GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רון שכנר: אני רוצה לומר, כיוון שלפחות זה עלה, שבהתנחלויות – אני אומר, אי-אפשר שלא להתייחס לתושבי היישובים ביהודה ושומרון כבני-אדם, כמו כל בן-אדם אחר – אזרחים במדינה כמו כל אזרח אחר – הם תורמים ונותנים ועומדים בחובות כמו כל אחד אחר, לא פחות, אז גם מגיעות להם זכויות לא פחות.
אבישי ברוורמן: זאת לא השאלה.
<רון שכנר: ולכן ההתקפה על אנשי יהודה ושומרון לא מוצדקת.
<רון שכנר: אני רוצה רק לומר - - -
ישראל חסון: זו לא הייתה התקפה.
אבישי ברוורמן: רגע, לא, שכנר, אשר לקיסר לקיסר, אף אחד פה לא התקיף, מה שאמר חבר כנסת חסון, מה שאמרתי אני, אמר בצורה ברורה: הממשלה צריכה להחליט, ולכן אף אחד לא מתקיף.
אבישי ברוורמן: להתנחלויות שלח גלילי ושמעון פרס ואריק שרון וביבי וכל מיני אנשים.
אבישי ברוורמן: מדינת ישראל צריכה להחליט מה היא רוצה לעשות כשהיא תהיה גדולה, וזמנה עובר, זמן ההחלטה.
אבישי ברוורמן: אף אחד לא דיבר על יהודה ושומרון.
<רון שכנר: אבל עד שמקבלים את ההחלטה - - -
אבישי ברוורמן: אז הוא אומר שצריך להחליט, זה הכול.
<רון שכנר: יפה.
<רון שכנר: אני גם בעד להחליט.
<רון שכנר: אני בעד להחליט, אבל לא זה הוויכוח עכשיו.
<רון שכנר: חיים באזור הזה כמעט 400,000 אזרחי מדינה.
ישראל חסון: אני לא מבין מה שאתה – מה זה "לא הוויכוח", כשאני נותן לך, אני לא נותן למישהו אחר.
אבישי ברוורמן: אין דבר כזה שנותנים לכולם, הוא לא מקבל, אז מוישה יקבל.
ישראל חסון: אמרתי בחלק מדברי שאיך שאתה לא מחלק, מישהו ילין.
ישראל חסון: השאלה נורא פשוטה, הכותרת פה: עדיפות לאומית, את מה זה משרת?
ישראל חסון: בגלל זה השאלה מאוד מאוד לגיטימית.
אבישי ברוורמן: כי אם את ההתנחלויות המבודדות ראש הממשלה שאמר שתי מדינות לשני עמים, והוא יודע שהם לא יכולות להיות בתחומי מדינת ישראל, אז אם הוא נותן להן עדיפויות ולביתר-עילית הוא לא נותן או לקריית-גת הוא לא נותן, אז סימן שהוא לא מתכוון למה שהוא עושה, ואנחנו חושבים שזה מסוכן.
<רון שכנר: אני מסכים אתך.
<רון שכנר: ואני בעד שראש הממשלה יחליט שמדינת ישראל, ממשלת ישראל תחליט לאן היא הולכת.
ישראל חסון: זה בדיוק הדיון.
אבישי ברוורמן: על זה הדיון, היתר זה סתם.
<רון שכנר: אז אין לנו ויכוח.
<רון שכנר: יהיה לנו ויכוח לאיזה נמל צריך להגיע, אבל אין לנו ויכוח שצריך להגיע לאיזשהו נמל, אז על זה לא הוויכוח.
<רון שכנר: אבל אני רוצה לתת עוד נתון אחד חשוב, כי בסוף יש אנשים שחיים באזורים האלה וזה נוגע להם.
אבישי ברוורמן: אמרת את זה שלוש פעמים.
<רון שכנר: יש הטבות במס ויש משכנתאות.
<רון שכנר: ביהודה ושומרון יש הרבה מאוד תקציבים לא ממשלתיים, אבל הם סמי-ממשלתיים שלא עוברים את הקו הירוק, ובסוף אלה תקציבים שמדינה בסוף גם מסתמכת עליהם: תקציבי סוכנות, קרן היסוד, קרן קיימת לישראל, אלה סמי-ממשלתיים, יש הרבה מאוד קרנות שלא עוברות את הקו הירוק בהגדרה - משכנתאות.
<רון שכנר: אני לא יודע אם אתם יודעים, לתושבי יהודה ושומרון קשה מאוד לקבל משכנתאות, כי בסוף בנק שנותן משכנתה, הערובה שלו זה הבית, ובאטמוספירה פוליטית-מדינית כזאת או אחרת, הוא אומר: רגע, אני לא יודע איפה הבית הזה.
<רון שכנר: מתקשים מאוד לקבל משכנתאות.
אבישי ברוורמן: אז מה השורה התחתונה?
<רון שכנר: שורה תחתונה, שיש הרבה מאוד חסרים וחסכים שהם לא על השולחן, הם לא תקציבים ממשלתיים פה.
אבישי ברוורמן: אבל לנקודה כאן.
<רון שכנר: לכן, כשרוצים לעשות איזשהו ניסיון לשוויון עם אוכלוסייה, אז בסוף יש הרבה מאוד דברים שלא נכנסים בתבחינים, והם לא קיימים ולא יושבים על יישוב.
<יגאל דילמוני: אני רוצה להוסיף נקודה, ברשותך.
אבישי ברוורמן: כן, סמנכ"ל ההסברה.
<יגאל דילמוני: נקודה קצרה שאני חושב שחשוב שידעו אותה כאן אנשים, כי יש פה – אני לא מתנגד גם שמדינת ישראל – אני חושב שזה נכון למדינת ישראל להחליט לאן היא הולכת בצדדים המדיניים, אבל הדיון כרגע הוא על אזורי עדיפות לאומית.
ישראל חסון: מה, אתם לא רוצים להחליט?
יעקב ליצמן: משאל עם.
<יגאל דילמוני: חשוב שידעו שבאזורי העדיפות הלאומית החדשים, ופה זו שאלה שאני רוצה לשאול את הנציג של משרד ראש הממשלה, הוצאו 50,000 מתנחלים מתוך הרשימה והכניסו רק 10,000, זאת אומרת - - -
<רון שכנר: הוצאו 60,000 והכניסו 10,000.
ישראל חסון: סליחה, כמה יישובים הוצאו וכמה יישובים נכנסו?
<יגאל דילמוני: לא קשור ליישובים, פר בן-אדם.
ישראל חסון: לי זה קשור.
ישראל חסון: שאלתי אותך.
<יגאל דילמוני: הוצאו שלושה יישובים.
אבישי ברוורמן: אתה סמנכ"ל ההסברה, הוא אסטרטג.
<יגאל דילמוני: הוצאו שלושה יישובים והוכנסו עשרה.
<יגאל דילמוני: האוכלוסייה באותם שלושה יישובים שהוצאו היא אוכלוסייה של בין 50,000 ל-60,000.
ישראל חסון: בסדר, אבל הוא אומר לך, בסוציו-אקונומי – אני אומר לך שבדרום תל-אביב - - -
<יגאל דילמוני: האוכלוסייה של אותם עשרה שהצטרפו הם בסך הכול 10,000, זה סוג של פופוליזם.
<יגאל דילמוני: אני מצטער, אדוני חבר הכנסת, שאני פונה אליך ככה, להגיד שכל התקציבים האלה של אזור עדיפות לאומית - שתו אותם המתנחלים - - -
ישראל חסון: מישהו אמר את זה?
<יגאל דילמוני: לא, ככה זה נשמע.
אבישי ברוורמן: רגע, סליחה, אני מסיים את הדיבור, מכיוון שהדבר היותר חשוב, ובכנסת זה לא קיים בדרך כלל, זו הקשבה.
אבישי ברוורמן: לא היה פה אחד שדיבר על הדברים האלה, אתה מתחיל - - -
<יגאל דילמוני: אדוני היושב-ראש, אבל את מה שאמרת על המתנחלים לא אמרתם על הבדואים.
<יגאל דילמוני: אדוני היושב-ראש - -
אבישי ברוורמן: תקשיב אלי עכשיו.
<יגאל דילמוני: - - הוא אמר את זה על הבדואים, שהם גם בתוך הרשימה.
אבישי ברוורמן: אז אספר לך על הבדואים.
ישראל חסון: אבל הבדואי אזרח מדינה.
ישראל חסון: יכול להיות שקשה לך לעכל את זה, אבל הם אזרחים.
ישראל חסון: דרך אגב, חלקם משרתים ביחידות - - -
אבישי ברוורמן: ישראל, תן לי רגע.
<יגאל דילמוני: מדובר ביישוב לא חוקי, הממשלה רוצה לפנות אותו.
אבישי ברוורמן: אני מבקש ממך, סיימת.
אבישי ברוורמן: אגיד לך משהו על הבדואים, אני אולי בשונה ממך, ישבתי 16 שנה בבאר-שבע ומכיר כל מקום אצל הבדואים, ועבדתי אתם.
אבישי ברוורמן: מדינת ישראל הפלתה את הבדואים, לא נתנה להם משאבים, לא עזרה להם, היא גרמה לכל מה שהיה פה, ואני אומר את זה עם בכירי האנשים שישבו, כי כל השנים שאפשר היה ליישב אותם שם – ולכן כל הסיפור הזה מה עם הבדואים, חטאנו לבדואים, כי אם היינו משקיעים בבדואים, כל הדברים היו משתנים.
אבישי ברוורמן: ולכן, אני לא מבקש ממך יותר את דיבורי ההסברה הזאת שאת הבדואים נזרוק וכל אחד שביהודה ושומרון – אני מכבד את האנשים שפגשתי שם, אבל מדינת ישראל, לדעתי – ואני אומר את זה כחבר כנסת, יכולתי להיות נחמד פה – מדינת ישראל הולכת למקום, אני חוזר מסיבוב עכשיו, היא תבנה לה את ספרטה, היא תבנה לה את אותה מדינה של סיקריקים שבה היא לא תתחשב בכל העולם, אבל יהיה איזה ימין נוצרי-קלריקלי שמחכה לארמגדון והוא ייתן לה את הגיבוי, מכיוון שרוב הציבור לא חושב קדימה.
אבישי ברוורמן: זה מה שמפריע לי.
אבישי ברוורמן: ולכן השאלות הקטנות האלה לא לדן להב.
אבישי ברוורמן: לגבי הסיפור, החליטו שהוא בחוץ כי הוא היה מקורב לשלטון, אז מכניסים לביתר-עילית, החליטו שאחרים לא, אז מכניסים להם.
אבישי ברוורמן: אמר את זה יעקב אשר.
אבישי ברוורמן: הבעיה שהנושא המרכזי, דמותה של ישראל, מה שהוא רוצה, הוא רוצה מדינה שתהיה לה כל יהודה ושומרון, אני אומר: זו התאבדות שהילדים שלי יחיו ולא במדינה יהודית-דמוקרטית, וזה מה שמפריע לי, זו הסיבה היחידה שנשארתי בפוליטיקה פה בכלל, שתהיה מדינה קצת יותר שוויונית, יותר הגונה ושהילדים שלי, ויום אחד הנכדים, יחיו פה במדינה ליברלית יהודית-דמוקרטית וציונית.
אבישי ברוורמן: התהליך הזה של כל הוויכוחים הקטנים, מתחת לזה יש פה משהו כזה שמחסל את האפשרות, ועל זה מדבר ישראל חסון.
אבישי ברוורמן: זו הייתה השיחה שלי עם רבין, רבין לא היה אינטלקטואל גדול, אבל הוא הבין את הדברים האלה.
ישראל חסון: תגיד, שאלה, אתה ב-60,000 כללת את ביתר?
<יגאל דילמוני: כן.
ישראל חסון: יש לי אליך שאלה, צור-הדסה נכללת?
<יגאל דילמוני: לא.
ישראל חסון: הסוציו-אקונומי של אפרת, אני לא בטוח שהוא לא יותר גבוה משל צור-הדסה.
<יגאל דילמוני: גם היא יצאה, אפרת יצאה.
ישראל חסון: למה צור-הדסה לא נכללת?
ישראל חסון: למה אתה לא מלין על זה?
<יגאל דילמוני: אני לא מלין על זה שאפרת יצאה, אני רק אומר שכדאי להכיר את העובדות, יצאו 60,000 מתנחלים - - -
אבישי ברוורמן: צחי, יש לך מה להוסיף מבחינת האוצר?
<צחי דוד: לא.
ישראל חסון: אני אומר לך, מאחר שמבחינת עדיפות גם בדרום תל-אביב יש פריפריה חברתית, אתה לא מאבד אותה – הוא מכליל אותה?
אבישי ברוורמן: רבותי, אני מסכם את הדיון הזה.
ישראל חסון: רגע, שיענה.
אבישי ברוורמן: אז תענה בקצרה, כי הסיבות היורידיות מיותרות.
יעקב ליצמן: אבל הם יביאו את הנתונים.
אבישי ברוורמן: בבקשה, דן, תענה, אבל בקצרה, לא להתחיל להסביר למה זה חוקי.
<דן להב: אין שום בעיה.
<דן להב: לשאלה של דב חנין לגבי קריית-גת, הסיבה שקריית-גת לא נמצאת בפנים, דרך אגב, היא גם לא הייתה במפה הקודמת, ומכיוון שהיא לא עומדת באף אחד מהקריטריונים הנדרשים, אנחנו, כמו שאתם מבינים, לבנו לטובת קריית-גת ולטובת קריית-מלאכי ולוד ורמלה וג'לג'וליה, אבל יש 30 ומשהו יישובים - -
אבישי ברוורמן: למה היא לא עומדת?
<דן להב: - - שהם בסוציו-אקונומי כמו של קריית-גת או נמוך משל קריית-גת ואינם במפה, ולכן היא לא נמצאת, היא לא נמצאת אך ורק מכיוון שהיא לא עומדת בקריטריונים.
<דן להב: לגבי אמירה נוספת של דב חנין, לגבי זה שיישובי הפריפריה אינם בפנים, כל מי שמסתכל במפה שהצגנו פה, רואה שיש שם רק את יישובי הפריפריה.
ישראל חסון: המפה לא שווה כלום.
ישראל חסון: אנחנו רוצים לראות מפה מפורטת של היישובים - - -
<דן להב: כל היישובים מופיעים בהחלטת הממשלה.
יעקב ליצמן: עם הנימוקים.
אבישי ברוורמן: דן, מה שמבקש – תשלחו לנו, לכל חברי הכנסת, את כל רשימת היישובים במפה, ואנחנו נסתכל מה היישובים - - -
יעקב ליצמן: אני רוצה נימוקים, למה X כן ו-X לא.
<דן להב: זה לגבי ההערה של דב חנין.
<דן להב: לגבי ההערות של חבר הכנסת ליצמן, לגבי ההבדלים בין 2009 ל-2013, כאמור, ההבדלים כמעט לא קיימים בקריטריונים, ההבדלים הם בנתונים, הנתונים הם נתוני למ"ס, נתונים של המרכז למיפוי ישראל ונתונים של צה"ל.
יעקב ליצמן: מה נתוני הלמ"ס של ביתר שונה?
יעקב ליצמן: יותר גרוע, נדמה לי, לא יותר טוב.
<דן להב: תרשה לי לענות לך, ביקשתם שאעשה את זה בקצרה, אני יודע לענות לכל השאלות.
יעקב ליצמן: אבל תענה לי על זה.
<דן להב: אני עונה לך לגבי ביתר-עילית, זה הנושא הבא, רשמתי את מה ששאלת.
<דן להב: לגבי ביתר-עילית, ביתר-עילית נמצאת בשטחים, היישובים בשטחים נכנסו על בסיס מיפוי שעשה צה"ל של איומים, הוא שינה את המיפוי של ביתר-עילית בין 2009 לבין 2013.
<דן להב: יש לי פה מכתב מאלוף פיקוד מרכז שמגדיר את היישובים, הוא ששינה, הממשלה לא שינתה, לא את הקריטריונים, אני לא בטוח אפילו - - -
יעקב ליצמן: צה"ל גם ממשלה, מה זה צה"ל?
יעקב ליצמן: צה"ל זה לא ממשלה?
<דן להב: צה"ל במיפוי שלו, הגורמים המקצועיים שמעבירים את המיפוי, כמו שהלמ"ס מעביר את המיפוי של הדירוג החברתי-כלכלי, צה"ל מעביר את הדירוג של היישובים המאוימים, זה מה שקרה.
ישראל חסון: סליחה רגע, אני רוצה להגיד לך משהו, אבישי, אני חושב - - -
אבישי ברוורמן: ביתר-עילית, דרך אגב, בדירוג סוציו-אקונומי - -
<דן להב: אחד בטח.
אבישי ברוורמן: - - אחד.
ישראל חסון: אבישי, תקשיב, אני רוצה להגיד לך משהו, אתה יודע, פה עוברים דברים, ואני אומר לך שאם אנחנו הולכים לסיים את הדיון הזה על תקן שמענו ומדפדפים הלאה, אנחנו עושים שגיאה לא נורמלית.
אבישי ברוורמן: אני מקשיב לך.
ישראל חסון: תראה מי מחליט, תקשיב טוב, מי מחליט ביהודה ושומרון או על מי נשענים בהחלטה או ממי אתה מבקש, מאלוף בצה"ל.
ישראל חסון: לא יקום ולא יהיה.
ישראל חסון: תגיד לי, איך הוא יכול להתייחס - -
אבישי ברוורמן: לסדרי עדיפויות.
ישראל חסון: - - לאפרת, איך הוא יכול להתייחס לדבר הזה?
ישראל חסון: תגיד לי, ההגדרה - - -
אבישי ברוורמן: אלוף מבצע פקודות, זה הכול.
יעקב ליצמן: ישראל, שמת לב מה שהוא - - -
<קריאה: הוא לא החליט.
<יגאל דילמוני: הוא מדרג מבחינה ביטחונית איזה יישוב יותר מאוים בזווית הראייה של צה"ל.
<רון שכנר: ביטחונית.
<יגאל דילמוני: הוא עשה את השכלול שלו.
ישראל חסון: תגיד רגע, אני רוצה לשאול אותך שאלה, באמת, אלוף פיקוד כשיישוב מאוים – בוא נתערב רק על דבר אחד, שאתה לא יכול להפתיע אותי בנתונים בעניין הזה.
אבישי ברוורמן: למרות שאתה סמנכ"ל הסברה מצוין .
אבישי ברוורמן: Don't confuse with the facts
ישראל חסון: אתה לא יכול להפתיע אותי, אתה לא יכול.
ישראל חסון: ואני מוכן להתערב אתך, שאם יש דיפרנציאציה על ציר מסוים בין יישוב ליישוב, הנימוק לא ביטחוני.
<יגאל דילמוני: אני מסכים.
יעקב ליצמן: רק מילה אחת, ישראל - - -
ישראל חסון: אוי ואבוי, אתה יודע מה, ואני הולך לבדוק את זה, ואם כן, אני אומר לך, זה פוליטיקה - - -
<יגאל דילמוני: בהחלטת הממשלה כתוב כל יישוב ולמה הוחלט.
יעקב ליצמן: לא כתוב, ואל תגיד לי מה מביא לממשלה, הייתי שם.
<יגאל דילמוני: זה מופיע בהחלטה.
ישראל חסון: תגיד, אתה רוצה שאנמק, ההוא גר ב-721 מטר והשני ב-628, די, מה קרה לך.
אבישי ברוורמן: זמנך עבר, כבר זמני מתחיל לעבור.
אבישי ברוורמן: ליצמן, בבקשה.
יעקב ליצמן: מילה אחת.
יעקב ליצמן: מה שקורה כאן, הם עושים ככה, הולכים על סוציו-אקונומי, בביתר אחד, זה צריך להיכנס, אבל הוא אומר: אבל ביטחוני הוא טוב, אז מורידים אותו למטה, אתה מבין?
יעקב ליצמן: זה הולך ככה.
אבישי ברוורמן: זה הטריק.
יעקב ליצמן: ההוא ביטחוני במצב לא טוב, אומרים לו: אבל סוציו-אקונומי הוא עשר, הוא למעלה .
יעקב ליצמן: חבר'ה, אל תעבדו עלינו.
<יגאל דילמוני: תראו את זה שגם אנחנו צריכים להגן על אלוף הפיקוד.
ישראל חסון: אתה לא מדבר יותר או שאני מוציא אותך, הבנת?
ישראל חסון: הרב ליצמן, תסלח לי, ביתר לא נמצאת בעדיפות הלאומית כי אתה לא בקואליציה.
אבישי ברוורמן: אבל אתה יודע, וזו הסיבה היחידה.
אבישי ברוורמן: אתה עוד שלושה חודשים תחזור, היית בחוץ, תחזור, ביתר תהיה בפנים, זו המדיניות הלאומית של ישראל.
יעקב ליצמן: אני מוכן לעשות הסכם אתכם.
אבישי ברוורמן: אבל אני יודע שזה יקרה.
<דן להב: אמשיך.
<דן להב: לגבי הבקשה שלך לדעת לגבי יישובים ספציפיים למה הם נכנסו, יש כ-1,400 יישובים במדינת ישראל, אני מוכן לשבת אתך עם האקסל, אתן לך כל יישוב ויישוב, תזמין אותי.
אבישי ברוורמן: יש לי החלטת ועדה, הלאה.
יעקב ליצמן: אני רוצה שתראה את זה על המפה.
<דן להב: לגבי השאלה הראשונה של חבר הכנסת חסון לגבי מפת אינטרסים, בהחלטה עצמה מצוינים ארבעה כיווני מדיניות של הממשלה, הראשון בהם הוא צמצום פערים וחיזוק צמיחה, השני זה חיזוק החוסן הביטחוני-אזרחי, השלישי זה פריסת - - -
<לאה ורון: החלטת הממשלה מונחת לפני חבר הכנסת חסון.
אבישי ברוורמן: אמרת, כבר קראנו אותה.
ישראל חסון: תגיד, אתה מבין את המילה "מפה"?
ישראל חסון: אתה רואה, אתה משתמש ב"מפה".
ישראל חסון: יש לך להציג לי מפת אינטרסים, לא סיסמאות אינטרסים.
אבישי ברוורמן: אין לו, אבל עזוב אותו, מה אתה רוצה ממנו?
ישראל חסון: הרי יש לך תשובה לכל חבר כנסת.
איילת שקד: זה לא הוא עשה את זה.
ישראל חסון: אגיד לך למה, כי הוא אמר קודם בקריאת ביניים: כל מה שנאמר פה על-ידי חברי כנסת - - -
<דן להב: אמרתי שאני לא מסכים.
אבישי ברוורמן: אתה מדבר בתור פקיד, משפטן.
אבישי ברוורמן: אם היית בצד השני היית מבין אותו בדיוק, לכן אל תזלזל בדבר הזה.
<דן להב: לא, ממש לא, להפך.
אבישי ברוורמן: כי הדברים האלה נכונים.
אבישי ברוורמן: אתה בתור משפטן מייצג את שולחיך, זה הכול, אבל אל תשלול את הדברים שנאמרו כאן.
<לאה ורון: משמנכ"ל משרד ראש הממשלה לא נענה לבקשת הוועדה להגיע לדיון, - -
אבישי ברוורמן: היה צריך להיות פה.
אבישי ברוורמן: ביקשתי שלוש פעמים מהראל לוקר להופיע, שולחים את להב.
<לאה ורון: - - והוא שלח את מר להב, מר להב עושה כמיטב יכולתו.
<לאה ורון: השאלה היא מדוע מנכ"ל משרד ראש הממשלה לא מגיע.
אבישי ברוורמן: לא מגיע לכאן אף פעם.
איילת שקד: לא סופרים את הפרלמנט.
אבישי ברוורמן: אין כנסת, הכנסת כבר לא קיימת בישראל, זאת הבעיה.
ישראל חסון: אין לי טענות, אני רק מציע לך, תקשיב, כשאתה משתמש כאן בדיון בוועדה בכותרת "מפת אזורי העדיפות", אמרתי לך, אני רוצה מפת עדיפות שתשב על מפת האינטרסים.
ישראל חסון: אין לך מפה.
אבישי ברוורמן: אין לו, תעזוב.
ישראל חסון: יש לך סיסמאות או אינטרסים?
איילת שקד: הם לא תיאמו אתכם אפילו.
אבישי ברוורמן: רבותי, סיימנו.
<דן להב: חברת הכנסת שקד חזרה, והיא רוצה לשמוע את התשובה לשאלה שהיא שאלה, ושאל חבר הכנסת חסון לגבי הבדואים בנגב.
ישראל חסון: לא שאלתי.
<דן להב: שאלת.
ישראל חסון: אמרתי: בהתיישבות בנגב, לא בדואים.
יעקב ליצמן: איילת שאלה.
איילת שקד: אני שאלתי.
<דן להב: בכל מקרה, השאלה הזאת חזרה גם אצל חבר הכנסת צור, והיא נשאלה.
אבישי ברוורמן: ואצל חבר הכנסת אוחיון.
<דן להב: כאמור, כפי שהסברתי, היו קריטריונים שונים לכניסה למפה, הקריטריון המרכזי והעיקרי בהם הוא הקריטריון של פריפריאליות שנבחן במבחן נפתי, דהיינו, הוא כולל את כל מה שנמצא בתוך הנפה, בין אם הוא יישוב, בין אם הוא שטח ייעודי.
יעקב ליצמן: פריפריאליות זה נשמע גם אצל היהודים או רק אצל הבדואים?
<דן להב: אצל כולם.
יעקב ליצמן: לא מבין מה - - -
<דן להב: אני רוצה להסביר.
אבישי ברוורמן: גמרנו, אני רוצה לסכם.
<דן להב: אני רוצה לסיים.
<דן להב: ולכן, היישובים או השבטים הבדואים שנמצאים שם מופיעים מכיוון שיש להם סמל יישוב והם רשומים בלמ"ס.
<דן להב: אגב, הם הופיעו גם במפה הקודמת, ואגב, יש גם החלטת עדיפות לאומית במסגרת הסיפור של הבדואים.
<דן להב: רגע, אני רוצה להסביר.
<דן להב: רק לזכור, אבל זה בדיוק העניין, טענו פה טענה צודקת שאומרת: יש יישובים, לצורך העניין, שהם לא חוקיים, ומה, נשים אותם בעדיפות לאומית?
<דן להב: זו שאלה נכונה שצריכה להישאל.
<דן להב: העיקרון נורא פשוט, כי יש יישובים לא חוקיים, כל תושבי מדינת ישראל חוקיים, העיקרון הוא שאת ההבחנה בין החוקי ללא חוקי אתה עושה כשאתה נותן את ההטבה.
<דן להב: לצורך העניין – זו הערכה שלי, לא בדקתי את זה ספציפית – כשאתה נותן שירותי רווחה, כשאתה נותן שירותי חינוך, אתה נותן אותם גם לבדואים, גם לילדים הבדואים, אני מניח שאתה לא - - -
יעקב ליצמן: כשאתה בא בתוך העיר ויש ועדה מקומית, כשיש בבניין משהו לא חוקי, הוא אומר: אני לא דן בזה עד שהכול חוקי, אז למה יישובים שלמים לא?
<דן להב: חבר הכנסת צור שאל לגבי תיאום בין ההחלטות, יש סעיף בהחלטת הממשלה - - -
אבישי ברוורמן: ליצמן, עזוב, די.
ישראל חסון: אל תתרגז, הרב, יש לנו דברים יותר מרגיזים בהמשך.
אבישי ברוורמן: אנחנו פה בתיאטרון אבסורד, כמו שאומרים, קפקא וגוגול היו גאים בממשלות ישראל לדורותיהם.
<דן להב: ההחלטה הזאת הייתה גם בממשלה הקודמת, לדעתי אתה היית כשהיא התקבלה, זו אותה החלטה.
יעקב ליצמן: מה זה "קפקא"?
אבישי ברוורמן: אבל הנקודה הזאת – גם אז אמרתי שהממשלה צריכה ללכת על העדיפויות הלאומיות, להחליט מה היא רוצה, וזה הדבר המרכזי, היתר זה קשקושים.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, אני מסכם.
אבישי ברוורמן: ההחלטה מאוד פשוטה, אני מבקש ממנכ"ל משרד ראש הממשלה, מדן להב נציגו עלי אדמות בכנסת, מכיוון שהרי לוקר לא מופיע אצלנו בדרך כלל, נכון?
אבישי ברוורמן: כי כבר מזמן – אני נזכר בימים, אתן לך בנושא אחר, בנושא האוניברסיטאות.
<לאה ורון: אתה צריך לפנות לנציב שירות המדינה.
אבישי ברוורמן: בגיל 42 התמניתי לנשיא אוניברסיטה, הייתי פוגש את ראש הממשלה שמיר, את ראש הממשלה רבין, כשסיימתי את תפקידי ובאמת הצלחתי, הגעתי למצב שרק הרפרנט באוצר, צחי, היה פוגש אותי.
אבישי ברוורמן: ולכן זה ברור לחלוטין כבר – אתה מבין, עליתי.
יעקב ליצמן: זה גם הישג, מה, זה בפירמידה הכי גבוהה.
אבישי ברוורמן: הכי גבוהה.
אבישי ברוורמן: מה שקורה פה כרגע, שבעצם גם השרים – בשביל מה לבזבז את הזמן בכנסת?
אבישי ברוורמן: הכנסת מתייתרת כגוף שקיים, שולחים את האנשים, נותנים נימוקים, והדיונים האמיתיים שעליהם הדברים שעולים כאן, לא מתקיימים בכנסת יותר.
אבישי ברוורמן: אז אני מבקש לקבל בכתב, לכל חברי הכנסת, את רשימת היישובים המופיעה בהחלטת הממשלה מספר 667 ואת הנימוקים ביחס לכל אחד מהיישובים – לכל החברים, חברי ועדת הכלכלה.
יעקב ליצמן: גם אני, על אף שאני לא חבר בוועדה.
אבישי ברוורמן: גם ליעקב ליצמן תיתן עותק סמוי.
<דן להב: אמרתי, אני מוכן אפילו לשבת אתו לגבי כל יישוב ולהראות לו.
ישראל חסון: כל הכבוד.
אבישי ברוורמן: וכמו שאמרתי, לצערי או לשמחתי, אני כבר לא יודע מה הוא יעשה כשהוא יהיה בממשלה, אין לי ספק שהוא עוד כמה חודשים הוא בממשלה.
יעקב ליצמן: אבוא לכאן, אבל אין סיכוי שאני חוזר.
איילת שקד: גם אתה, אבישי.
אבישי ברוורמן: אם אהיה בממשלה, אתם תהיו בחוץ, הלוא זאת הבעיה.
אבישי ברוורמן: הוא צריך להתקדם, תהליך השלום.
אבישי ברוורמן: בד בבד, אני קורא לממשלה, ידידי שכנר, יחיאל ידידי הסמנכ"ל, לחזור ולבחון את רתימת היישובים בעלי העדיפות הלאומית מול עתיד מדינת ישראל כמדינה ציונית יהודית ודמוקרטית.
יעקב ליצמן: אתה לא רוצה להצביע על זה.
אבישי ברוורמן: רבותי, ברשות מרנן ורבנן, רבותי וגבירותי וחבר הכנסת פייגלין, שסוף-כל-סוף מכבד אותי אחרי שאני כל פעם נוזף בו שהוא לא מופיע לוועדה.
אבישי ברוורמן: אדוני המנכ"ל, קודם כל אני רוצה להעיר שאנחנו נסיים את הדיונים כאן ב-12:45 כי בשעה 13:30 אני מקיים פה דיון על המצב בחברת החשמל ולכן אני מודיע לכולם שנסיים את הדיון ב-12:45.
אבישי ברוורמן: כמובן שהדיונים האלה ימשיכו עד שאנחנו נמצה את החוק.
<לאה ורון: המנכ"ל כבר ביקש לקבוע מועדים נוספים לדיון בהצעת החוק.
אבישי ברוורמן: אני חוזר, עורכת הדין זוכוביצקי, לסעיף 2 בו הייתה לנו שאלה לגבי ההגדרות.
אבישי ברוורמן: את רוצה להוביל משם בבקשה?
<שרית זוכוביצקי-אור: בדיון הקודם הפסקנו בהגדרת "ייצור רכב או מוצר תעבורה", הקראתי מספר הגדרות, אבל אפשר לחזור על ההקראה.
<שרית זוכוביצקי-אור: נתבקשנו לבחון את הגדרת ייצור רכב או מוצר תעבורה.
<שרית זוכוביצקי-אור: כדי להזכיר את מה שהיה בדיון האחרון: היה רושם כאילו יש בלבול בין ייצור רכב לבין תיקון רכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: היה מצב שבו יכול היה להיות שחלק מהדברים שקשורים בתיקון הרכב כמו הרכבת מנוע, יכולים להפוך לייצור – זאת לא הייתה הכוונה, ולכן נתבקשנו לעשות שעורי בית.
אבישי ברוורמן: אם הייתה לי בעיה בישיבה הקודמת, פניתי למר פרידמן שעזר לנו יפה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אקרא את ההגדרה שכוללת את התיקון.
<שרית זוכוביצקי-אור: המטרה שלה הייתה להבחין בין פעולות התיקון של הרכב לבין פעולות הייצור – חלק מפעולות הייצור, כמובן, הן התקנה והרכבה ברכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: אלו חלק מהפעולות שמבוצעות במוסך.
<שרית זוכוביצקי-אור: הפתרון שמצאנו הוא הסיפא של ההגדה והיא: "הכול במסגרת תהליך הייצור", להבדיל מתהליך התיקון של הרכב שהוא עיסוק מוסדר אחר.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אקרא את ההגדרה המתוקנת: "ייצור רכב או מוצר תעבורה" – לרבות התקנה, הרכבה או חידוש של רכב או של מוצר תעבורה, לפי העניין, והרכבתו מחלקים או מערכת חלקים, ביצוע שינוי בטיב, באיכות או בצורה של רכב או של מוצר תעבורה והכול במסגרת תהליך הייצור;".
<איתי עצמון: ההגדרה הזאת תוקנה בהתייעצות איתי.
<איתי עצמון: בדקנו בחקיקה הגדרות של ייצור, ובהרבה דברי חקיקה מופיעה הגדרה מרבה.
<איתי עצמון: כלומר, מכיוון שהמילה "ייצור" ברורה בעברית – המילה היא לרבות.
<איתי עצמון: אז מונים בעצם פעולות נוספות שקורות בגדר ייצור.
<איתי עצמון: בסוף ההגדרה הבהרנו שהכול במסגרת תהליך ייצור: אם אני מתקין משהו ברכב, ואני לא עושה את במסגרת תהליך ייצור, אז אני לא בא בגדר ההגדרה.
אבישי ברוורמן: עורך הדין פרידמן, אני רואה שזה מקובל גם עליך.
אבישי ברוורמן: יש למישהו הערה בנושא הזה?
<יוסי סקורניק: הובהר לי שזה מדבר רק על ייצור מקומי ולא על ייצור בחו"ל.
אבישי ברוורמן: עורכת הדין זוכוביצקי?
<שרית זוכוביצקי-אור: יש סמכות טריטוריאלית – הדין חל בארץ.
אבישי ברוורמן: אני לא רוצה לדבר עם מר פייגלין על יהודה ושומרון אבל עוד לא השתלטנו גם על ארצות הברית ועל מקומות אחרים.
<יערה למברגר: צריך להגיד את זה במפורש: ההפך הוא הנכון – אם היינו רוצים - - -
אבישי ברוורמן: יש תאבון גדול לחברה אצלנו.
<שרית זוכוביצקי-אור: לבקשת האיגוד, זה חל ייצור בארץ.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, הערתך התקבלה.
אבישי ברוורמן: אם כך, איתי, אני יכול להצביע על הסעיף הזה?
<איתי עצמון: על ההגדרה.
אבישי ברוורמן: נצביע על הגדרת "ייצור רכב או מוצר תעבורה", מי בעד?
אבישי ברוורמן: עורכת הדין זוכוביצקי, נא להמשיך.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אקריא גם את הגדרת "יצרן רכב במדינת חוץ" – נשמעו הערות גם לגבי ההגדרה הזאת.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אקריא ואסביר את השינוי: "יצרן רכב במדינת חוץ" – כל אחד מאלה: (1) יצרן שתכנן וייצר רכב מחוץ לישראל, בין בעצמו ובין בשיתוף עם יצרנים אחרים (להלן – יצרן מתכנן); (2) אדם שהיצרן המתכנן כאמור הסמיכו בכתב לתקופה שלא תפחת משלוש שנים לפעול מטעמו ולמכור רכב מתוצרתו בישראל ובלבד שמסמכי התקינה רשומים על שמו (להלן – יצרן מוסמך); השר רשאי לקבוע תקופה ארוכה מהתקופה כאמור;".
מיכל רוזין: מה עשיתם כדי לתקן את העניין של מסמכי התקינה ומי רשום על מסמכי התקינה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אסביר באופן כללי את המצב המשפטי ואחרי זה יהיו הבהרות מקצועיות לעניין מסמכי התקינה על-ידי המהנדסים.
<שרית זוכוביצקי-אור: "יצרן רכב במדינת חוץ" היא הגדרה שנועדה להגדיר את היבואן דווקא.
<שרית זוכוביצקי-אור: במסגרת החוק הזה ישנם שלושה סוגים של יבואנים מסחריים, להבדיל מהיבואנים האישיים.
<שרית זוכוביצקי-אור: יש את היבואן הישיר – הוא היבואן שקשור בהסכם עם היצרן; יש את היבואן העקיף – הוא היבואן שקשור לסוכן מורשה.
<שרית זוכוביצקי-אור: הסוכן המורשה הוא גוף בחוץ לארץ, הוא לא היצרן אלא הוא חולייה שנייה בשרשרת; ויש את היבואן הזעיר שקשור עם כל גורם לייבוא רכב לישראל.
מיכל רוזין: לגבי היבואן העקיף, הבנו בדיון הקודם שלא קיים דבר כזה כרגע.
<אבנר פלור: יש יבואן עקיף אחד בישראל.
<שרית זוכוביצקי-אור: הסוגיה הזאת לגבי היבואנים העקיפים תהיה רלוונטית כשנגיע להגדרה של סוכן מורשה ואז אולי אפשר לחשוב מיהו הסוכן המורשה, מיהו הגוף בחוץ לארץ והאם זה מאפשר ייבוא ממנו כדי לאפשר פעילות גם של יבואנים עקיפים.
<שרית זוכוביצקי-אור: הגדרת מייצר היא הגדרה רחבה לייצרן.
<שרית זוכוביצקי-אור: היא הגדרה דומה למצב המשפטי שקיים היום לפיו היצרן הוא לא רק היצרן הקלסי שמתכנן ומייצר, אנחנו יודעים שהיצרן מסמיך גופים אחרים לפעול בשמו וגם הם ייצרן מבחינתנו.
<שרית זוכוביצקי-אור: בחנו את השאלה שעלתה ורצינו להבהיר: החלוקה נעשתה לצרכי הבהרה – יש לה עוד צורך שאני אסביר – שיש לנו שתי אלטרנטיבות ליצרן עצמו, זאת אומרת התקשרות עם יצרן מתכנן או יצרן מוסמך.
אבישי ברוורמן: כדי לסבר את האוזן תני לנו דוגמה.
<אבנר פלור: עשינו שעורי בית, אדוני היושב-ראש, והבאתי דוגמאות.
<אבנר פלור: לדוגמה, ביפן נמצא מפעל האם של חברת סוזוקי בו מתוכנן ומיוצר הרכב.
<אבנר פלור: היה מקרה ספציפי שעלה גם בדיון הקודם: הרכב יוצר בהונגריה וגם היצרן מוגדר בהונגריה וגם ההרכבה מבוצעת בהונגריה כשמפעל האם נמצא ביפן.
<אבנר פלור: מבחינתנו, המסמך שמגדיר לנו את כל המעטפת הכוללת של הרכב: התקינה, ההיבט של ה-Recall, ההיבט של שירותי התחזוקה – זה אותו מסמך דרישות, אותו מסמך הומולוגציה, מסמך WVTM, מסמך התקינה שנותן לנו את כל המעטפת.
אבישי ברוורמן: המסמך הזה הוא אליבא דסוזוקי ביפן?
<אבנר פלור: במקרה הזה בהונגריה.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת שהונגריה תקפה כיפן?
<אבנר פלור: נכון.
מיכל רוזין: זאת אומרת, אם סקודה שמיוצרת בצ'כיה אבל הבעלים היום הם מגרמניה, יהיה רשום: סקודה, צ'כיה?
<אבנר פלור: תלוי איפה מפעל הייצור שלו.
<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, אנחנו גם בדקנו שלא יהיה חסם בייבוא ובדקנו את כל החלופות ואת כל האופציות – ההגדרה שקיימת היום לא מהווה חסם.
אבישי ברוורמן: תודה אבנר על ההבהרה.
משה זלמן פייגלין: אני יכול לשאול שאלת תם?
משה זלמן פייגלין: שאלת הבהרה.
אבישי ברוורמן: בדרך כלל, חבר הכנסת פייגלין, כשאתה שואל שאלה - - -
משה זלמן פייגלין: היא לא כל-כך תמימה.
משה זלמן פייגלין: בשביל מה צריך את כל זה?
<יערה למברגר: למה נתנו שמות: יצרן מתכנן, יצרן מוסמך?
<יערה למברגר: הלכנו פה על הגדרה רחבה – זה חוק שיש בו הרבה חלקים והרבה סעיפים.
<יערה למברגר: הלכנו על הגדרת ייצרן במדינת חוץ - - -
אבישי ברוורמן: תקשיבי לשאלה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת פייגלין, תנסח את השאלה בבהירות כדי שהיא תענה לך בדיוק על מה ששאלת.