GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרית זוכוביצקי-אור: כדי לעשות את זה היינו צריכים לרשיין אותה קבוצה ולהטיל עליה חובות – גם לקבוע שיש להם איתנות פיננסית משום שהם מוכרים רכב חדש וגם להבטיח את - - -
אבישי ברוורמן: עורכת הדין הר אבן, התשובה הזאת מספקת אותך?
<אינגריד הר אבן: אני לא מבינה מה ההבדל בין זה לבין סוכנות של יבואן – סוכנות של יבואן לא צריכה רישיון?
<אינגריד הר אבן: שוב מגבילים ומקשים על התחרות – הוא לא צריך רישיון וסוחר צריך רישיון?
<שרית זוכוביצקי-אור: סוכן לא מקבל רישיון – הוא פועל מטעמו של אדם בעל רישיון.
<אינגריד הר אבן: זה דבר אחר לגמרי.
<אינגריד הר אבן: אנחנו חושבים שיש פה הגבלה מיותרת על התחרות.
<אינגריד הר אבן: אנחנו יודעים שמשרד התחבורה עשה תיקוני חקיקה בשנים האחרונות כדי לאפשר מכירת רכב חדש מחברות ליסינג ודווקא הגביר את התחרות, אז פתאום אתם באים לצמצם את התחרות.
<אינגריד הר אבן: זה פשוט דבר והיפוכו.
אבישי ברוורמן: עורך הדין פרידמן, תציל אותי – מה אתה אומר?
<זאב שמואל פרידמן: הדרך היחידה שבה ניתן להטיל חובות על מי שעומד בחזית לפני הצרכן היא הטלת רישוי.
<זאב שמואל פרידמן: ברגע שיש רישוי ואפשר לאכוף את זה עליו – אפשר לגרום לכך שיינקטו נגדו סנקציות ביד סבירה, בלי להסתבך עם כל מיני אמצעים שיצטרכו מנגנונים כבדים.
<זאב שמואל פרידמן: לכן הרישוי הוא רק לטובתו של הצרכן.
<אינגריד הר אבן: אבל סוחרי רכב ממגרשים, שהם גורם הבעיה מספר אחת מול הצרכנים, אותם לא – איך את קוראת לזה?
<אינגריד הר אבן: – מרשיינים.
<אינגריד הר אבן: זאת ההפקרות הכי גדולה בשוק כי לרכב חדש יש אחריות יצרן.
אבישי ברוורמן: הערה נהדרת.
אבישי ברוורמן: בואו נעשה שני דברים: לגבי מה שכתוב כאן, אני חושב שזה בסדר, אבל האם בכלל בחוק הזה מתייחסים גם לסוחרים ברכב ממגרשים?
<שרית זוכוביצקי-אור: לא.
אבישי ברוורמן: אולי בהזדמנות זו שעושים קצת סדר – נעשה קצת סדר: תתאמצו ותוסיפו איזה סעיף באיזה מקום.
<שרית זוכוביצקי-אור: זאת שאלה - - -
אבישי ברוורמן: אני יושב פה פעם אחת בשביל לגמור את החוק הזה כי אחרת, אמרתי, כץ יפטר את עוזי יצחקי.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לגמור את זה כמה זמן שייקח ושזה יהיה חוק טוב.
אבישי ברוורמן: אני מבקש, מר יצחקי, קח את ההערה המצוינת של עורכת הדין הר אבן ותוסיף אותה לחוק.
אבישי ברוורמן: מתי תביאי לי הצעת נוסח, עורכת הדין זוכוביצקי?
אבישי ברוורמן: לישיבה הבאה?
<שרית זוכוביצקי-אור: צריך להבין במה דברים אמורים: כשאנחנו מחייבים בעל רישיון - - -
<לוי רונן: אני סוחר ומתקן בשטחים – אני לא צריך רישיון.
אבישי ברוורמן: מר לוי, אמרת לי שאתה כאילו מוסך – תאמין לי, אתה מתנהג כבר כמעט כמו חבר כנסת.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מגבילים חופש עיסוק רק במקרה שבו אנחנו חושבים שצריך, ראשית, להסדיר את העוסקים, ושנית, להטיל עליהם מגבלות כלשהן ולהתערב בשוק.
<שרית זוכוביצקי-אור: היום אנחנו מסדירים קבוצה מאוד קטנה במסגרת החוק הזה - - -
אבישי ברוורמן: עורכת הדין זוכוביצקי, את מבלבלת אותי ברוב דיבורים.
אבישי ברוורמן: נאמרה פה הערה הגיונית, אני לא משפטן: הסוחרים במגרשים זאת בעיה.
אבישי ברוורמן: את עושה חוק אחד, אבנר יושב פה ועוזי יצחקי, עבדתם שנים על חוק רכב – תשבו עוד שבוע-שבועיים ותכניסו את זה, זה כל מה שביקשתי.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני יכולה לבדוק אם ראוי להכניס את זה.
אבישי ברוורמן: תחזרו אלי ותסבירו לי למה זה לא ראוי.
<לאה ורון: זו הבקשה של הוועדה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מקבלים.
אבישי ברוורמן: אני רואה שדווקא המנכ"ל מאוד מרוצה מהגישה הזו.
אבישי ברוורמן: עורך דין ניל סמולט, מייצג את אילון מוטורס, בבקשה.
<ניל סמולט: אני מדבר על ההגדרה של "סוכן מורשה" – אני חושב שהבעיה עם הסעיף הזה במקום אחר מזה שציין עורך הדין שניידר.
<ניל סמולט: הסעיף הזה מהווה תנאי סף למה שקוראים היום "יבואן מקביל" ומה שייקרא בעתיד "יבואן עקיף".
<ניל סמולט: המציאות מלמדת שתנאי הסף הזה נכון להיום הוא לא תנאי סף כמו שהוא חסם.
<ניל סמולט: הוא מהווה חסם במובן שההגדרה פה היא מאוד צרה – היא בעצם מגבילה את היבואן העקיף לנסות להתקשר עם קבוצה מאוד מצומצמת של אנשים שלרובם אין שום עניין להתקשר אתו.
<ניל סמולט: לעומת זאת, אנחנו גם לא רוצים להגיע למצב שהגוף שמתקשרים אתו שאמור להיות לא רק אמין אלא הוא אמור לספק כלי רכב – זאת כל מטרת הסעיף – אני חושב שאפשר לפתוח גם למעגלים נוספים.
<ניל סמולט: יש גם גורמים שמורשים על ידי יצרנים למכור את כלי הרכב שלהם ואין להם חוזים בכתב.
<ניל סמולט: הם מורשים ברמה הזאת שהם מחוברים למחשבים של היצרן ואין להם חוזה ישירות עם היצרן.
<ניל סמולט: לפעמים יש להם חוזה ישירות עם היבואן של היצרן אבל לא עם היצרן, ולכן על פי הגדרת הסעיף הזה נופלים.
אבישי ברוורמן: מה אתה מציע כדי להגביר את התחרות ולא להוריד את האכיפה?
<ניל סמולט: אני מציע להוסיף להגדרה הזאת גם אדם שמורשה על ידי היצרן למכור את כלי הרכב שלו ושעמד בכל תנאי הסף.
אבישי ברוורמן: כמו שאבנר יכול לאצול מסמכויותיו למישהו אחר – אתה טוען שגם בעניין הסוכן המורשה כאן יש האצלה מסוימת, נכון?
<ניל סמולט: נכון, נכון.
אבישי ברוורמן: אבנר, מה אתה אומר על זה?
אבישי ברוורמן: מה שנכון לך נכון גם לסוכן מורשה?
<אבנר פלור: לגבי הסעיף הזה, היות ובאמת כמו שאמרנו שאנחנו מחפשים עד כמה שאפשר להקל מבחינת החסמים – הוא העלה פה הערה שאני מבקש לבדוק אותה ביסודיות ואתן לכם תשובה בישיבה הבאה.
<אבנר פלור: אני לא משהוא כלאחר יד.
אבישי ברוורמן: אני מאוד מעריך את זה.
<יורם בונן: אני מבקש, אדוני, להסב את תשומת הלב למשהו שחוזר על עצמו בהצעת החוק: סטנדרט כפול.
<יורם בונן: אם מגיע רכב באמצעות היבואן הרשמי אז הכול צריך להיות כדת וכדין, אפילו שחס וחלילה מסמכי התקינה לא יהיו רשומים של שם יצרן אחר למרות שהוא מורשה, אבל אם מגיע רכב במסלול מקביל – פה הצרכן כבר לא כל כך חשוב.
<יורם בונן: אני אומר שזה חוזר על עצמו בהקשרים נוספים.
<יורם בונן: זה נועד כדי לדעת שהרכב שמגיע לכאן יש לו אבא ואימא.
<יורם בונן: מבקשים כאן לא לקיים את החובה הבסיסית הזאת.
<יורם בונן: לכן פתאום זה לא כל כך חשוב שהצרכן יידע ממי נקנה הרכב, מה ההיסטוריה שלו.
<יורם בונן: זה כבר לא משנה כי זה לא היבואן הרשמי ואין צורך להגן על הצרכן.
אבישי ברוורמן: עורך הדין עצמון, אתה מבין את הנקודה הזאת?
אבישי ברוורמן: מישהו רוצה לפרש לי את זה כדי שאני אבין?
אבישי ברוורמן: אבנר, אתה הבנת את ההערה?
<יורם בונן: אני אסביר, אדוני.
אבישי ברוורמן: תן לי דוגמה: קם אדם שהוא סוכן מורשה כזה ותראה לי איך בהגדרת החוק הזה אתה דורש ממישהו דבר כזה ומאחרים אתה לא דורש ואתה יותר שם הפקרות.
<יורם בונן: בהגדרה הקיימת של סוכן מורשה יש חובה שהגורם שממנו נקנה הרכב בחוץ לארץ יהיה גורם שקשור בהסכם בכתב עם היצרן.
<יורם בונן: זה אומר שמשרד התחבורה יודע שהרכב הזה נרכש מאותו סוכן מורשה, זה רכב שיש לו קשר ברור ומזוהה ליצרן.
<יורם בונן: השרשרת מהיצרן לסוכן המורשה ברורה.
<יורם בונן: ברגע שמציעים להוריד את זה, זה אומר שאפשר ללכת לחוץ לארץ ולקנות מכל גורם בלי שאף יידע מאיפה בא הרכב הזה ואיך הוא - - -
אבישי ברוורמן: הטענה ברורה.
אבישי ברוורמן: האם היא נכונה או לא נכונה, אבנר?
<אבנר פלור: עורך הדין ניל לא הציע ללכת לכל גורם.
<אבנר פלור: הוא הציע ללכת למורשה של היצרן.
<אבנר פלור: זאת אומרת לגורם נוסף, לא רק זה שקשור בהסכם בכתב אלא ללכת לגורם מורשה.
<אבנר פלור: היות ואני לא בשל לקבלת החלטה בעניין, ביקשתי לדחות את זה לדיון הבא.
אבישי ברוורמן: מילה אחרונה כמובן למוסכניק רונן לוי ואחרי זה יהיה יותר שמח מאשר פה.
<אבנר פלור: הדאגה לצרכן, האחריות והבטיחות, מוטלות על משרד התחבורה ואנחנו הטמענו את זה במסגרת החקיקה.
<אבנר פלור: בסעיפים המהותיים אנחנו נראה את ההתייחסויות לצרכן גם מההיבט הבטיחותי.
<לאה ורון: השאלה רק אם נדרשת תוספת הגדרה.
<אבנר פלור: את זה אני אביא בדיון הבא.
אבישי ברוורמן: אני מאוד מעריך אתה זה.
אבישי ברוורמן: האם צריך להצביע?
<איתי עצמון: אפשר להצביע מהגדרת "מקצוע בענף הרכב" ועד "סוחר ברכב יבואן", לא כולל הגדרת "נזק גולמי".
אבישי ברוורמן: לא כולל את בקשתנו שאני חוזר עליה בפעם השלישית – נושא המגרשים.
אבישי ברוורמן: תודה לעורכת הדין הר אבן.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני מצביע – מי בעד?
אבישי ברוורמן: אני מודה לכם, היה דיון מעניין ופורה.
אבישי ברוורמן: להתראות בישיבה הבאה.
אבישי ברוורמן: הישיבה הזאת נעולה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שטבון, מנהלת הוועדה לאה ורון, המשנה ליועץ המשפטי לכנסת אתי בנדלר, נציגי ציבור.
אבישי ברוורמן: אנחנו מגיעים לפגישה נוספת כדי להגיע היום להחלטה לגבי הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון –מימוש תווי קנייה), התשע"ג-2013 של חבר הכנסת יוני שטבון.
אבישי ברוורמן: הצעת החוק עברה כבר את הקריאה המקדמית.
אבישי ברוורמן: הייתה לנו ישיבה ראשונה בעת הפגרה ב-28 באוגוסט 2013.
אבישי ברוורמן: הוועדה כבר מכינה את הצעת החוק בקריאה הראשונה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שטבון, אתה רוצה להוסיף משהו?
יוני שטבון: אני רוצה להגיד לשבח הוועדה שאני זוכר שבסוף הכינוס היושב-ראש והנהלת הוועדה אמרו שכשיתחיל המושב הסוגיה הזאת תחזור, והאמת שזה קרה.
יוני שטבון: ראיתי גם ועדות שזה לא קרה.
יוני שטבון: אז אני אומר לשבחך – הנושא חשוב.
אבישי ברוורמן: אנחנו עדיין באותה גישה שלא קיימת כמעט שמילה זאת מילה.
<אתי בנדלר: אדוני היושב-ראש, אולי אני ארענן את הזיכרון לגבי מה שהיה בישיבה הקודמת.
<אתי בנדלר: כזכור, אנחנו מדברים על הוספת סעיף לחוק הגנת הצרכן שעניינו בתווי קנייה והתנאים וההגבלות שיכולים לחול על מימושו.
<אתי בנדלר: בסעיף שהציע חבר הכנסת שטבון יש חמישה סעיפים קטנים.
<אתי בנדלר: לגבי סעיף קטן (א) שמכיל את ההגדרה של "תו קנייה" – הוועדה אישרה את הסעיף הקטן הזה בתיקון אחד, כך שתו קנייה לא ייחשב לצורך העניין "כרטיס או מסמך המיועד לשימוש לסוג מסוים של מוצר או שירות בלבד".
<אתי בנדלר: הכוונה הייתה בעצם לא להחיל את הוראות הסעיף המוצע על מה שידוע היום כקופונים למיניהם שכל המסחר בהם מבוסס על אפשרות לרכוש זכות למוצר מסוים או לשירות מסוים בסכום ידוע ושניתנים לניצול בפרק זמן ידוע מראש.
<אתי בנדלר: סעיף קטן (ב) אושר גם הוא בשינויים.
<אתי בנדלר: אני אקרא את מה שאושר לעניין זה: "ביקש מנפיק להגביל את תוקף תו קנייה יציין בתו הקנייה בנוסף לשם המנפיק באותיות ברורות וגדולות גם את מועד ההנפקה ואת מועד פקיעת התוקף, ובלבד שתו הקנייה יהיה תקף לתקופה שלא תפחת מחמש שנים ממועד ההנפקה.
<אתי בנדלר: ניתן נגד מנפיק צו פשיטת רגל או צו פירוק לא יחולו הוראות סעיף זה בעניין תוקף תו הקנייה שהנפיק החל ממועד מתן הצו".
<אתי בנדלר: דהיינו מנפיק יכול להחליט שאין הגבלת תוקף לתו שהוא מנפיק.
<אתי בנדלר: אם הוא רוצה להגביל את תוקפו של התו הוא חייב לציין על גבי התו גם את מועד ההנפקה וגם את מועד פקיעת התוקף, והוא לא רשאי להחליט שהתו יהיה בתוקף תקופה נמוכה מחמש שנים.
<אתי בנדלר: למעשה, הסעיף הזה אושר בשינויים שאני ציינתי עד עכשיו.
<אתי בנדלר: החל מסעיפים קטנים (ג) עד הסוף החלו הדיונים, אבל לא הסתיימו, וכמובן לא הוצבע.
<אתי בנדלר: לכן אני מציעה שהוועדה תתחיל מסעיף קטן (ג).
<אתי בנדלר: הוועדה תשמע את ההערות ותקבל את החלטותיה בהתאם.
אבישי ברוורמן: כרגיל, עורכת הדין בנדלר, דברייך דברי אלוהים חיים, ואנחנו מקבלים אותם בהסכמה ובאהבה.
אבישי ברוורמן: מי קורא את החוק?
<אתי בנדלר: או המציע או אנחנו.
<אתי בנדלר: סעיף (ג) "הסכום הנקוב בתו הקנייה יהיה אחיד לגבי כל העוסקים המנויים בו".
<אתי בנדלר: הכוונה הייתה כאן שלא ניתן יהיה לקבוע בתו קנייה שברשת מסוימת ערכו יהיה פחות מ-100% מהאמור בו.
אבישי ברוורמן: שמך לפרוטוקול.
<נמרוד הגלילי: נמרוד הגלילי, מנהל תחום איגוד רשתות שיווק המזון והרשתות האחרות בלשכת המסחר תל-אביב.
<נמרוד הגלילי: אנחנו חושבים שהנוסח הזה של הסעיף הוא בעייתי ביותר.
<נמרוד הגלילי: ברשתות המזון יש רשתות שהן רשתות discount, והסעיף הזה בנוסחו הנוכחי יפגע בתו.
<נמרוד הגלילי: היום התווים נהנים ממנה; כמובן גם הרשתות המנפיקות, אבל גם הצרכנים שמקבלים את התווים, המעסיקים שנותנים את התווים לעובדים שלהם, וכמובן גם רשתות הלוויין הנוספות שמצוינות על התווים עצמם.
<נמרוד הגלילי: הדבר הזה עלול ליצור מצב שיהיה יותר מתו אחד לכל רשת.
<נמרוד הגלילי: זאת אומרת היום ברשתות "מגה" ו"שופרסל" יש גם "שופרסל דיל" ו"מגה בול", וכתוצאה מכך יכול להיות שכל רשת תחליט שהיא מפצלת את הנפקת התווים, ומי שזה ייפגע מזה בסופו של דבר, לדעתנו, זה הצרכן עצמו.
אבישי ברוורמן: אולי תסביר.
אבישי ברוורמן: הפיצול הזה, לטענתך, יביא למצב שהמחירים לא יוזלו אלא יעלו?
אבישי ברוורמן: תסביר לי בדיוק.
אבישי ברוורמן: אני רואה שמישהו כבר מניף את היד לעזור לנו.
<נמרוד הגלילי: אין לי בעיה לתת לערן המאירי מ"שופרסל" את המשך ההסבר.
<ערן המאירי: כבוד היושב-ראש, בהמשך למה שאמרתי גם בישיבה הקודמת – ואני מביע את עמדת "שופרסל", אני לא מייצג כרגע את הרשת המתחרה – בסופו של דבר אנחנו מבינים את מה שאומר חבר הכנסת יוני שטבון, שבסופו של יום רוצים ללכת לקראת הצרכנים, ומה שחשוב בסוף זה המחיר שהצרכנים קונים את המוצרים.
<ערן המאירי: אם תבוטל האפשרות לרשתות לקבוע שני מחירים – אחד מותאם לרשת היקרה יותר והשני לרשת הזולה יותר זה לא יוביל להוזלת המוצר.
<ערן המאירי: התחרות היא בסופו של דבר על המוצר שנמצא בחנות.
<ערן המאירי: היתרון היום במצב שהרשת שאני מייצג יכולה להנפיק תווים הוא שיש פריסה ארצית רחבה שכוללת כמה פורמטים, ולמעשה, כל מי שמקבל את התו יכול למצוא את החנות המתאימה לו באותו אזור שהוא נמצא, בין אם הוא רוצה לקנות בחנות השכונתית הקרובה למקום מגוריו ובין אם הוא רוצה לנסוע רחוק יותר כדי לקנות מוצרים יותר זולים בפרברים או מחוץ לעיר.
<ערן המאירי: היום כשאני לוקח את כלל חנויות המזון שמשתתפות בזה – זה עוד לא נכנס לרשתות הנלוות – אנחנו יכולים לתת היום פריסה של למעלה מ-150 חנויות.
<ערן המאירי: כאשר ערכו של התו יהיה אחיד כמו שאמרנו יקרה אחד מן השניים: לא ניתן יהיה לתת הנחה כפי שניתנת היום על הרשת המוזלת.
<ערן המאירי: לא יעזור, זה הפסד.
אבישי ברוורמן: עורך דין המאירי, אני רק רוצה לעצור אותך כאן כי אני רוצה להבין.
אבישי ברוורמן: אנחנו פה מדברים על כל הנושאים: טבע, בז"ן ועד תחרות ועוד מעט יתחילו הדיונים בראשותי בעניין יוקר המחיה, ואני רוצה שתסביר לי במשפט אחד.
אבישי ברוורמן: למשל ב-20 באוקטובר תהיה החלטה של בית המשפט העליון בנושא הגז - -
<אתי בנדלר: Hopefully.
אבישי ברוורמן: - - אחת הסיבות שאני דורש שזה יהיה בכנסת ישראל זה מפני שאני פותח את דוח מבקר המדינה שאומר שאם בנושא של הגז המצרי הייתה חשיפה אז אולי חלק מהדברים האלה שעלו למשק מיליארדים לא היו קורים.
אבישי ברוורמן: לכן אני רוצה לשמוע את הטענה שלך בצורה מאוד ברורה.
אבישי ברוורמן: אתה טוען – למרות שכמובן ההבדל בין עכברים לאנשים זה תרבות הזיכרון, וכשאין זיכרון אנשים הם כעכברים.
אבישי ברוורמן: אנשים הולכים רק לכותרת האחרונה ואחרי כן שוכחים מה היה.
אבישי ברוורמן: זה חלק מהתרבות המודרנית.
אבישי ברוורמן: אבל לפחות הפרוטוקול סובל הכול כי הוא כותרת הדברים.
אבישי ברוורמן: אתה טוען שבמידה שנעביר היום את ההחלטה של ההצעה אליבא דחבר הכנסת שטבון עם התיקונים הקטנים, אתה טוען ששיווי המשקל שיתפתח כאן בעוד 4-3 חודשים יהיה שעם פיצול התווים רוב הצרכנים בישראל ישלמו מחירים יותר גבוהים מאשר במצב הקיים.
<ערן המאירי: לא זה מה שאמרתי.
<ערן המאירי: אני אומרת אחרת: אם היום מעסיקים קונים את התו ונותנים אותו לעובדים כשי לחג - -
אבישי ברוורמן: אותם עובדים ישלמו מחירים גבוהים יותר עכשיו?
<ערן המאירי: לא, העובדים בסופו של דבר ישלמו את מחיר המוצרים בחנות בלי קשר לשווי התו.
<ערן המאירי: אנחנו מדברים היום על התו כמוצר שמאפשר למעביד לקנות ב-500 שקל תו ששוויו 600 שקל ברשת מסוימת ופחות ברשת המוזלת.
<ערן המאירי: בסופו של דבר יש פה הנחה.
<ערן המאירי: אם היום ניתנת הנחה של כ-15% - -
אבישי ברוורמן: יהיו פחות הנחות?
<ערן המאירי: יהיו פחות הנחות.
אבישי ברוורמן: פחות הנחות מבחינתי זה מחירים יותר גבוהים שהציבור ישלם.
<ערן המאירי: לא, אין השפעה על המחירים של המוצרים.
אבישי ברוורמן: מה זה המחיר?
אבישי ברוורמן: המחיר שהאדם ישלם זה המחיר פחות ההנחה.
<ערן המאירי: לא, המעביד ישלם יותר.
אבישי ברוורמן: אני לא נכנס לפלפולים.
אבישי ברוורמן: בסופו של דבר בגלל המתנה הזאת העובד מקבל משהו דה-פקטו יותר זול.
<ערן המאירי: לא - -
<אתי בנדלר: לא יותר זול.
<אתי בנדלר: אדוני, אני אנסה להסביר.
<ערן המאירי: שווי המתנה שלו יפחת.
<אתי בנדלר: אני רוצה לעשות קונקרטיזציה של הדברים.
<אתי בנדלר: אם הבנתי את הטענות המצטברות גם של עורך דין המאירי וגם של מר הגלילי יכול להיות אחת משתיים: אם היום למשל תו מסוים מאפשר קנייה הן בשופרסל שלי והן בשופרסל דיל, ויש הפרשי מחירים כי אחת היא רשת discount במקביל זה אומר שברשת ה-discount זה שווה 90% מערכו.
<אתי בנדלר: אותו דבר ב"מגה בעיר" או ב"מגה בול" וכו'.
<אתי בנדלר: מצב שבו מעביד יקנה ב-500 שקלים, וייתן לעובד 600 שקלים, והעובד להשתמש בשני המקומות במלוא הערך לא יכול להתקיים מבחינתם.
<אתי בנדלר: לכן יהיה אחת משתיים: או שהמעביד ישלם לא 500 ויקבל תווים של 600, אלא לצורך העניין הוא ישלם 550.
<אתי בנדלר: אבל למעביד לא יהיה תקציב של יותר מ-500 שקלים, דהיינו העובד לא יקבל תווים בערך של 600 שקלים, אלא יקבל פחות תווים, המתנה שלו תהיה פחות שווה, קטנה יותר.
<אתי בנדלר: או לחילופין התווים מלכתחילה יגידו שזה מאפשר שימוש רק ב"מגה בעיר" או רק ב"שופרסל - - -", ולא יוכלו לעשות שימוש ברשתות ה-discount.
<אתי בנדלר: כך או כך הצרכן ייצא נפסד, לטענתם.
<אתי בנדלר: האם תרגמתי את הטענות שלכם בצורה נכונה?
<נמרוד הגלילי: כן.
<ערן המאירי: כן.
אבישי ברוורמן: אם הצרכן ייצא נפסד אנחנו נבדוק את זה כי יש לפעמים איומים והדברים קורים אחרת בשטח.
אבישי ברוורמן: אנחנו רושמים את זה.
<אלון פייט: אני אלון פייט, מנכ"ל "שופרסל פיננסים".
<אלון פייט: אני רוצה להוסיף בהיבט הזה מידע מהשוק שכל הנוכחים פה יכירו ויידעו, ואפשר לבדוק את זה.
<אלון פייט: ישנן רשתות מזון ארציות בישראל שאין להן שני פורמטים כמו לרשת "מגה" או לרשת "שופרסל".
<אלון פייט: לדוגמה, רמי לוי, רשת "יינות ביתן" שיש להן רק חנויות מהסוג שנקרא "heavy discount" בפרברים.
<אלון פייט: המחירים שלהם מאוד זולים, אריזות גדולות וכו'.
<אלון פייט: זה דומה לסגנון העסקים של "שופרסל דיל" או "מגה בעיר".
<אלון פייט: החנויות האלה מוכרות היום תווים.
<אלון פייט: מה ההנחה הממוצעת בתווים האלה?
<אלון פייט: אדוני יכול להתקשר לבדוק.
<אלון פייט: אנחנו עושים את זה בשוק שלנו כל הזמן, זה שוק תחרותי – בערך חצי מההנחה על התווים של הרשתות שיש להן חנויות שהן לא heavy discount.
<אלון פייט: הווה אומר שהשוק כבר קבע את המחיר הזה, ומי שקונה את התו הזה משלם יותר על אותו סכום שהעובד שלו מקבל.
<אלון פייט: לכן האמירה שכבודו אמר קודם לכן היא לא אמירה תיאורטית, כמו שאמרת – נראה, עוד 4-3 חודשים.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שזה כבר קורה בפועל.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני חייב להפסיק את הישיבה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת – תסלח לי, יוני – שאני מכבד ביותר, אוהב ביותר, צנוע והגון הגיע לכאן.
אבישי ברוורמן: אני כבר מתגעגע אליך.
אבישי ברוורמן: מדוע נפקדו רגליך כבר כל כך הרבה זמן?
אבישי ברוורמן: ברוך הבא, חבר הכנסת וקנין.
<אלון פייט: לכן זה לא תיאוריות, אלה דברים שקורים בתחרות החופשית של השוק היום - -
אבישי ברוורמן: ולכן אתה טוען שכבר עכשיו – ועד סוף השנה הזאת אנחנו נקיים עוד פגישות – למרות שמטרתו של חבר הכנסת שטבון ושל הוועדה היא טובה, צודקת והגונה ברגע שזה נעשה בצורה הזאת אלה שצריכים ליהנות מהתווים ייצאו נפגעים.
<אלון פייט: בהחלט.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שטבון, אתה רוצה להגיב על זה?
<ערן המאירי: אולי רק עוד מילה אחת:
<ערן המאירי: אני קראתי בעיון גם את הפרוטוקול של הישיבה הקודמת, ומה שעלה בין היתר בדבריו של חבר הכנסת שטבון זה שכשהצרכן מגיע לחנות המזון פתאום הוא מבין שהתו ממומש לא ב-100% אלא ב-90%, ואז הוא מופתע.
יוני שטבון: זאת לא הטענה.
<ערן המאירי: זה נאמר.
<ערן המאירי: התו כפי שמונפק הוא תחת ההנחיות המפורשות שניתנו בשעתו על-ידי הממונה על הגנת הצרכן.
<ערן המאירי: הוא עונה על כל הדרישות של שקיפות.
<ערן המאירי: נושא ההנחה, זאת אומרת שהתו מכובד ב-90% מערכו בחנות מסוימת ו-100% בחנות אחרת מופיע על גוף התו בחלק העיקרי באותיות גדולות.
<ערן המאירי: זאת אומרת מי שמקבל את התו יודע בדיוק מה הוא מקבל.
<ערן המאירי: מעבר לכך מתוספת חוברת עם ההגבלות שחלות לגבי כל הרשתות הנוספות שהן לא רשתות המזון.
אבישי ברוורמן: לפני שאתן לחבר הכנסת שטבון להגיב אני רוצה לשמוע את כל מי שיש לו דעה בנושא.
אבישי ברוורמן: גברתי, תציגי את עצמך.
<בתיה גוטל: בִתיה גוטל, כלכלנית הרשות להגנת הצרכן.
<בתיה גוטל: בסעיף הזה יש יתרונות צרכניים בולטים, ולכן הממשלה כמובן תמכה.
<בתיה גוטל: הרעיון פה הוא שלצרכן תהיה שקיפות מאוד ברורה לדעת כמה הוא מקבל תמורת התו שלו.
<בתיה גוטל: אבל צריך להיות מודע לסיכונים האפשריים.
<בתיה גוטל: אני אומרת "סיכונים" כי אני לא "שופרסל", ואני שמעתי הרבה חברות מאיימות ומאיימות.
<בתיה גוטל: חקיקות התקבלו – לא נפלו השמים.
<בתיה גוטל: אבל צריך לדעת שהדברים שמר הגלילי ועורך דין המאירי אומרים אינם נטולי היגיון כלכלי.
<בתיה גוטל: כלומר יכולות להיות כמה אפשרויות: הם עלולים לפצל לשני תווים – תו אחד של 17% שיימכר רק לרשתות היקרות, העירוניות ותווים אחרים ברשתות ה-discount.
<בתיה גוטל: מי שקנה ממילא רק פה או רק פה לא ייצא מופסד, ומי שישתמש בשניהם ייצא מופסד, זה יהיה לו פחות נוח.
<בתיה גוטל: יכול להיות שימצו את מחיר התו – במקום הנחה של 20% פה ו-10% פה הם ייתנו 15%.
אבישי ברוורמן: גברת גוטל, את מייצגת כאן את משרד הכלכלה.
<בתיה גוטל: לא, את הרשות להגנת הצרכן.
אבישי ברוורמן: הרשות להגנת הצרכן היא תחת משרד הכלכלה, לא?
<בתיה גוטל: תחת שר הכלכלה.
אבישי ברוורמן: אדוני מייצג את שר הכלכלה.
<גילי מאי: את המנכ"ל.
אבישי ברוורמן: הוא יועץ של המנכ"ל.
אבישי ברוורמן: מעבר למה שאת אומרת, זה צודק, זה צודק – מה המלצתך במשפט אחד?
אבישי ברוורמן: האם לקחת את הצעתו של חבר הכנסת שטבון, ואנחנו נשפר אותה ברוח הסכנה שאת אומרת או להגיד, לא, ניקח אותה כמו שהיא, ובעוד שלושה חודשים החיים יודיעו לנו האם המאירי, הגלילי ואחרים צדקו או ששטבון צדק?
אבישי ברוורמן: מה המלצתך במילה אחת?
<בתיה גוטל: אני לא נביאה, ואני לא יודעת מה יהיה.
אבישי ברוורמן: לא על מה שיהיה.
אבישי ברוורמן: מה המלצתך לעשות כרגע?
אבישי ברוורמן: להעביר את החוק כמו שמציע שטבון או להביא שינויים?
<בתיה גוטל: אם יש דרך שבה ניתן להבטיח את מה שרוצה - -
אבישי ברוורמן: יש לך הצעה?
אבישי ברוורמן: אני אדם מאוד פשוט, אני רוצה פתרונות.
<בתיה גוטל: כמו שמזכירה היועצת המשפטית שלנו, הממשלה תמכה בחוק.
יצחק וקנין: יש לי שאלה אחרת: הממשלה תומכת בהרבה חוקים, אבל היא מסתייגת בהרבה חוקים שהמציע התיישר בסופו של יום עם ההחלטות של אותו משרד.
יצחק וקנין: השאלה אם אתם מסכימים על כל הסעיפים או שיש לכם דעות לגבי סעיפים מסוימים?
יצחק וקנין: זה שאתם מסכימים לחוק זה לא אומר כלום.
אבישי ברוורמן: אני אגיד לך מה הבעיה.
אבישי ברוורמן: היה חבר כנסת שאני קורא לו חבר כנסת מצטיין, שכבר איננו פה – חיים אורון.
אבישי ברוורמן: הוא לא חוקק הרבה חוקים, אבל כשהיו הצעות חוק ממשלתיות הוא היה יושב ודן מה טוב לאזרח.
אבישי ברוורמן: אם אין לך מה להגיד כנציגת המשרד - - גם חבר הכנסת חסון הגיע.
אבישי ברוורמן: הערך של הוועדה הזאת הולך ועולה.
אבישי ברוורמן: אוקיי, את לוקחת את זכות השתיקה.
אבישי ברוורמן: מי עוד רוצה לדבר?
אבישי ברוורמן: אדוני, נציגו של המנכ"ל.
אבישי ברוורמן: לפניך הייתה גברת פריזמנט.
<אביטל פריזמנט: אני עורכת דין מהמועצה לצרכנות.
אבישי ברוורמן: עורכת דין מהמועצה לצרכנות שאיננה כפופה לשר הכלכלה.
<אביטל פריזמנט: נכון.
<קריאה: אך מקבלת תקציב ממשרד הכלכלה.
אבישי ברוורמן: זה עדיין moral hazard, אבל moral hazard פחות מאשר להיות כפוף למשרד.
<אתי בנדלר: אני רק רוצה לומר שהכוונה הייתה כשהקימו את המועצה לצרכנות שהיא תהיה גוף עצמאי שתייצג אינטרסים צרכניים מנקודת ראותה ולא מנקודת ראותו של משרד הכלכלה שיש לו היבטים נוספים שצריך להביא חשבון.
אבישי ברוורמן: אחת החולשות של מדינת ישראל שבמקום שכל הרשויות יהיו סטטוטוריות לחלוטין, לא כפופות לשר – אני לא מכיר שר יוצא מפעם לפעם שמוכן לאבד את הלקוח הזה.
אבישי ברוורמן: לכן רוב הרשויות הסטטוטוריות יחסית מאוד חלשות.
אבישי ברוורמן: בדבר הזה הייתי מצפה במדינה ששואפת להיות נאורה שכל שר יגיד שלמען העתיד ולמען החברה כל הרשויות הסטטוטוריות צריכות להיות מחוץ לסמכותו של השר.
אבישי ברוורמן: יש לנו הרשות לניירות ערך ששם זה כבר פועל, יש לנו הממונה על ההגבלים העסקיים – צריך לעשות בכל מקום.
אבישי ברוורמן: אבל מעבר לזה שמענו – המועצה לצרכנות למרות המימון היא עדיין עצמאית.
<אביטל פריזמנט: אני רוצה להעיר לגבי האחידות, אבל אני רוצה להעיר קודם לגבי סעיף (א).
אבישי ברוורמן: אני רק רוצה לשאול אותך שאלה מאוד פשוטה: האם את תומכת בהצעת שטבון כפי שהיא?
אבישי ברוורמן: מכיוון שאת וחברייך – פלג ואחרים – מאוד דואגים לצרכן – לצרכן אפשר לדאוג באמצעות שקיפות שזה מאוד חשוב כאן, אבל בסופו של דבר לפעמים הדרך לגיהינום רצופה כוונות טובות.
אבישי ברוורמן: זה חלק מההערות.
אבישי ברוורמן: אם התוצאה תהיה עם הערכיות של שטבון שאנחנו נזמן דיון בוועדה בעוד חודשיים-שלושה, והתווים האלה יביאו בשורה פחותה לצרכנים – אז מה הועילו חכמים בתקנתם?
אבישי ברוורמן: מה את עונה לי על השאלה הזאת?
<אביטל פריזמנט: העמדה שלנו היא חד משמעית, והיא נאמרה גם בדיון הקודם: אנחנו תומכים בהצעת החוק.
<אביטל פריזמנט: מעבר לכך אנחנו אפילו לא היינו מעוניינים שתהיה לשר בהמשך סמכות כדי לקבוע תנאים והגבלות - -
אבישי ברוורמן: את לא עונה לי לשאלה: האם את חושבת שלא יקרה שום דבר, שכל הנימוקים של הגלילי, המאירי ופייט שנותנים פה "פייט" באים מטעם העניין שמייצגים בעלי הכוח והאינטרס, אלה בסך הכול דיבורי סרק, ולכן את שמייצגת את הצרכנים אומרת שהצרכנים ייצאו נשכרים ולא יהיה פה שום הפסד.
אבישי ברוורמן: האם זה מה שאת אומרת?
<אביטל פריזמנט: יכול להיות שתהיה העלאה במחיר, אבל השקיפות גוברת.
<אביטל פריזמנט: הצרכנים מעוניינים באחידות, בשקיפות - -
אבישי ברוורמן: אז את אומרת שהצרכן שנקרא לו מאירה רבינוביץ' בוזגלו כדי לערבב פה את כל העדות, המינים והמגדרים – את אוסף השבטים שהתקבצו פה למקום הנפלא הזה של ארץ הקודש – את אומרת שהם מעדיפים שקיפות על הנחה.
אבישי ברוורמן: זה משפט מאוד חזק – שקיפות על הנחה.
אבישי ברוורמן: זה יירשם בפרוטוקול.
<אתי בנדלר: אני רוצה שתתייחסי לדברים, לכן אני נכנסת לדברייך.
<אתי בנדלר: במכתבו של עורך דין פלג בקשר להצעת החוק הזאת שהתקבל אתמול או שלשום הוא גם יוצא נגד הפטור שעליו החליטה הוועדה לא להחיל את הצעת החוק הזאת על אפשרות לגבי הקופונים.
<אתי בנדלר: הוא גם יוצא נגד התופעה הזאת.
<אתי בנדלר: אז צריכים לשקול את העמדה הזאת של המועצה לצרכנות כמכלול.
<אתי בנדלר: לכן גם ביקשנו שיתייצבו אלה שמפעילים את המפעל הזה, האם העמדה של המועצה לצרכנות שהיא רשאית וחייבת לשקול מנקודת מבטה את טובת הצרכן – אבל האם באמת גם חברי הכנסת רואים את טובת הצרכן?
<לאה ורון: אתמול משעה 16:00 זימנו את הוועדה.
יוני שטבון: יש פה הערות גם של עורכת הדין בנדלר ושל עוד גורמים פה, אבל יושבת פה נציגת המועצה לצרכנות ואומרת בבירור שהיא תומכת בהצעת החוק הזאת, ויושבת פה עורכת הדין חנה טירי - -
<תמר פינקוס: אנחנו לא מהמועצה לצרכנות, אנחנו מהרשות.
אבישי ברוורמן: בוא אני אלמד אותך דבר אחד רק ממרום גילי וניסיוני.
אבישי ברוורמן: אנחנו כאן לדון, ולך יהיו דברים לדבר.
אבישי ברוורמן: אני אמרתי לך כבר, אני לא אעבוד בשביל אף אחד, אני לא אשב עם אף קבלן קולות, ואני עושה רק מה שאני מאמין שהוא נכון לאזרחי ישראל.
אבישי ברוורמן: אני מקווה שגם אתה.
אבישי ברוורמן: אז אני רוצה שכל אחד יאמר את דברו, אני אתן לך לדבר הכול – ונקבל החלטה.
אבישי ברוורמן: כמובן, בסופו של דבר דינא דמלכותא דינא.
אבישי ברוורמן: בסופו של דבר את השלטון אי אפשר לכופף, אפשר רק להחליף.
<אביטל פריזמנט: במענה לעורכת הדין בנדלר סעיף (א) לא מתייחס רק לקופונים, אלא גם למנפיק שמנפיק את התו לשימוש אצלו.
<אביטל פריזמנט: שופרסל – תלושים של שופרסל.
<אביטל פריזמנט: זה לא מתייחס רק לקופונים.
<לאה ורון: אבל עורך הדין פלג התייחס במכתב שלו לקופונים.