GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נחמן שי: את לא מחלקת בסוף הטיסה את כל המושבים בין כל הנוסעים ומעלה להם - - -
גלעד ארדן: דווקא אתה טועה, כי אם בכל מטוס הייתה רק חצי תפוסה – היו מעלים את מחירי הטיסות בסוף.
גלעד ארדן: פה אתה במצב שהטיסה הקבועה שלך כל השנה היא חצי ריקה.
נחמן שי: אז בוא נקבע מראש, אבל זה לא יכול להיות - - -
גלעד ארדן: אבישי, אני רוצה שתשמע.
גלעד ארדן: עוד לא שמעתם אותי.
גלעד ארדן: לדעתי, שמעתם צד אחד ואם תשמעו גם אותי אולי תחשבו אחרת.
גלעד ארדן: המדינה רוצה לתת פה שירות שחלקו חינמי וחלקו ימומן על-ידי פרסומות או מדמי מנוי – עד כאן אנחנו מבינים – האם אנחנו מבינים שככל שמערך ה-DTT מוצלח יותר ומגיע ליותר בתים – אז יותר בתים, גם אם הם לא מנויים של הכבלים והלוויין – עדיין רואים את ערוצים 2 ו-10.
גלעד ארדן: הרי כל הבעיה פה היא 2 ו-10 כי יתר הערוצים לא אכפת לכם מהם כי הם ממומנים על-ידי הציבור: ערוץ 1, 33, 99 ו-23 אלו ערוצים שממומנים על-ידי הציבור בצורה כזו או אחרת.
גלעד ארדן: הבעיה היחידה זה עם 2 ו-10.
רוברט אילטוב: יש לך גם ערוץ 9 - - -
גלעד ארדן: אין עדיין ערוץ 9.
גלעד ארדן: תנו לי לעשות סדר – יש פה אבחנה - - -
נחמן שי: זה שהערוצים הציבוריים לא אכפת להם והם לא נלחמים על הכספים שלהם זה אומר משהו - - -
<שאול מגנזי: בדיון הקודם ערוץ הכנסת נלחם - - -
גלעד ארדן: זה אותו דבר, נחמן, זה אותו דבר.
גלעד ארדן: להשית את זה על האוצר או להשית את זה על תקציב החינוכית או 99, שזה תקציב הכנסת, זה אותו דבר בדיוק, אין הבדל.
גלעד ארדן: אותו כסף – אלו כספי הציבור.
גלעד ארדן: יש לנו היום 6 ערוצים על המערך, הם יודעים שהם משלמים כ-3.5 מיליון שקלים.
גלעד ארדן: אנחנו רוצים לעלות עוד שני מרבבים שביחד זה מעלה עוד 12 ערוצים.
גלעד ארדן: אנחנו לא יודעים מי יעלה על הערוצים האלו: יכול להיות שיעלו ערוצים ייעודיים שהממשלה החליטה בעבר שהיא רוצה, ואם הם רוצים – חייבים לאפשר להם לעלות והם יתפסו חלק מ-12 המקומות, מדובר בערוץ 9 וערוץ 24 ואולי הערוץ הערבי ואולי ערוץ המורשת כשהוא ייבחר.
גלעד ארדן: יש לנו כרגע ארבעה, כנראה, שיהיו קיימים.
גלעד ארדן: נוסף עליהם יש ערוצים נושאיים שיש למדינה היום עניין שיעלו גם הם על המערך כדי לייצר חבילה שמתחרה בכבלים ובלוויין ומביאה להוזלת מחירים.
גלעד ארדן: ככל שאתה רוצה שעכשיו ערוץ ייעודי או ערוץ נושאי, אחד מהשניים, יצטרפו למערך – אני מסכים לטענה שלכם שהאוצר צריך מראש לתת ודאות, כשהם ייגשו עכשיו להתמודד, מה תהיה העלות המקסימלית שתהיה להם.
גלעד ארדן: אבל אם לאחר כל המאמצים שמדינה עושה והם יסבסדו ערוץ נושא מסוים בעלייתו ויגידו: הוא מקסימום ישלם 2 שמיליון שקל לשנה.
גלעד ארדן: נותר מקום פנוי על המערך הכולל, לא משנה אם זה מתוך 12 או מתוך 18, אז מה?
גלעד ארדן: לא נחלק את זה בין כל השחקנים אלא נסבסד את ערוץ 2 ו-10 בעניין הזה?
גלעד ארדן: אני לא חושב שזה נכון.
רוברט אילטוב: למה אתה מסבסד אותם - - -
גלעד ארדן: מה זה החלק שלהם, הם - - -
רוברט אילטוב: אלו שצריכים לשלם 4 מיליון שקל, הם משלמים - - -
גלעד ארדן: כשאתה קונה דירה בבניין שיש 3 דירות בקומה או 5 דירות בקומה.
גלעד ארדן: אז דירה בקומה שיש בה 3 דירות היא בדרך כלל יותר יקרה, מה לעשות?
רוברט אילטוב: כן, אבל קבלן בנה שתי דירות ומכר 10 דירות, על 8 דירות הוא משלם - - -
גלעד ארדן: אבל זאת החלטה שלנו.
גלעד ארדן: הקבלן זה הכסף של הציבור.
גלעד ארדן: אתה מפיץ אותם לציבור ואתה דואג לזה שהם יגיעו לכלל הציבור, גם אם הציבור איננו מנוי בכבלים או בלוויין ובזכות זה השווי של הפרסומות שלהם עדיין שווה כסף.
גלעד ארדן: למה אני צריך לסבסד להם את זה - - -
דוד צור: אני אתן לכם לדבר - - -
רוברט אילטוב: אתה קבעת מחיר לערוץ, הם משלמים אותו ובזה נגמר הסיפור.
רוברט אילטוב: למה אתה צריך להטיל עליהם הכול?
גלעד ארדן: אני לא מטיל עליהם הכול.
גלעד ארדן: אני הולך עם המשל של נחמן שי – אם אתה טס במטוס פרטי או מטוס של שלושה באופן קבוע, או מטוס של 10 – אז ההוצאות מתחלקות - - -
<אתי בנדלר: - - - כמה אתה משלם ובכמה אתה קונה את כרטיס הכניסה - - -
גלעד ארדן: אני מקבל את מה שאתם אומרים - - -
דוד צור: גם יש לו אלטרנטיבה – הוא יכול לבחור לעצמו חברת תעופה אחרת.
דוד צור: פה הוא - - -
גלעד ארדן: בסדר, ערוץ 2 ו-10 רוצים לרדת מהמערך אם זה עוד מיליון או שניים לשנה?
גלעד ארדן: יש להם אלטרנטיבה.
<דבורה קמחי: בוודאי, בוודאי.
<דבורה קמחי: אבל אנחנו לא יכולים.
<דבורה קמחי: כן, אנחנו רוצים אבל לא יכולים.
גלעד ארדן: דרך אגב, גם קודם לא הייתה להם אלטרנטיבה.
גלעד ארדן: גם קודם, כשהעלינו אותם על אחד מששת הערוצים שעל המערך, גם אז לא הייתה להם אלטרנטיבה.
גלעד ארדן: גם אז הודענו להם שהעלות היא 3.5 מיליון שקל לשנה.
גלעד ארדן: אז מה, כי הם התרגלו שזה 3.5 מיליון אז המדינה לא יכולה לייקר את זה כי עלות המערך עלתה?
<דנה נויפלד: אם המחיר ירד, צריכים - - - אם העלות יורדת אז גם צריכים לשנות את - - -
גלעד ארדן: דנה אמרה דבר נכון:
גלעד ארדן: אם עלות המערך תרד עכשיו בגלל ששי יצליח להשיג מחיר זול יותר, אז אנחנו משאירים אותם על 3.5 מיליון שקל.
גלעד ארדן: המחיר שלכן נשאר קבוע.
גלעד ארדן: אין רק לא להעלות – יש לא להעלות ולא להוריד.
דוד צור: אני זוכר מהדיון הקודם שאמרת שקודם כל אין סיבה להעלות את שני המרבבים, אלא אפשר להעלות אחד ואז גם כמות הערוצים הפנויים תהיה יותר קטנה ואז גם אולי אפשר יהיה - - -
<שי באב"ד: אני אסביר את זה בניחותא, ניקח אוויר כולם.
<שי באב"ד: כיום יש מצב שיש מרבב אחד עם 6 ערוצים והמרבב הזה כבר מלא.
<שי באב"ד: באות הזכייניות ואומרות: כשאנחנו עלינו על המרבב הזה – זאת הייתה התשתית הקיימת – עלינו על מרבב שהיו בו 6 ערוצים ובמסגרת ששת הערוצים האלה שילמנו סכום מסוים - - -
גלעד ארדן: אבל הם לא בחרו את המחיר – המדינה הכתיבה להם.
<שי באב"ד: נכון, נכון, המדינה הכתיבה להם את המחיר - - -
גלעד ארדן: גם אז הייתם יכולים לטעון שזה יקר לכם.
גלעד ארדן: פעם זה היה רק 6 שעות ריאליטי בשבוע והיום יש 10 שעות, מה לעשות?
<דבורה קמחי: מה הקשר?
גלעד ארדן: יש קשר.
גלעד ארדן: כי לא יכול להיות שתמיד אפשר שעות רק לטובתכם.
גלעד ארדן: מה לעשות, לפעמים גם זה עולה כסף יותר.
גלעד ארדן: לא נעים אבל זה המצב.
<שי באב"ד: ואז באה המדינה והחליטה שהיא רוצה להרחיב את המערך ולהוסיף עוד שני מרבבים.
<שי באב"ד: יש לנו את היכולת להחליט לא לפתוח את שני המרבבים האלה בבת אחת אלא לפתוח כל מרבב לפי כמות הערוצים שיעלו עליו.
<שי באב"ד: אמרה קודם יעל נכון: כנראה שאם יהיה ערוץ אחד אז לא יפתחו את המרבב אבל אם יהיו שלושה-ארבעה ערוצים – נפתח את המרבב השני, ואת השלישי לא נפתח.
<שי באב"ד: כל מרבב שלא פותחים – אין לו עלות נוספת.
<שי באב"ד: אבל באות הזכייניות ואומרות דבר נכון:
<שי באב"ד: המדינה הרחיבה את המערך והחליטה שהיא פותחת עוד מרבב.
<שי באב"ד: כרגע בעיניהן, המרבב הנוסף לא נועד להן.
<שי באב"ד: המרבב הנוסף נועד לזה שיעלו עוד ערוצים וכדי שנוכל להרחיב את הפלטפורמה.
<שי באב"ד: לבוא היום ולהשית עליהן עלויות נוספות בגין הרחבה של מערך שמלכתחילה לא באה עבורן והיא לא משרתת אותן אלא היא משרתת את הרחבת המערך ואת האינטרס הציבורי.
<שי באב"ד: בעיני יש פה משהו מאוד בעייתי כי בכל זאת יש פה איזשהו עקרון של הסתמכות שככה הן חיו במשך השנתיים-שלוש האחרונות והן מנצלות את הקיבולת של המרבב שלהן.
גלעד ארדן: יכול להיות שזה צריך להיות מתקציב הרשות השנייה כי היא המפיצה של המערך, ואם לא יצליחו להעלות מלא – אז אולי צריך באמת לסבסד את זה מתקציב הרשות השנייה.
גלעד ארדן: יכול להיות רעיון.
<דבורה קמחי: או מכספי הביד שישלמו הערוצים הנושאיים למדינה, כי המדינה היא זו שתקבל את ההכנסות מהמכרזים.
<דבורה קמחי: לעומת זאת - - -
גלעד ארדן: המדינה היא זאת שבנתה בכספי הציבור את המערך הזה.
<דבורה קמחי: בכספי התמלוגים.
גלעד ארדן: התמלוגים שלכם הופחתו לאפס.
גלעד ארדן: אני לא זוכר ביקשתם ודאות.
דוד צור: אני תכף אתן לכם לדבר.
דוד צור: שי, סיימת?
<שי באב"ד: יש לי עוד שני משפטים קצרים.
<שי באב"ד: הדבר הנוסף הוא, אם הולכים על השיטה הזאת ומטילים על הערוצים הנוספים את הסכומים האלה, גם על הערוצים שעולים – השאלה היא מה יטילו על הערוצים שעולים – אמרנו שהיום לא ירצו לעלות ערוצים נוספים למערך כי הוא יקר, הוא עולה 3 מיליון ₪.
<שי באב"ד: אם עכשיו נטיל גם את הקיבולת על אותם ערוצים – המערך יהיה עוד יותר יקר ופחות אטרקטיבי.
<שי באב"ד: אם האוצר יקל על הערוצים הנוספים, החדשים שרוצים לעלות, זה אומר שהיתרה שתישאר על הקיבולת תהיה עוד יותר גדולה ואת היתרה העוד יותר גדולה הזאת אנחנו עוד יותר נשית על הערוצים 2 ו-10 וערוצי - - -
<אתי בנדלר: זה לא ניתן בכל מקרה להיעשות.
<שי באב"ד: איפה הבעיה עוד יותר גדולה - - -
גלעד ארדן: זה לא נכון, שי.
גלעד ארדן: כי הסבסוד של הערוצים הייעודיים והנושאיים הוא עד למחיר שכל אחד היה אמור לשלם לפי חלקו: מספר הערוצים חלקי 12 או 18.
<שי באב"ד: ומי יישא בדלתא של הסבסוד הזה, המדינה או הקיבולת - - -
<אתי בנדלר: אף אחד.
<אתי בנדלר: אין סבסוד.
<שי באב"ד: לא, יש פה סבסוד.
<שי באב"ד: נגיד ששני מרבבים עולים 38 מיליון ₪ - - -
גלעד ארדן: נסביר עוד פעם את ההצעה שלי - - -
<שי באב"ד: אתה מדבר על ההקמה או על ההפעלה השוטפת?
<שי באב"ד: נניח שעכשיו עלו שלושה ערוצים נושאיים חדשים ושונים במרבב השני והחליטו לתת להם הקלה ויש שלושה פנויים של קיבולת.
<שי באב"ד: תיאורטית, המחיר אמור להיות - - -
<אתי בנדלר: איזו הקלה?
<שי באב"ד: אני אסביר - - -
גלעד ארדן: לא, אז אני לא הסברתי את זה - - -
<שי באב"ד: יש פה שתי אופציות.
<שי באב"ד: אופציה ראשונה, עכשיו אם עולים רק שלושה ערוצים נוספים על המרבב השני המחיר קופץ לכולם בעד מיליון ₪ ל-4 מיליון ₪, זה מה שייקרה אוטומטית.
<שי באב"ד: ב-4 מיליון ₪, לערוצים החדשים שרוצים להיכנס, יש פה Barrier מאוד בעייתי, כי גם 3 מיליון ₪ זה לא משתלם – אז 4 מיליון ₪ כן יעלו?
גלעד ארדן: מאיפה אתה רק יודע את זה?
<אתי בנדלר: בשנת 2012, כשהוועדה דנה בחוק הזה, היו כאן ערוצים שאמרו: אנחנו רוצים לעלות, אנחנו לא מסוגלים לעלות בגלל - - -
גלעד ארדן: את יודעת כמה כאלו מגיעים אלי כל יום?
גלעד ארדן: אז מה?
גלעד ארדן: זה אומר שהם חייבים להיות מופצים על-ידי המדינה?
גלעד ארדן: איזשהו הליך שוויוני - - -
<אתי בנדלר: אף אחד לא מדבר שהם יהיו מופצים על חשבון המדינה.
<אתי בנדלר: מדברים על מי צריך לשאת בקיבולת הפנויה.
גלעד ארדן: זה בדיוק מה שמדברים פה.
גלעד ארדן: אז על מה מדברים?
גלעד ארדן: על מה מדברים, גברתי?
גלעד ארדן: מדברים על הפצה על חשבון האזרחים.
גלעד ארדן: כל אחד שיבוא ויגיד: ערוץ הידידות, ערוץ הרעות, ערוץ - - - והציבור ישלם.
<אתי בנדלר: - - - על 12 מקומות ו-9 ערוצים – האם כל אחד - - -
גלעד ארדן: זה מה שנקרא משאב מוגבל, נכון?
<אתי בנדלר: - - - שלושת המקומות הנוספים מחולקים בין הערוצים המופצים, שזה - - -
גלעד ארדן: אז האם האזרחים צריכים להיענש שאין מספיק ערוצים?
<אתי בנדלר: לא, למה שהאזרחים - - - אוצר המדינה - - -
דוד צור: אני מבקש ששי יסיים את דבריו ואחר כך אני רוצה לשמוע את הערוץ השני.
גלעד ארדן: מי זה אוצר המדינה?
גלעד ארדן: זה הציבור.
גלעד ארדן: מה זה "אוצר המדינה" כל הזמן?
<אתי בנדלר: הציבור, נכון.
גלעד ארדן: אז הציבור ישלם את מחיר ההפצה של מערך ההפצה שהקימה המדינה בכספו כי לא מספיק ערוצים רוצים - - -
<אתי בנדלר: לא, רק של המקומות הפנויים, רק של הקיבולת הפנויה.
גלעד ארדן: של הפנויים, נכון.
גלעד ארדן: אבל זה לסבסד את ההפצה של אלו שעלו על המערך.
<אתי בנדלר: לא, לא מסבסדים את ההפצה, הם נושאים את עצמם גורמי ההפצה - - -
דוד צור: יש לי עוד שאלה בעניין הזה: זה מתוחם בזמן?
דוד צור: הקיבולת הפנויה הזאת מתוחמת בזמן?
<אתי בנדלר: זה לא מתוחם - - -
דוד צור: נשמע הגיוני?
<אתי בנדלר: מה נשמע הגיוני?
דוד צור: זה לא מתוחם בזמן, ואז הערוצים הפנויים האלה יכולים להישאר ככה פנויים - - -
<אתי בנדלר: לגמרי, נכון.
<אתי בנדלר: מי ששכר דירה ישלם עבור הדירות הריקות של היזם – זה מה - - -
גלעד ארדן: אין מצב שהמכרז לא עלה בו אף ערוץ, ואנחנו העלינו עכשיו עוד 12 - - -
דוד צור: עוד מרבב?
גלעד ארדן: לא, אין מצב כזה, הרי אנחנו אומרים שיש איזשהו מינימום שרק בו אנחנו פותחים את המרבב הנוסף.
<אתי בנדלר: - - - המועצה, אתה מסמיך אותה לקבוע שלמרות שמישהו זכה במכרז – אתה לא תפתח מרבב - - -
<שי באב"ד: בעיה נוספת שיש בהטלת העלות הזאת – השר ציין קודם שארבעה מתוך ששת הערוצים הם של המדינה כך שייצרנו מצב שאת הזכייניות חייבנו – אין להן אופציה לצאת החוצה, אנחנו מוכנים, בגדול, מהתקציב של כספי הציבור, להעלות את המחיר עבור אותם ארבעת ערוצים כי הם לא מממנים את עצמם אלא הם ממומנים מכספי ציבור, ולערוצים 2 ו-10 אנחנו אומרים שהם ישלמו את זה מהכיס שלהם.
<שי באב"ד: אני חושב שזאת בעיה כפולה: גם ההסתמכות הראשונה שלהם וגם עצם זה שאחר כך מגלגלים את כל הסכום, לא מגלגלים אותו על חברות פרטיות או על ערוצים פרטיים, אלא על המדינה ממקום אחר של תקציב ומגלגלים את זה על שתי הזכייניות ממקום פרטי שחויבו להיות שם מלכתחילה.
דוד צור: אני רוצה לשמוע את ערוץ 2 ו-10.
<עופר מרגלית: אפשר לחדד מעט לגבי ההיסטריה?
<עופר מרגלית: שי מתאר אותה קצת לא במדויק וחשוב שכולם יכירו את זה.
דוד צור: אני אתן לך לדבר, אבל קודם נשמע - - -
<עופר מרגלית: רק תיאור העובדות, לא שום טענה.
<עופר מרגלית: כשהוקם המערך הזה, לא היה את הסעיף הזה.
<עופר מרגלית: הערוצים עלו למערך כשהם יודעים שהם מממנים את ההפצה, לא משנה כמה ערוצים יש, ערוץ הטלוויזיה החינוכית עוד לא היה.
<עופר מרגלית: היו רק ארבעה ערוצים וערוץ 2 ו-10 מימנו גם את הקיבולת הריקה, צריך לזכור את זה.
<עופר מרגלית: רק לפני שנתיים הגענו לוועדה ואז בעצם שונה הסעיף הזה.
אבישי ברוורמן: חברה, אני מברך אתכם ומודה לכם.
אבישי ברוורמן: זו הייתה לי חוויה נפלאה ואני מקווה שגם הסוף יהיה טוב ואני סומך על דוד צור ואני מודה לשר ולכולם.
אבישי ברוורמן: הבטחתי לאשתי ועם אשתי אני צריך לחיות כל השנים, זאת התקווה שלי, אתכם – רק מפעם לפעם.
דוד צור: תשלים בבקשה את הדברים.
<עופר מרגלית: חשוב להבין בהצגת הדברים שזה לא שנוחת משהו שהחברות לא התכוננו אליו או סכומים מופרזים.
<עופר מרגלית: הסכום רק הולך ויורד משנה לשנה: כשהם עלו על המערך זה היה כמעט 6 מיליון שקלים והיום זה ירד לכיוון של 3.5 מיליון.
<עופר מרגלית: הצגת הדברים צריכה להיות כמו שהיא.
דוד צור: בואו נשמע את ערוץ 2 ו-10 – נציג אחד מכל חברה.
<שאול מגנזי: זה יפה מאוד שמשחזרים כאן את ההיסטוריה.
<שאול מגנזי: אני ישבתי בכל הדיונים האלה.
<שאול מגנזי: מכאן זה התחיל: רצו להקים מערך קטן של 6 ערוצים ולאט לאט התיאבון גדל והמערך גדל ל-18 ערוצים.
<שאול מגנזי: כשדיברו על 6 ערוצים, באמת דובר שאנחנו נשלם את הנפח הפנוי, אם היה, בהתחלה 4 ואחרי זה 6.
<שאול מגנזי: המערך קפץ באחת מ-6 ל-18 ערוצים.
<שאול מגנזי: אם ניקח את דברי מליאת הכנסת – לא מה שאני אומר – מי הקים את המערך?
<שאול מגנזי: במשך 4 שנים, זכייניות ערוץ 2 ו-10 שילמו לאוצר המדינה 4% תמלוגים.
<שאול מגנזי: אני יודע שזה מעייף לשמוע את זה אבל אין ברירה, צריך לשמוע את העובדות.
גלעד ארדן: מה זאת אומרת הם שילמו 4%?
גלעד ארדן: מה, הם עשו טובה?
גלעד ארדן: זה מה שהתחייבתם כשזכיתם במכרז.
גלעד ארדן: אתם עושים טובה למישהו כשאתם משלמים כשאתם מתחייבים במכרז?
גלעד ארדן: איזה מין דבר זה?
גלעד ארדן: גם מס הכנסה הם בטח שילמו.
גלעד ארדן: כל הכבוד, צל"ש או מדליה.
<שאול מגנזי: כבוד השר, חבל על הציניות הזאת.
<שאול מגנזי: ישבנו כאן משעה חמש - - -
גלעד ארדן: לא ציניות.
גלעד ארדן: אתה ציני.
<שאול מגנזי: אני מציע לקרוא מה כתוב בדברי ימי הכנסת.
<שאול מגנזי: לא אני כתבתי את זה.
<שאול מגנזי: אפשר לשמוע מה אמר יושב-ראש ועדת הכלכלה במליאת הכנסת כשהחוק הזה עבר, תקראו את זה.
<שאול מגנזי: האוצר הצהיר כאן, וכל האנשים פה הם פשוט חדשים, יפה מאוד מה שאומרים כאן, האוצר הצהיר ואמר שבכספי התמלוגים במשך 4 שנים שילמנו 4% כשלכל גופי התקשורת הורידו את התמלוגים ב-2006 ל-3%, ל-2% ולאחוז אבל לערוץ 2 ו-10 לא הורידו את התמלוגים.
<שאול מגנזי: ההסבר של חיים פרננדז – שנפגש איתי כשהוא היה באוצר לפני החברים שנמצאים פה – היה שהכסף הזה שעלותו עבורנו, עבור רשת, קשת וערוץ 10, עשרות מיליוני שקלים מימן את הקמת המערך.
<שאול מגנזי: אפשר לבדוק את זה בפרוטוקולים של הוועדות כאן, הכול רשום.
<שאול מגנזי: עכשיו, במקום 6 נהיו 18.
<שאול מגנזי: היה כאן דיון מאוד סוער, פה אחד הוחלט כאן על-ידי חברי הוועדה – אופוזיציה וקואליציה כאחד – שאין שום הצדקה שהעלות של הקיבולת הפנויה תושת על מי שנמצא בתוך המערך – זה מעין קנס נוסף – אוצר המדינה צריך לממן את זה.
<שאול מגנזי: אוצר המדינה רוצה לשמור את הקיבולת הפנויה כדי לעודד את כל מה שנאמר כאן, ואנחנו מברכים על זה, ערוצים ייעודיים והכול.
<שאול מגנזי: אגב, גם לעניין הערוצים הייעודיים היה כאן סיפור, אבל אנחנו הנחנו לזה.
<שאול מגנזי: אמרתי את זה בדיון הראשון.
דוד צור: אנחנו כבר אחרי זה.
<שאול מגנזי: אני לא אחזור על זה.
<שאול מגנזי: גם על זה היה סיפור.
<שאול מגנזי: לא סתם אמרו אחד ועוד אחד, הייתה לזה סיבה.
<שאול מגנזי: בדיקת התכנות כלכלית, מה קורה לשוק הפרסום.
<שאול מגנזי: אבל קפצו ואמרו בבת אחת 7 ערוצים עכשיו או 12.
<שאול מגנזי: משהו פה לא הגיוני, לא סביר.
<שאול מגנזי: אבל רוצים לעשות את זה כך – בסדר.
<שאול מגנזי: אין שום היגיון ואין שום הצדקה על משהו שהוחלט לפני שנה וארבעה חודשים ולא השתנה שום דבר, רק נוספו עוד ערוצים, כלום לא השתנה.
<שאול מגנזי: אין שום הצדקה לתקן את החוק הזה היום במסגרת חוק ההסדרים, שום הצדקה.
דוד צור: אני רוצה לשמוע את ערוץ 10.
<דבורה קמחי: אני מסכימה לכל מה שחברי אמר:
<דבורה קמחי: ערוצים 2 ו-10 הם היחידים שהתמלוגים שלהם לא הופחתו החל משנת 2006, כשהופחתו לחברות הסלולר, לחברת יס ולחברת הוט את התמלוגים.
<דבורה קמחי: דבר שני, אנחנו רואים כאן מודל קצת שונה מהמודל שחשבו עליו כשהמערך הזה קם.
<דבורה קמחי: מתכוונים לפרסם כאן מכרזים כשהמדד היחיד לזכייה במרכז הוא כסף שישולם למדינה.
<דבורה קמחי: זאת אומרת יש לאוצר המדינה כרגע מקור כספי שהוא יקבל מאותם גופים פרטיים שישלמו עבור כניסה לערוצים הנושאיים.
<דבורה קמחי: והדבר השני ששמענו היום הוא שיכול להיות שהאוצר בכלל ימכור את המערך הזה למפעיל פרטי ויחזיר לעצמו את כל עלות ההשקעה בהקמת הפרויקט, זה מצד אחד.
<דבורה קמחי: מצד שני, אנחנו חיים באי-ודאות.
<דבורה קמחי: אף אחד לא יכול לומר לנו כמה כסף נשלם, למשך כמה זמן נשלם.
<דבורה קמחי: אנחנו חיים באיזשהו מין לימבו כשכל ההחלטות נמצאות בידי המדינה: המדינה יכולה להעלות ערוץ אחד בלבד למרבב, היא יכולה להעלות גם 6 ערוצים.
<דבורה קמחי: אנחנו לא יודעים, זה לא בשליטתנו, זה לא באחריותנו.
<דבורה קמחי: לכן אנחנו מבקשים שמי שהמערך בבעלותו ומקבל את ההכנסות ממנו יישא גם בהוצאות הקיבולת הפנויה.
<דבורה קמחי: דבר נוסף, כל אנשי האוצר - - -
דוד צור: תמשיכי, את מדברת בעיקר לפרוטוקול.
נחמן שי: היא מדברת אלינו – מה זה לפרוטוקול?
דוד צור: אתה מקשיב נחמן.
נחמן שי: היא רוצה שהשר ישמע אותה.
<דבורה קמחי: כשמשיתים עלינו תשלום נוסף לתשתית – צריך להיות ברור לכולם שהסכום הזה ייגרע בסופו של יום מהתוכן, הוא ייגרע מהציבור, כי אנחנו משקיעים היום בתוכן מעבר – והרבה מעבר – למה שאנחנו מחויבים על פי החוק.
<דבורה קמחי: אין לנו מקורות כספיים נוספים אחרים - - -
דוד צור: עד שהצלחנו להרגיע את הגזרה הזאת - - -
<אילאיל לבנת: לא יכולים להיות רגועים – מושת עלינו עוד סכום, אז הם צריכים - - -
<יעל מבורך: אני רוצה להתייחס לנקודות שעלו כאן.
דוד צור: אני אתן להתייחס.
דוד צור: אבל אני רוצה לשמוע את נציגי קשת כדי לסיים.
<טלי גורן: מעבר לעובדה שאני מצטרפת לחברי, אני רוצה להסב את תשומת לבכם לשני דברים.
<טלי גורן: דבר ראשון, כרגע אם עלינו יושת הסכם הזה, זה אומר שאנחנו מממנים את המתחרים הפוטנציאליים שלנו.
<טלי גורן: אני לא מבינה את ההיגיון בזה, לא מבינה למה זה נראה לכם הגיוני שאנחנו נממן את המתחרים הפוטנציאליים שיעלו ויתחרו בנו.
<טלי גורן: הדבר השני, אם יש עניין כאן לעודד באמת את הפלטפורמה הזו ולעודד את השחקנים החדשים, אז יש סתירה אינהרנטית בזה שאתם משיתים את זה עלינו וגם לא שום התכנות, שום ודאות, שום יכולת תכנון שלנו לקבל את הסכומים האלה.
<טלי גורן: גם לא ברור, אני חייבת להגיד לכם, יש משהו שהוא הרגל קבוע כאן והאוצר אוהב להשתמש בזה ולומר שבעצם אנחנו ידענו מראש את דמי ההפצה שלנו ודמי ההפצה האלה אף ירדו מהמערך האנלוגי למערך הדיגיטלי כן הלאה.
<טלי גורן: זה קורה.
<טלי גורן: זה נקרא התקדמות, איזושהי אבולוציה.
<טלי גורן: אני מקווה שאין לכם באמת עניין שאנחנו נשלם דברים שאנחנו לא צריכים לשלם כי גם ככה אנחנו עושים את זה.
<טלי גורן: יש דבר אחד נורא-נורא פשוט: עצם זה שאנחנו היום גם מחויבים בחוק להיות במערך הזה, אמר השר, אולי יכול להיות שזאת אופציה לאפשר לנו לא להיות על הפלטפורמה הזאת, יכו להיות שזאת אופציה.
<טלי גורן: בינתיים, המנוע לפלטפורמה הזו, להצלחת הפלטפורמה הזו, אלה ערוצים 2 ו-10.
<טלי גורן: הם המנוע לפלטפורמה הזו שהמדינה רוצה כמתחרה בטלוויזיה הרב-ערוצית.
<טלי גורן: אם אתם מחליטים עכשיו, וזו זכותכם, להגיד: אנחנו משנים את החוק ואתם לא חייבים להיות על המערך הזה.
<טלי גורן: יכול להיות – תנו לנו להחליט.
<טלי גורן: מה שנקרא: קונה מרצון ומוכר מרצון.
<טלי גורן: עכשיו אתם גם מחייבים אותנו להיות על הפלטפורמה, גם מחייבים אותנו בתשלום דמי הפצה ועכשיו אנחנו מחויבים לשלם את הזכות למתחרים הפוטנציאליים שלנו.
<טלי גורן: זה מופרך.
דוד צור: אני חושב שהסברת את זה יפה.
<ניר יוגב: אני חושב שהרפורמה שמוצעת כאן היא רפורמה מאוד-מאוד חשובה שאמורה ודאי להביא להגדלת תועלתו של הציבור:
<ניר יוגב: הוא יקבל מגוון יותר גדול והוא יוכל לבחור שלא לשלם הרבה מאוד כסף לחברות הכבלים והלוויין בגין טלוויזיה.
<ניר יוגב: אלא שכל התועלת הזו לא תצמח לו את בסופו של דבר המכרזים לערוצים הנוספים ייכשלו בגלל חסמי הכניסה של התשלום של מספר מיליוני שקלים.
<ניר יוגב: נדמה לי שכבר עכשיו, וגם בשנים האחרונות, היה אפשר לרכוש ערוץ ייעודי בכבלים ובלוויין תמורת סכום שהוא נמוך מהסכום שמדברים עליו עכשיו.
<ניר יוגב: תמורת, דמה לי, סביב 2.5 מיליון שקלים, ועובדה שאף אחד לא עשה את זה.
<ניר יוגב: אני לא יודע מה יהיו התנאים של הערוץ הנושאי בהמשך, אבל אני בתחושה שאין חולק על כך ש-5-4-3 מיליון שקלים הם חסם כניסה ולכן אם רוצים להרחיב את התחרות – וזה מה שעושה הרפורמה – המדינה צריכה להסכים לכך שהציבור שאמור ליהנות מהרפורמה הזאת הוא זה שיממן אותה גם כן.
<ניר יוגב: ההצעה שלי היא שהמימון של ה-Capacity הנוסף יהיה על חשבון הציבור, כלומר על חשבון אוצר המדינה וכן ההצעה שהעלה חבר הכנסת סוייד בדיון הקודם או אחד לפני כן, שכספי המכרז של הערוצים הנושאיים יופנו למימון הפצת השידורים, גם היא נכונה, משום שזה בדיוק המעגל שאנחנו רוצים לייצר.
<ניר יוגב: אנחנו רוצים לייצר מעגל שבו עלויות ההפצה הולכות ויורדות, כמות הערוצים הולכת וגדלה וככה התועלת של הציבור גם היא הולכת וגדלה.
דוד צור: רציתם להגיב, רשות השידור?
<תומר קרני: אני חוזר על הדברים שאמרתי גם לפני שבוע: עמדתנו דומה לעמדת הערוצים האחרים בעניין הנשיאה בקיבולת הפנויה.
<תומר קרני: רק לפני שנה תוקן החוק והוחלט שאוצר המדינה יישא בזה.
<תומר קרני: צריך לזכור שרשות השידור ממומנת מאגרה שהולכת ופוחתת על פי חוק.
<תומר קרני: המקורות שלנו – אני לא יודע אם יהיו מקורות לשאת גם בעלויות של ערוצים אחרים שעוד לא עלו על המערך.
דוד צור: אבל אצלכם בכל מקרה, אני מבין, שזה בסופו של דבר מתוך תקציב שממילא ממומן על-ידי אגרה והשאר על-ידי המדינה.
<תומר קרני: הוא לא ממומן על-ידי המדינה.
<תומר קרני: הוא ממומן על-ידי אגרה – שהולכת ופוחתת על פי חוק ויש מגמה שלא להעלות אותה בחזרה – ועל-ידי פרסומות ברדיו, למשל.
דוד צור: תשדירי שירות.
<תומר קרני: כן, פרסומות ברדיו, שזה לפעמים עולה ולפעמים יורד.
<תומר קרני: אבל התקציב הזה זה לא תקציב שהמדינה מזרימה לרשות השידור לפי הצורך.
<תומר קרני: לכן אנחנו חוזרים על ההערה שלנו בנושא.
דוד צור: אנחנו נצא ל-10 דקות הפסקה ונחזור.
דוד צור: קחו בינתיים כריכים.
דוד צור: רבותי, הרשות השנייה, נא לשבת.
דוד צור: הפסקנו במחלוקת שבה העלו חברי הכנסת נחמן שי ורוברט – שאני לא רואה אותו פה – בעניין השתת העלויות על הערוצים הפנויים כשאלו יעלו.
דוד צור: אחרי שגם שר התקשורת וגם האוצר, בסך הכול הלכו כברת דרך יפה, הצלחנו לפחות לעניות דעתנו, להגיע פה להבנות שאפשר לחיות איתן באופן שלא ירעו את מצב הערוצים המסחריים וגם יאפשרו את היציאה לביד באופן - - -
גלעד ארדן: הן ירעו רק את מצבה של קופת הציבור, זה הסיכום.
דוד צור: אבל הסיכום הוא כזה שכולם יוכלו לצאת מרוצים ממנו, כי בסופו של דבר הוא לא יפגע במצב הקיים כיום וגם ייתן איזו ודאות להמשך.
דוד צור: אני מבקש משר התקשורת שיציג לנו את העניין הזה ואחרי כן נעבור להצבעות כי הבטחתי ליושב-ראש שלא נשאיר לו זנבות.
גלעד ארדן: אני אסביר בקצרה את המהות, ואם מרד האוצר רוצה להוסיף – שיוסיף.
גלעד ארדן: אמרו כאן הערוצים המסחריים: אנחנו לא מוכנים לסבסד את המתחרים שלנו, אנחנו עלינו על המערך ידענו כמה זה עולה לנו, המדינה רוצה עכשיו – הנה, מחזקים אותי, יש לי תמיכה.
<שאול מגנזי: ההתחלה בסדר.
גלעד ארדן: תראו, כיוון שאתם בדרך כלל אוהבים להחזיק את המקל בשני הקצוות, לא בטוח שתהיו מרוצים לגמרי, אבל יחסית למה שעלול היה להיות אני חושב שאתם צריכים להיות מרוצים.
גלעד ארדן: אני מרגיש קצת במבחן – אני לא חושב שבאתי לפה למבחן.
דוד צור: עדיף שנפסיק את הפינג-פונג הזה ונמצה את העניין.
גלעד ארדן: באופן עקרוני אנחנו יוצרים מצב שבו למדינה יש עניין להיטיב את מצבו של הציבור, לייצר תחרות לכבלים וללוויין, ולכן אנחנו רוצים להגדיל את מערך ההפצה של עידן פלוס ולהוסיף עליו ערוצים, בין אם אלו ערוצים ייעודיים או בין אם אלו ערוצים נושאיים.
גלעד ארדן: את הערוצים הללו, יש לנו עניין להגביר את הוודאות שהם יעלו על המערך, ולכן אנחנו מבקשים שתקבע בחוק הסמכות לשר האוצר ולשר התקשורת להחליט לפני היציאה למכרזים – ייעודיים, אגב, לא צריכים מכרז.
גלעד ארדן: ערוץ 24 למשל יכול לעלות – ואנחנו נוכל לקבל החלטה על סבסוד המחיר שאתו יעלו הערוצים הנושאיים והייעודיים כך שהם יידעו מה המחיר שהם עולים אתו.
גלעד ארדן: בכך המדינה כבר משלמת כסף כדי להגדיל את הסיכויים שהמרבבים יאוישו במידה מקסימלית, ולשם כך יינתן סבסוד.
גלעד ארדן: במידה וגם הסבסוד הזה לא יספיק ויישארו ערוצים ריקים – תינתן האפשרות לא לפתוח את המרבב הנוסף בהחלטה של שני השרים.
גלעד ארדן: אם נפתח המרבב וחלק מהמכסה שלו איננה מלאה, מי שיישא בעלות העודפת של אותו מרבב נוסף – הרי עשינו פה הפרדה בין המטוסים והדירות אז אני משתמש במשל – אז אם עכשיו אנחנו מטיסים מטוס חצי ריק, חדש, לא המטוס שלהם, מי שיישא בעלות העודפת אלו רק הערוצים הציבוריים ולא הערוצים המסחריים: לא ערוץ 2 ולא ערוץ 10.
גלעד ארדן: הם נותרים בעלות שהם הכירו תמיד שהם משלמים במטוס שבו הם טסים והם ימשיכו לטוס באותו מטוס כל הזמן.
גלעד ארדן: זאת ההצעה.
דוד צור: קודם כל, תודה לשר.
דוד צור: יעל תסבירי קצת איך הדבר הזה ייעשה במספרים.
<אתי בנדלר: זאת אומרת שרק הערוצים הציבוריים יישאו בקיבולת הפנויה: ערוץ 1, ערוץ 33, 23 ו-99 הם היחידים שיישאו בקיבות הפנויה.
גלעד ארדן: את רוצה להחזיר את ערוץ 2ו-10 שיישאו?
גלעד ארדן: הערוצים הציבוריים, כשהם מגיעים לגרעון, יש איזה הוקוס-פוקוס ואז הם באים לאוצר והוא מממן את הגרעון הזה.
גלעד ארדן: כלומר, כשהם מסבסדים משהו - - -
<אתי בנדלר: או שהם באים לחבר כנסת לוין.
גלעד ארדן: גם נכון.
גלעד ארדן: אבל באופן עקרוני, כשהם נקלעים לגרעון או חסר להם כסף – אז מי שמשלים את הכסף הזה זה האוצר.
גלעד ארדן: אז בכל מקרה בשלב הראשוני הסבסוד מהם ואם זה מביא אותם למצב בעייתי – בסוף זה גם מגיע מהאוצר.
<אתי בנדלר: והערוצים 2 ו-10 ישלמו את מה שהם משלמים היום?
<אתי בנדלר: תהיה הקפאה של הסכום הזה?
גלעד ארדן: הם לא קשורים אלינו.
גלעד ארדן: אנחנו בצורך שלנו לנסות להיטיב את מצבו של הציבור, רוצים להפעיל מרבבים נוספים ולשם כך אנחנו מסבסדים את מי שיעלו על אותם מרבבים נוספים.
גלעד ארדן: אם הצלחנו – מה טוב, סבסדנו מכספי הציבור כמה ערוצים שמאפשרים תחרות.
גלעד ארדן: אם לא הצלחנו – אז מי שנושא בזה זה הערוצים הציבוריים בעלות העודפת, בהנחה שהשרים החליטו לפתוח את המרבב.
דוד צור: יעל, קודם נשמע אותך ואחרי זה – דנה, תגידי לנו - - -