העישון במגזר הערבי.
<עמוס האוזנר: חבל שלא קפצו על ההזדמנות הזאת כי היינו מגיעים היום לתוצאות רציניות.
<עמוס האוזנר: שיעור העישון של גברים ערבים הוא כמעט 50%, זה מספר שלא יתואר בכלל ובהחלט ראוי לעשות מאמצים בכיוון הזה.
<עמוס האוזנר: עכשיו קצת על ההיסטוריה של החוק הנוכחי, אדוני רוצה קצת עומק.
<עמוס האוזנר: אנחנו היינו כמעט הראשונים בעולם ליזום את איסור העישון.
<עמוס האוזנר: זה היה ב-1973, לפני מלחמת יום הכיפורים.
<עמוס האוזנר: הכנסת ההיא התפזרה ואחרי זה, כמו שאדוני מתאר לעצמו, היו לכנסת דברים אחרים להתעסק בהם.
<עמוס האוזנר: כאשר ויקטור שם-טוב הלך להיות שר הבריאות הוא לקח את זה על עצמו והגיש הצעות חוק בעניין הזה.
<עמוס האוזנר: בסופו של דבר זה היה דווקא אליעזר שוסטק שהעביר חקיקה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת ויקטור שם-טוב, שהוא עדיין במלוא אונו, היה ממפ"ם, הוא היה שר הבריאות.
אבישי ברוורמן: אליעזר שוסטק היה שייך לליברלים, שאחר כך נבלעו בתוך הליכוד.
<עמוס האוזנר: החוק הזה עבר כהצעת פשרה בשנת 1983.
<עמוס האוזנר: היו כמה הצעות להרחיב את זה לאיסור טוטלי על פרסומת: הצעה אחת היתה של חבר הכנסת וירשובסקי, אחר-כך היתה הצעה של חבר הכנסת מוסי רז.
<עמוס האוזנר: ההצעות הללו לא הגיעו לכלל הבשלה.
<עמוס האוזנר: היו כמה תיקונים קטנים בדרך, כמו איסור השימוש בתמונות של בני אדם וכולי, אבל הרעיון הבסיסי הוא שעכשיו משרד הבריאות לקח על עצמו להשלים את מלאכת החקיקה.
אבישי ברוורמן: במקרה הזה, אתה אומר, גם-זו לטובה.
<עמוס האוזנר: גם זו לטובה מאוד.
<עמוס האוזנר: לצערנו מדינות אחרות כבר עקפו אותנו בינתיים, וגם הנושא הזה הוזכר.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים לראות את הסטטיסטיקות, זה יהיה מעניין מאוד.
<עמוס האוזנר: בריטניה, צרפת, איטליה.
<לאה ורון: אולי עו"ד האוזנר ישלח מידע לוועדה.
אבישי ברוורמן: עו"ד האוזנר, אתה יכול לדאוג לנו?
<עמוס האוזנר: כן, בשמחה.
אבישי ברוורמן: תגיד לנו מה היה על פני זמן, מה טרי וכולי.
<עמוס האוזנר: החשיבות המרכזית – זה נושא שלא דיברו עליו בכלל בחוק – אני לא רוצה לדבר כעת על מוצרי השוליים, שהתרכזו דווקא בהם, אבל אני רוצה לדבר על הנושא המרכזי, והוא איסור הפרסומת בעיתונים.
<עמוס האוזנר: בעיניי לזה יש חשיבות עצומה מפני שעיתונים שמפרסמים סיגריות – והדבר הזה מוכח – ממעטים לכתוב על נזקי העישון, וזה דבר חשוב מאוד.
<עמוס האוזנר: העיתונות האמריקאית הגדולה, כמו "ניו יורק טיימס" למשל, החליטה בסוף שנות התשעים לא לפרסם יותר סיגריות.
<עמוס האוזנר: למה?
<עמוס האוזנר: העיתון אמר: אני לא מוכן לפרסם מוצר שצריך לתת עליו אזהרות.
<עמוס האוזנר: מאותו רגע היקף הכתיבה של ה"ניו יורק טיימס" על נושא העישון גדל פי כמה.
<עמוס האוזנר: זאת אומרת, העיתונים מטילים איזו צנזורה עצמית.
אבישי ברוורמן: אתה יודע, כל הנושא של עיתונות חופשית הוא דבר נחמד מאוד.
אבישי ברוורמן: פעם נערוך פה דיון ונזמין את כל בעלי הבית של העיתונים, נראה מה כל אחד מהם מייצג.
אבישי ברוורמן: אבל אני מבין אותך.
<עמוס האוזנר: לכן הסעיף הזה הוא המרכזי בחוק.
<עמוס האוזנר: אנחנו נכין לכם סקירה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נעלה את הנושא הזה, נחשוב.
אבישי ברוורמן: אנחנו בכל זאת רוצים עיתונות, גם אם היא לא לגמרי איכותית, גם היא לא לגמרי מייצגת, אנחנו עדיין רוצים עיתונות, ונדבר גם על זה.
<עמוס האוזנר: עכשיו לגבי הנושא של הטעמים שהוזכר פה.
<עמוס האוזנר: אני רק רוצה לומר משפט אחד, מאחר ואני מעורב בהתדיינויות המשפטיות, אני הרי ייצגתי את קופת-חולים בתביעה שלה נגד חברות הסיגריות.
<עמוס האוזנר: למה בעצם חברות הסיגריות עושות את כל הטעמים האלה בכלל?
<עמוס האוזנר: בשביל מה טעמים?
<עמוס האוזנר: מסתבר שהטעם הבסיסי של הניקוטין הוא מר, מר כלענה.
<עמוס האוזנר: אגב, כל מי שמנסה את המסטיק לגמילה מעישון יודע שזה לא מסטיק, זה משהו מר ואי אפשר להשתמש בזה בכלל.
<עמוס האוזנר: חברות הסיגריות צריכות לדאוג שבני הנוער שמתחילים לעשן לא כל-כך ירגישו את הטעם הזה, אז מוסיפים וניל ומוסיפים סוכר ומוסיפים מנטול, שהזכירו אותו קודם.
<עמוס האוזנר: מוצרים שהם בטוחים באכילה לאו דווקא בטוחים בשריפה.
<עמוס האוזנר: מה הבעיה עם המנטול?
<עמוס האוזנר: מנטול הוא לא חומר רעיל, מנטול הוא חומר נעים, מקרר, מרגיע.
<עמוס האוזנר: כאשר בן אדם שואף אותו ביחד עם עשן הסיגריה נוח לו יותר להשאיר את העשן בריאות.
אבישי ברוורמן: אתה אומר, מתוך שלא לשמה בא לעישון.
<עמוס האוזנר: לא, יותר גרוע מזה, אדוני, העשן נשאר בריאות יותר זמן.
<עמוס האוזנר: מה זה אומר בשורה התחתונה?
<עמוס האוזנר: הדברים ברורים למדי.
אבישי ברוורמן: עו"ד האוזנר, עוד תהיה לך הזדמנות כאשר נקרא את הסעיפים.
אבישי ברוורמן: אני עוצר כרגע את הדיון כי מנהלת הוועדה, שהיא דייקנית בצורה מכובדת, אומרת לי שנשארה לי דקה.
אבישי ברוורמן: קודם כול, אני מודה לכולם על הדיון הממצה שהעלה את כל הנושאים.
אבישי ברוורמן: הישיבה הבאה תיקבע ואז נתקדם להקראה.
אבישי ברוורמן: נעבור עם כל הגורמים על כל הסעיפים ובעזרת-השם, ובעזרת הבית הזה נחוקק את החוק הזה, שמחכים לו כבר שנים רבות.
אבישי ברוורמן: בוקר טוב, אנחנו פותחים את הדיון.
אבישי ברוורמן: על סדר-היום: מצב חירום בחברת החשמל.
אבישי ברוורמן: רבותי, תודה שהתכנסתם בימים טרופים אלה, בהתראה קצרה כל-כך.
אבישי ברוורמן: מר גולדמן פה?
<אהרן גולדמן: כן.
אבישי ברוורמן: מכיוון שביקשתי מאורי יוגב, וגם קובי דיווח לי, שהוא ממונה על התכלול של ממשלת ישראל לסיים את הרפורמה בחברת החשמל, שהתחילה לפני שנים רבות - -
<לאה ורון: 18 שנה.
אבישי ברוורמן: - - אני הייתי מעורב בה כיושב-ראש וועדת הכספים, ואחרי זה כחבר, אנחנו מכירים כמה שנים, וכל פעם אומרים לי: אוטוטו, אוטוטו.
אבישי ברוורמן: ובעצם, כנראה מישהו לא רוצה לגמור, ואני לא רוצה להיכנס לכל מיני קונוטציות לא יפות.
אבישי ברוורמן: מישהו לא מעוניין לסיים.
אבישי ברוורמן: פעם אני שואל את מיקו, אתם רוצים?
אבישי ברוורמן: מיקו אומר, הוא רוצה.
אבישי ברוורמן: היה דורון כהן מנכ"ל האוצר, הוא אמר לי, רוצה.
אבישי ברוורמן: בא האלוף הצעיר הזה, אמר לי, הוא רוצה.
אבישי ברוורמן: למה הם כולם רוצים והם לא יכולים?
אבישי ברוורמן: ומכיוון שחברת החשמל היא תחת פיקוח ועדת הכלכלה, ומכיוון שהחלטתי ואמרתי לקובי אמסלם שאני לא אעבוד בשביל אף אחד בחיים שלי, ואני לא אקנה אף קבלן קולות, אני חופשי לגמרי, לכן אני אזמן אתכם ואהיה כמו קאטו הזקן כדי שהעסק הזה ייגמר – לי כבר אין שיער לבן אבל שלמיקו לא יהיה שיער לבן.
אבישי ברוורמן: והשאלה שלי היא מה קרה פה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להבין מה קרה פה.