GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אליהו פולק: אמונה תפלה, כל אחד יש לו את ההגדרה שלו של מה זה אמונה תפלה.
נחמן שי: אם יהיה תשדיר שימליץ להיזהר מחתול שחור או לא לעבור מתחת לסולם זו נקראת אמונה תפלה.
<אליהו פולק: אני בא ושואל מה ההגדרה.
ישראל אייכלר: אבל מישהו יגיד ששמירת שבת - - -
נחמן שי: אבל יושבים שם אנשים ולא מכונות ולא רובוטים וגם כן יש להם שכל ישר.
איציק שמולי: פרופ' פולק, סיימת?
<אליהו פולק: לא, לא סיימתי.
יעקב אשר: הערה: אולי בנושאים שקשורים לדת או לדברים האלה, שתהיה היוועצות עם הרב של צה"ל?
<ירון דקל: אני רק רוצה לחדד לטובת כל מי שנמצא כאן, זה מועתק מחוק רשות השידור, מכללי רשות השידור, הכול מילה במילה נלקח ל"גלי צה"ל".
<מיקי מירו: זה כללי רשות השידור.
איציק שמולי: חבר'ה, סליחה, פרופ' פולק תסיים בבקשה ואחרי זה כולם יוכלו להתייחס.
<אליהו פולק: אחרי זה ישנו סעיף שמדבר על "מגידי עתידות, אסטרולוגים, יועצים לעניינים שבנפש וכיוצא באלה", אני לא מאמין לאף אחד ולא צריך לבוא ולשכנע אותי שהאסטרולוגים וכן הלאה – לטעמי זה דבר שאין בו מדע, נקרא לזה ככה.
<אליהו פולק: אבל למה?
<אליהו פולק: למה אנחנו צריכים לבוא ולהגדיר אנשים בדעותיהם ולבוא ולומר שהדעות שלהם לא יכולות להתפרסם?
<אליהו פולק: אני לא מבין.
ישראל אייכלר: כי זה מרמה את האנשים, האסטרולוגיה מרמה הרבה אנשים.
<אליהו פולק: אז גם כן מי שיבוא ויאמר שגם הדת מרמה אנשים, יבואו ויאמרו על כל דבר שהוא מרמה אנשים.
ישראל אייכלר: זו הערה נכונה, וכן צריך לעגן את זכויות הדת באופן - - -
<אליהו פולק: אז איפה הגבול?
<אליהו פולק: חופש הביטוי מאפשר לך לבוא ולהביא אסטרולוג לשידור, ברשות השידור יש איסור לפרסם אבל נותנים לאסטרולוגית לבוא ולדבר שם 10 דקות דברים – סליחה – שאני לא מאמין בהם.
איציק שמולי: אבל חופש הביטוי לא יכול לשמש כסות ומגן להטעות הציבור.
<ירון דקל: אבל לא בתשלום.
<אליהו פולק: אז מה ההבדל?
<ירון דקל: יש הבדל.
<ירון דקל: אם אתה תקנה תשדיר זה דבר אחד, אם תתראיין זה דבר אחר.
<ירון דקל: ממש הבדל גדול מאוד, חד משמעית.
<אליהו פולק: אני לא מצליח להבין את ההבדל.
<רון מוסקוביץ: המראיין אמור להקשות עליו.
<ירון דקל: למשל.
<אליהו פולק: דבר נוסף, כבר אמר מי שאמר כאשר מדובר על פגיעה בסדר ציבורי שיש בהם כדי לפגוע בטעם הטוב, מי מגדיר מהו הטעם הטוב?
<אליהו פולק: לא ברור לי.
<אליהו פולק: יש אנשים שיגדירו דבר אחד שהוא טעם טוב ואחרים שיאמרו שהוא טעם רע.
ישראל אייכלר: באיזה סעיף זה?
<אליהו פולק: סעיף (16).
<ירון דקל: אפשר לערער, כאמור, על הכול.
איציק שמולי: סיימת, אדוני?
נחמן שי: עד היום הרשות השנייה משדרת, עד היום היא לא היתה משדרת, ויכול להיות שזה לא היה מפריע לך, אגב.
ישראל אייכלר: המחאה החברתית, זו לא פגיעה בסדר הציבורי?
ישראל אייכלר: יש פה בעיה בלשון.
<אליהו פולק: עד כאן, תודה.
איציק שמולי: גב' צ'רנוביץ.
<עידית צ'רנוביץ: הסעיפים האלה הם מאוד מאוד חשובים, אני מכירה את הדוגמאות מהפרקטיקה של החיים.
<עידית צ'רנוביץ: כאשר אנחנו עומדים על המשמר שלא יצא מצב שבעל המאה יכתיב את הדעה ויש לזה חשיבות מאוד מאוד גבוהה, באמת לאבחנה בין פרסומת לבין תוכן, כי בתוכנית אפשר באמת להציג נושאים ששנויים במחלוקת אבל לא בפרסומת.
<עידית צ'רנוביץ: כך למשל, היתה לנו בקשה לפרסם את דת הסיינטולוגיה ברדיו, קנו שם חבילה של זמן אוויר ורצו באמת להציג את הסיינטולוגיה.
<עידית צ'רנוביץ: זה דבר שאסור שהוא יעשה וחייב שתהיה פה גם כן איזושהי אחידות בין כל גופי הפיקוח שלא תהיה זליגה, שכשאני לא אאשר את הפרסומת לאחר מכן יותר השידור שלה ב"גלי צה"ל".
<תומר קרני: אפשר גם להוסיף שבשידור יש דרישה לאיזון גם בין דעות.
<עידית צ'רנוביץ: רק משהו אובייקטיבי, פסלנו את רובם.
אבישי ברוורמן: רבותי, הצבעה.
<ישי יודקביץ: רגע, יש הערות לרשות השידור.
אבישי ברוורמן: איציק, בוא תחליף אותי דקה.
איציק שמולי: כן, בבקשה.
<תומר קרני: קודם כל, הערה על הרישה של הסעיף והיא מתקשרת גם למה שדיברנו בסעיף הקודם, האם הכוונה היא לתקן שבכל מקום שכתוב עכשיו "מפקד גלי צה"ל" יהיה רק "מי שהוסמך על ידו"?
אתי בנדלר: כן, הוא קרא את זה.
<תומר קרני: זאת אומרת שלמפקד "גלי צה"ל" בעצם לא יהיו שום סמכויות לפי התקנות למעט אותה סמכות של הערר, זה מה שיוצא מהדברים.
<לאה ורון: יש לך איזו מחשבה להיות בעתיד מפקד "גלי צה"ל"?
<לאה ורון: יושב פה מפקד "גלי צה"ל", אין לו בעיה עם זה.
ישראל אייכלר: זה מאוד בריא, זה בסדר.
ישראל אייכלר: אתה רוצה להתעסק עם כל הפרסומות הללו?
<ירון דקל: אני לא מתעסק.
ישראל אייכלר: הוא יהיה ערר.
איציק שמולי: חבר'ה, זה מקובל על מפקד "גלי צה"ל" אז לא צריך להיות פה יותר קדושים מהאפיפיור.
<תומר קרני: לגופם של הסעיפים, באמת ברובם הם מסתמכים על סעיפים שחלים ברשות השידור בשינויים כאלה או אחרים.
<תומר קרני: לסעיף משנה (5) נוספה כאן תוספת "תאגידים מסוימים", אני פשוט לא מבין מה הכוונה.
<מיקי מירו: מה זה "מסוימים"?
<אתי בנדלר: אנשים או תאגידים מסוימים, זה בעקבות הערה שלי כי אחרת אסור להזכיר את גב' ריקי כהן מחדרה, וברור שלא לזו הכוונה, או שבזמנו היה מבחן בוזגלו מאשדוד.
<תומר קרני: הכוונה היא לאנשים אמיתיים שקיימים.
<אתי בנדלר: כן, הכוונה היא לזהות אנשים אמיתיים ולא שמות של אנשים כמשל.
<תומר קרני: אז אין לנו התנגדות כמובן לזה כי זה דומה למצב שקיים ברשות השידור.
<תומר קרני: הערה נוספת שיש לי מתייחסת למספר סעיפים פה שהם אומנם איסורים חשובים וחשוב שהם יהיו אבל הם מתייחסים לפרסומות ואם אנחנו מסתכלים על האיסורים האלה כאוסרים פרסומת אז מה שלא נכתב במפורש עלול להתפרש כמותר.
<תומר קרני: למשל, סעיף (11):
<תומר קרני: "תכשירים או תרופות המתיימרים לרפא מחלות", הרי ממילא ל"גלי צה"ל" אסור לפרסם תכשירים או תרופות אלא אם זה בחסות.
אתי בנדלר: אל"ף בחסות, ויש - - -
<מיקי מירו: מבצע ל"חבר".
<ישי יודקביץ: סעיף (11) מתייחס בראיה של שידורי חסות, שאנחנו לא רוצים לפרסם את זה בשידורי החסות.
<תומר קרני: אותו דבר בסעיף (13): "שירותים של בעלי מקצוע שאין לפרסמם" – אז מה, בעלי מקצוע שיש לפרסמם מותר לפרסמם?
<תומר קרני: הרי אסור לפרסם, אסור לכם פרסומת.
<תומר קרני: ההערה שלנו היא שלא יובן מכלל הלאו ההן.
אתי בנדלר: "תשדיר זה נעשה בחסות" – יש עכשיו כל הזמן פרסומות אצלכם ברדיו, אני לא זוכרת בדיוק, למשל חברת "טריקולור" על שיער, השביל בשיער?
<ישי יודקביץ: אני לא שומע את כל הפרסומות ברדיו.
אבישי ברוורמן: יודקביץ, זה מה שאתה מרשה, שביל באמצע?
אבישי ברוורמן: זה מה שאתה גורם לנו?
<לאה ורון: זה ברדיו, ברשות השידור.
<תומר קרני: ואם הסעיף הזה בפנים אז מדוע נמחק "הימורים לא חוקיים"?
<מיקי מירו: זהו, לא ברור.
<ירון דקל: זו עבירה על החוק.
<אתי בנדלר: כי זה כלול בפסקה (1).
<אליהו פולק: דיבה איננה עבירה על החוק?
<אליהו פולק: דיבה היא גם עבירה על החוק.
<תומר קרני: ההערה הבאה היא גם למחיקה של "דבר הנוגד את חוק הגנת הצרכן", זה סעיף שאצלנו קיים, אני לא יודע הוא הושמט.
<ישי יודקביץ: גם זה מאותה סיבה.
<תומר קרני: אבל מדוע שלא יוזכר במפורש?
<ישי יודקביץ: חוק הגנת הצרכן, מה שביקשת.
אתי בנדלר: ברור, כי דבר שנוגד את חוק הגנת הצרכן ממילא הוא נוגד את חוקי מדינת ישראל, זה כלול בפסקה (1).
אבישי ברוורמן: תודה רבה, המילה שלך מספקת לי.
אבישי ברוורמן: הלאה, בבקשה, הערה נוספת.
<אתי בנדלר: ההערה של עו"ד תומר קרני בכל זאת לגבי סמכויות מפקד "גלי צה"ל ומי שהוסמך מטעמו מטרידה אותי, אני מוכרחה לומר, ואולי כדאי להשאיר בכל זאת את ההגדרה הרחבה ולהשאיר "מפקד גלי צה"ל" ואז לומר שרק מקום שההחלטה התקבלה על ידי מי שהוסמך לכך אז הערר יוגש למפקד גלי צה"ל.
<דפנה גלוק: אני מתנצלת שאני מעלה את זה שוב אבל בסיטואציה שבה הסמכות העיקרית נמצאת אצל גורם מינהלי, אל"ף, הוא מסמיך עובד שלו לבצע את הפעולה, מלכתחילה הסמכות נשארת אצל הגורם העיקרי והוא רשאי בכל עת לשנות את ההחלטה.
<דפנה גלוק: לקרוא לזה הליך של ערר זה פשוט לא נכון.
<אתי בנדלר: אז אפשר לא לקרוא לזה הליך של ערר, אפשר לקרוא לזה השגה, עיון חוזר.
אבישי ברוורמן: חבר'ה, זה לא ערר, זו השגה.
<אתי בנדלר: עיון חוזר, זה בעצם עיון חוזר.
<אתי בנדלר: לא יקרא לזה ערר אלא עיון חוזר.
יעקב אשר: סליחה, גברתי, דובר כאן ביחד עם הפרקליט הצבאי אז זה כן איזושהי – תקראו לזה השגה, אין לי בעיה עם זה, הרי מפקד "גלי צה"ל", מסמכותו, יכול גם לגרום לכך שיש את הוועדה הזו שהוא גם חבר בתוכה, אז מה הבעיה?
אתי בנדלר: לא, ההערה היא הערה משפטית צודקת של גב' דפנה גלוק ממשרד המשפטים שהיא אומרת ככה: אם אני בעלת סמכות לפי חוק לבצע פעולה כלשהי אני רשאית להסמיך מישהו אחר לעשות בשמי את ההחלטה, הסמכות עדיין נשארת אצלי.
אתי בנדלר: ולכן, אם רוצים – עכשיו נדבר בלשון בני אדם, לא בלשון משפטית – לערור או להשיג על החלטה של מי שהוסמך על ידי זה לא ערר מבחינה משפטית אלא מדובר בעצם בעיון חוזר על ידי בעל הסמכות העיקרית.
יעקב אשר: אבל גם בעל הסמכות העיקרית צריך פה להיוועץ בפרקליט הצבאי.
אתי בנדלר: כן, כן, אותו דבר.
יעקב אשר: אני כן רוצה שיהיה מצב שבו אנשים יודעים, הציבור יודע, שאם יש לו ערעור הוא יכול לערער.
יעקב אשר: במילים שאתם מכניסים לפי החוק זה לא יופיע, כי לא יהיה מושג של ועדת השגה או ועדת ערר.
<אתי בנדלר: נקרא לזה עיון חוזר בהחלטה ויהיה כתוב שם שאם החלטה על דחיית תשדיר התקבלה על ידי מי שהוסמך לכך בידי מפקד "גלי צה"ל" או מי שהוסמך לכך בידי הפרקליט הצבאי הראשי, רשאי בעל התשדיר לפנות למפקד "גלי צה"ל" עצמו.
<אתי בנדלר: כאן אנחנו צריכים רק לראות איך לנסח את זה שיהיה ברור שכאן לא מדובר בידי מי שהוסמך אלא בידי מפקד "גלי צה"ל" עצמו, ושהתייעץ לצורך העניין עם הפרקליט הצבאי הראשי, שיעיינו בהחלטה ויקבלו החלטה.
יעקב אשר: חייבים גם לתת לזה את המשבצת של זה.
ישראל אייכלר: זה צריך להיות מנומק, ועדת הערר הזו, היועצת המשפטית?
ישראל אייכלר: האם ועדת הערר צריכה לנמק את הפסילה כדי שנוכל לגשת לבית המשפט אם יש בעיה עם זה?
<ירון דקל: אתה יכול לגשת גם בלי, אתה יכול לגשת לבית משפט בכל עת.
ישראל אייכלר: השאלה אם אתה נותן נימוק בכתב של ועדת ערר?
<ירון דקל: הגיוני שכן.
<אתי בנדלר: רשות מינהלית באופן כללי צריכה לנמק את החלטותיה כדי לאפשר - - -
ישראל אייכלר: יש לי שאלה מאוד מעשית וסליחה שאני לוקח דוגמה, אגודת "אפרת", על פי החוק הזה יכולה לפרסם אצלכם?
ישראל אייכלר: זאת שמעודדת ילודה.
<איילת ביגר: כן, היא יכולה לפרסם, הם גם פנו אלינו.
<איילת ביגר: הם לא מפרסמים בפועל מסיבות שונות, הם פנו אלינו.
ישראל אייכלר: אבל עקרונית הם יכולים?
<איילת ביגר: כן.
אתי בנדלר: אגב, אפשר להוסיף שההחלטה בעיון חוזר או בדיון חוזר תינתן בכתב בצירוף נימוקים.
ישראל אייכלר: זה מה שחשוב.
<ירון דקל: טוב.
אבישי ברוורמן: מצביעים.
<לאה ורון: הסעיף אושר לרבות ההחלטה שתינתן בכתב בצירוף נימוקים והעיון חוזר.
אבישי ברוורמן: אתם לא יכולים שניכם להצביע.
ישראל אייכלר: נתנו קול אחד.
אבישי ברוורמן: רק רציתי לוודא שאין התפלגות במפלגות נוספות.
<אתי בנדלר: אז כל מקום שקראת "או מי שהוסמך לכך" מוחקים את זה, זה ברור.
<ירון דקל: אוקיי.
<אליהו פולק: האם מותר משדר חסות למוקד התנועה, לא כמו ב"קול ישראל", כמו אצלכם?
<ישי יודקביץ: כן.
נחמן שי: אפשר גם פרסומות ב"קול ישראל", אם אתה שומע.
<אליהו פולק: לפי הסעיף הזה לא.
<ירון דקל: טוב, תמשיך.
<מיקי מירו: אני לוקח את זה ברצינות, זה רעיון נפלא, מה שהצעת עכשיו.
נחמן שי: כן, אתם יכולים לעשות פרסומות, גם לטלוויזיה, גם ל"ערוץ 1".
אבישי ברוורמן: חבר'ה, יש לנו עוד נושאים על הפרק היום.
אבישי ברוורמן: נחמן, בבקשה.
אבישי ברוורמן: כן, יודקביץ, סע.
איציק שמולי: אתה יכול להסביר את 4(ב)?
ישראל אייכלר: זה סעיף חשוב מאוד, שהוא לא יכול להכתיב את התוכן.
<ירון דקל: ניתוק בין העריכה וההפקה לבין התשדיר באופן מוחלט.
<ישי יודקביץ: ההשראה היא מכללי רשות השידור.
<ישי יודקביץ: אנחנו חשבנו שבאמת לא צריך שיהיה שידור חסות, לעשות הפרדה בין השידור הממומן לבין השידור האמיתי של התחנה עצמה ולכאן מכוון הסעיף הזה.
<ישי יודקביץ: אנחנו לא רוצים השפעה על התוכן של המשדר הזה.
אבישי ברוורמן: אתי, בסדר?
אתי בנדלר: לי לא היו הערות.
אבישי ברוורמן: פרופ' פולק הערה ומר קרני הערה קצרה.
<אליהו פולק: מאחר ומדובר בשידורי חסות, מדוע שידור חסות לא יכול להינתן על ידי גוף פוליטי?
<אליהו פולק: אני לא מתכוון כרגע מפלגתי אלא פוליטי.
אבישי ברוורמן: תהיה התייחסות של מר יודקביץ.
<ישי יודקביץ: זה די ברור.
<ירון דקל: כדי שהתחנה לא תקבל צביון פוליטי.
<אליהו פולק: פוליטי במובן הרחב, המכון הישראלי לדמוקרטיה יכול לבוא ולתת תשדיר חסות או לא?
<ירון דקל: הוא פוליטי?
<ירון דקל: אתה מגדיר אותו כפוליטי?
<אליהו פולק: כן, הוא פוליטי במובן האידיאולוגי, הכוונה לעמדה פוליטית.
נחמן שי: גם מרכז בגין יכול.
<אליהו פולק: זאת השאלה ולכן למה צריך פה את המילה "פוליטי", יש "מפלגתי".
נחמן שי: הם מרכזי עיון ומחקר.
אבישי ברוורמן: רבותי, נחמן, גמרנו, הבנתי.
אבישי ברוורמן: את האמת, אני רוצה רק בשביל הקונטקסט, כל מה שקורה שבני אדם יש להם מאבק אחד עם השני זה פוליטי, החיים הם פוליטיים, כלכלה היא פוליטית, תקשורת היא פוליטית, משא ומתן בין גבר ואישה גם בתוכו יש פוליטי, ולכן השאלה היא איך מגדירים פוליטי.
אתי בנדלר: זה מפלגתי-פוליטי, זה כתוב ביחס עם נסמך, זה ברור.
אבישי ברוורמן: כמו שאמר חבר הכנסת אייכלר בחוכמתו כי רבה, ערכים, המדינה, הדברים, מיהו יהודי, מיהו נוכרי, זה הכול סיסמאות ולכן משאירים את זה לחוכמת המנהיג הנאור.
<מיקי מירו: השכל הישר.
אבישי ברוורמן: במידה ואין שכל ישר ומנהיגים לא נאורים – לכן אני לא רוצה להיכנס לנושאים האלה יותר מדי.
אבישי ברוורמן: הלאה, אדוני, מר קרני, בבקשה.
ישראל אייכלר: הערה לפרוטוקול: המכון הישראלי לדמוקרטיה הוא פוליטי פוליטי פוליטי.
אבישי ברוורמן: הוא פוליטי, ברור שהוא פוליטי.
ישראל אייכלר: הוא פוליטי ועוד איך.
ישראל אייכלר: יש לו עמדות, אג'נדות.
אבישי ברוורמן: פוליטי לא במובן של שמאל ימין, במובן שיש לו אג'נדות פוליטיות.
אבישי ברוורמן: השפעה על שיטת הממשל זו אג'נדה פוליטית.
<אליהו פולק: ולכן אפשר למחוק את המילה "פוליטי".
אבישי ברוורמן: מר קרני, רצית לומר משהו?
<תומר קרני: כן.
<תומר קרני: בחודשים האחרונים גובשה הצעה שעוד לא הגיעה לשולחן הכנסת אבל מן הסתם תגיע לוועדה לתיקון כללי החסויות גם ברשות השידור, שם אנחנו הכנסנו סעיף שקיים לדעתי ברשות השנייה שהודעת חסות לא יכול שתוקרא על ידי גורם שמשתתף בתוכנית, בתוכנית שלה ניתנת אותה חסות, זה עלול להטעות.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת למשל, אם יש מישהו ב"האח הגדול" – היה פעם אחד בשם בובליל, אז אסור לו לקרוא הודעות חסות.
<תומר קרני: לקרוא הודעת חסות לתוכנית שבה שהוא משתתף.
<תומר קרני: זה משהו שאולי חסר כאן, לשיקולכם.
<עידית צ'רנוביץ: למשל בטלוויזיה, בתוכנית "ארץ נהדרת" אייל קיציס לא יכול לפרסם את - - -
אבישי ברוורמן: אז את אומרת שפרזנטור של בנק לא יכול אחרי זה להוציא תשדירי פרסומת בתוך הפוליטיקה?
<עידית צ'רנוביץ: כן, כי יש בזה משום הטעיה.
<מיקי מירו: כי אתה לא יודע להבחין בין הפרסומת לתוכן.
דוד צור: אבל הוא יכול להיות יושב-ראש מפלגה.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני מחפש את המבוגרים האחראיים וישראל חסון נכנס.
ישראל אייכלר: אבישי, אני רוצה לשמוע את השאלה עוד פעם, מה היתה שאלתך?
אבישי ברוורמן: עזוב, ישראל, אנחנו נלך ל"פופוליטיקה" נוציא את טומי לפיד זכרונו לברכה מהקבר?
אבישי ברוורמן: עזוב, חאלס.
ישראל אייכלר: פרזנטור של בנק יכול להיות יושב-ראש ממשלה?
אבישי ברוורמן: תראה, אני לא יכול להגיד, היום כולם פרזנטורים, כמו שירון דקל שפעם היה אמון על השידור יודע שטקטיקה זה "טוויטר" ואסטרטגיה זה "פייסבוק".
אבישי ברוורמן: רבותי, להצבעה.
<מיקי מירו: רגע, זה עם ההערה של תומר קרני?
אבישי ברוורמן: עם ההערה של תומר, אתי?
<אתי בנדלר: אני לא יודעת, אני לא שמעתי תגובה שלהם.
<ישי יודקביץ: אישרת לפי שהספקנו לומר, אין לנו בעיה עם התוספת.
אבישי ברוורמן: אז זה בתוך.
<אתי בנדלר: אז להוסיף עוד תקנה שמה היא אומרת, תומר?
<לאה ורון: הודעת חסות לא תוקרא על ידי מי שמשתתף בתוכנית עצמה.
<תומר קרני: הודעת חסות לא תוקרא בידי אדם המשתתף בתוכנית שהוענקה לה החסות.
אבישי ברוורמן: הלאה, אושר, תכניס, יודקביץ.
ישראל אייכלר: והתחנה לא אחראית על הדברים?
<ירון דקל: על התוכן?
<אתי בנדלר: לא, היא לא אחראית על התוכן.
<דפנה גלוק: על מה שהיא משדרת.
<דפנה גלוק: על התוכן שלה כן, על שידורי חסות ותשדירי שירות לא.
ישראל אייכלר: כשאני בעל עיתון, אני מכניס מודעה שיש בה לשון הרע אז בית המשפט יחייב אותי, גם את המפרסם וגם אותי.
אבישי ברוורמן: אייכלר, אתה כל כך חשוב לנו פה.
אבישי ברוורמן: אז אם למשל באמת נותן חסות – אתם לא בודקים, אז תובעים אותו ואתם לא?
ישראל אייכלר: אני מסכים ששניהם יהיו אחראיים, לא רק התחנה אלא גם הוא.
אבישי ברוורמן: רבותי, השב"כ בפעולה, מה אתה אומר, ישראל חסון?
ישראל חסון: אייכלר, יש הבדל גדול בין הדינים של לשון הרע, שאת זה תכף גב' בנדלר תגיד לך, זה דין בפני עצמו, לבין אמת בפרסום.
ישראל חסון: הוא לא אחראי למשל בתשדיר החסות לאמת פרסום.
ישראל אייכלר: לא דיברנו על אמת בפרסום, מדובר פה על חוק איסור לשון הרע ודיני הזכויות, זה משהו אחר.
אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר, מה יש לך להגיד?
<אתי בנדלר: לדעתי מה שכתוב כאן לא יכול לפטור את "גלי צה"ל" מאחריות.
<אתי בנדלר: מה שכתוב כאן אומר שבעל התשדיר יהיה אחראי כלפי "גלי צה"ל", זאת אומרת שיהיה שיפוי מבעל התשדיר.
אבישי ברוורמן: אבל "גלי צה"ל" ברור שגם הם יתבעו אותם.
אבישי ברוורמן: בסוף ייקחו את הפנסיה הזעומה של ירון דקל והוא יהיה liable.
ישראל אייכלר: זה לא צריך להיות ברור בחוק בסעיף (ב)?
אתי בנדלר: מה בחוק?
ישראל אייכלר: שזה לא גורם אחריותו של בעל התשדיר וגם לא באחריותה של התחנה?
<אתי בנדלר: ככל שיש לתחנה אחריות לפי חוק איסור לשון הרע אז הם יחויבו.
<אתי בנדלר: מה נאמר בסעיף 7(א)?
<אתי בנדלר: שהוא אחראי כלפי "גלי צה"ל" וכלפי כל אדם אחר – כי יכול להיות שגם אדם אחר נפגע – לתוכן התשדיר לרבות לפי דיני הזכויות בחוק איסור לשון הרע.
ישראל אייכלר: יבוא אדם אחר לבית המשפט, יבוא - - -
<אתי בנדלר: הוא יתבע את "גלי צה"ל", "גלי צה"ל" תשלח להם הודעת צד ג', מה שנקרא.
ישראל אייכלר: ו"גלי צה"ל" יגידו לבית המשפט שלפי חוק "גלי צה"ל" אנחנו לא אחראיים אלא האדם האחר.
<אתי בנדלר: לא, זה לא מה שכתוב כאן.
איציק שמולי: זה לא נכון כי זה לא פוטר את "גלי צה"ל" מאחריות.
ישראל אייכלר: מבחינתך זה בסדר?
<אתי בנדלר: התקנות האלה בעצם מקנות ל"גלי צה"ל" זכות תביעה ושיפוי כלפי בעל התשדיר.
ישראל אייכלר: אז שיהיה כתוב.
אתי בנדלר: אין כאן סעיף, וגם אם הם היו מכניסים סעיף כזה לתקנות, הייתי אומרת שזו חריגה מסמכות.
אתי בנדלר: התקנות לא יכולות לפטור את "גלי צה"ל" מאחריות לפי חוק איסור לשון הרע.
ישראל אייכלר: מקובל עלי.
אבישי ברוורמן: אייכלר אתנו, הר הבית בידנו.
אתי בנדלר: סליחה, מירב מפנה את תשומת לבי שלא היתה הצבעה על התוספת שדובר עליה?
אבישי ברוורמן: מי בעד תוספת קרני לסעיף הקודם?
אבישי ברוורמן: בעד, אושר.
<לאה ורון: חבר הכנסת אייכלר מצביע בכל מקום במקום חבר הכנסת יעקב אשר.
אבישי ברוורמן: שכרגע נכנס.
יעקב אשר: בסדר, הכול בסדר, אני סומך על הרב אייכלר במאה אחוז.
אבישי ברוורמן: לכם, יהדות התורה, אני יודע שליצמן וגפני זו אהבה הכי גדולה.
אבישי ברוורמן: הלאה, כן.
יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, הבעיה שלך היא שאתה יודע יותר מדי.
אבישי ברוורמן: כמו שאימא שלי אמרה: מרבה דעת מרבה מכאוב.
אבישי ברוורמן: היא ציטטה.
אבישי ברוורמן: כן, הלאה.
אבישי ברוורמן: נגד?
אבישי ברוורמן: אין מתנגדים, פה אחד.
<אליהו פולק: מדוע שלא יפורסם במקום ברור?
<מיקי מירו: שקיפות.
<ישי יודקביץ: כי הוא לא מפורסם לא ברשות השידור ולא מפורסם ברשות השנייה.
<אליהו פולק: זה לא אומר שמקום שאין שקיפות לא צריכה להיות.
<ישי יודקביץ: מקומו של "גלי צה"ל" לא צריך להיגרע מרשות השידור.
<קריאה: שקיפות זו מגרעה?
אבישי ברוורמן: אתי?
אתי בנדלר: אני העליתי גם את הנושא הזה כי במקור היה "כפי שיפרסם מזמן לזמן היועץ הכלכלי של משרד הביטחון" ואני שאלתי אותם: איפה זה יפורסם כדי שזה יהיה שקוף?
אתי בנדלר: אז אני רואה שהם בחנו את הסוגיה והם החליטו בכלל למחוק את סעיף הפרסום, אינני יודעת מדוע.
אבישי ברוורמן: מה המלצתה של המנוסה ביועצים המשפטיים?
אתי בנדלר: זה לא עניין של ניסיון.
אתי בנדלר: תראה, אני ביקשתי, ואני לא יודעת אם זה נעשה, לברר עם הממונה על ההגבלים העסקיים האם יש חשש שפרסום המחירון יביא להעלאת מחירים.
אבישי ברוורמן: היקף שיתוף פעולה והשקיפות collusion.
דוד צור: למה להחיל גם על "גלי צה"ל" משהו שלא חל לגבי אחרים?
<אתי בנדלר: יכול להיות מאוד שראוי אפילו להחיל על "גלי צה"ל", לא רק שאפשר אלא ראוי.
<ישי יודקביץ: אם אין חובה לרשות שידור למה יש חובה לנו?
<אתי בנדלר: זה לא שייך.
דוד צור: זה יוצר בעיה של תחרותיות.
<אתי בנדלר: מה שאמרתי הוא שאין לי תשובה מוחלטת והייתי מצפה לשמוע מה עמדת הממונה.
<אתי בנדלר: ככל שאין בכך כדי לפגוע בתחרות, יכול להיות שדווקא בגלל שמדובר בגוף שניתן לו היתר מיוחד לפרסם את התשדירים האלה, לא ברמה המסחרית כמו ברשות השידור, וזה ההבדל בכל זאת ביניהם, אולי כן יש מקום לפרסם את המחירון, אבל אני לא יודע מה התשובה של הממונה.
אבישי ברוורמן: האם יש פה נציג של הממונה על ההגבלים העסקיים.
<אתי בנדלר: לא, קרוב לוודאי שלא, הם בדרך כלל לא מוזמנים לסוג כזה של דיונים.
<אתי בנדלר: יצא לכם לדבר אתם?
<ישי יודקביץ: לא, זה היה זמן קצר מדי.
אבישי ברוורמן: כל השאלה הזאת, מר יודקביץ, חוזרת בכל מיני מקומות.
אבישי ברוורמן: מצד אחד אנשים רוצים שקיפות, ברגע אבל שאתה עושה שקיפות – גם היה לנו עכשיו דיונים על תקשורת – אנשים כבר רואים את כל המחירים וזה תיאום מחירים בלי אפילו tacit collusion, זה actual collusion כי יש לך את כל הדברים האלה.
דוד צור: אתה יוצר קרטל, בדיוק.
<ירון דקל: אבל מדובר על שוק תחרותי.
אבישי ברוורמן: לכן השאלה שלי, אתי, מה אנחנו עושים כאן כדי שנוכל להתקדם.
יעקב אשר: לדעתי החלטות כאלה צריכות להיות לרוחב על כל השוק, לא יכול להיות - - -
אבישי ברוורמן: על סגמנט אחד.
<אליהו פולק: אבל אם אתה מתחיל אותם באיזשהו מקום אז זה ימשך.
אבישי ברוורמן: רבותי, מר מוסקוביץ אתנו, מה יש לך להגיד?
<רון מוסקוביץ: לגבי הגופים המפרסמים, הנתון לגבי הגופים המפרסמים גלוי בהיותם גופים ציבוריים.
<רון מוסקוביץ: אני חושב שזה פותר אולי חלק מהעניין ואולי מייתר את העניין הזה של שקיפות.
<רון מוסקוביץ: אני אומר את זה מתוך חשש שהדבר הזה דווקא ייקר לנו, כגופים ציבוריים, את העלות ולא להפך.
<רון מוסקוביץ: אז אני אומר, מי שרוצה לדעת כמה משלם הגוף שאני המנכ"ל שלו יכול לבדוק ולראות בדיעבד כמה שילמנו בשנה שעברה ובשנה שלפניה.
<מיקי מירו: אגב, מהסיבה הזו גופים כאלה הולכים ל"גלי צה"ל", כי המחירים שם יותר נמוכים.
אבישי ברוורמן: אתי, המלצתך.
אתי בנדלר: תראה, אם הגופים שרוצים לעודד את השימוש שלהם בעצם ב"גלי צה"ל" לצורך שידור תשדירי חסות או בעיקר תשדירי שירות שהאדון מייצג אותם, ויש חשש שהפרסום יביא להעלאת המחירים אז אולי באמת עדיף לא - - -
<מיקי מירו: אבל יש גם חשש אחר.
אבישי ברוורמן: ברור שיש פה שני דברים שהם סותרים, זו בעיה.
ישראל חסון: אני חושב שיש לך פה שני טיעונים, לא שהם סותרים, טיעונים שהם מצטברים.
ישראל חסון: הטיעון הראשון זה שאין לך אחידות בדרישה הזו מגוף ציבורי נוסף, שזו טענה כבדה בפני עצמה.
ישראל חסון: את לא דורשת את זה לא מערוץ 1, את לא דורשת את זה לא מרשות השידור באופן כזה או אחר.
ישראל חסון: הדבר השני הוא הסיכון לתיאום מחירים.
אבישי ברוורמן: הסיכון לתיאום מחירים.
אבישי ברוורמן: אז לכן, כמה אני שמח שחבר הכנסת חסון, שאני היום רוצה קצת לשוחח אתך כשיהיה לנו זמן.
ישראל חסון: אנחנו רצים משהו לפריימריז?
אבישי ברוורמן: עוד נגיע לזה גם כן.
ישראל אייכלר: השאלה היא מהי טובת האזרח.
אבישי ברוורמן: העיקר, אם נכבוש את תחנת השידור של "גלי צה"ל" - - -
<ירון דקל: המפרסם יודע, כשהוא בא הוא יודע.
אבישי ברוורמן: רבותי, אמר חבר הכנסת חסון שני דברים חשובים: עקרון השוויון והסכנה לתיאום מחירים, לכן אני הולך עם ההמלצה הנוכחית.
אבישי ברוורמן: מי בעד סעיף 9?
<אתי בנדלר: אני רק רוצה להדגיש כדי שדעתכם תהיה נוחה גם על כך שהצבעתם נכון, אין סיכוי שתהיה אפליה בין בעלי התשדירים, בין אלה שמעוניינים, כי זה צריך בכל זאת להיות מעוגן במחירון.
אבישי ברוורמן: אין הערות.
אבישי ברוורמן: בעד פה אחד.
<אתי בנדלר: אני הערתי לגבי תקנת משנה (א) שהוא ישודר במועד ובמשבצת שקבע לכך מפקד "גלי צה"ל" - - -
<ישי יודקביץ: בשביל זה הוספנו את סעיף 14 החדש, בעקבות ההערות שלך.
<אתי בנדלר: אוקיי, אז אני רק אומר מה ההערה ותכף נראה.
<אתי בנדלר: יש כאן החלטה – אני מבקשת לשדר ביום א' ומפקד "גלי צה"ל" קבע שזה ישודר ביום ג' בשעה 08:00.
<ישי יודקביץ: אז יש לנו מענה בתקנה 14.
<ישי יודקביץ: אני מציע שנקרא אולי את סעיפים 11, 12, 13 ו-14 ברצף.
אבישי ברוורמן: אני מקבל את המלצתך וההערות יהיו לכל המכלול.
אבישי ברוורמן: ישי, בבקשה.
<ישי יודקביץ: וכאן סעיף 14 שמתייחס לכל ההחלטות שדיברנו עליהן כרגע, על סעיפים 11-13.
איציק שמולי: כן, חבר הכנסת אייכלר.
ישראל אייכלר: יש לי שאלה, אני יודע שכשאזרח בא להזמין משהו, שירות או משהו אחר, ומשלם על זה כסף יש לו זכות להגיד מתי הוא רוצה ומתי הוא לא רוצה.
ישראל אייכלר: השאלה, אם המפקד מחליט והוא לא מרוצה מזה, האם הוא יקבל את הכסף בחזרה?
<קרן גונן: כן, התשובה היא כן.
<ירון דקל: זה כתוב ב-17(א).
ישראל אייכלר: זאת היתה שאלה אחת.
ישראל אייכלר: השאלה השנייה, היות ובעוונותינו "גלי צה"ל" משדר גם בשבת ויש אנשים, מפרסמים דתיים, שלא ירצו שהתשדיר יפורסם בשבת.
<ירון דקל: אין תשדירים בשבת, חבר הכנסת אייכלר, תנוח דעתך, מכניסת השבת, פרט למסרי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים בעניין נהיגה נכונה ותרבות נהיגה לטובת אלה שלמרבה הצער כן נוהגים בשבת, רק זה.
ישראל אייכלר: שלא ייווצר מצב שמישהו מזמין - - -
<ירון דקל: אין עם זה בעיה.
איציק שמולי: הערות נוספות?
איציק שמולי: כן, קרני.
<תומר קרני: רק עניין ניסוחי.
<תומר קרני: אם אני לא טועה, בהצעת החוק שעברה דובר על שילוב, לפחות כהוראת שעה, גם באתר האינטרנט, אז כל מקום שזה שידור מדובר, אני מניח, גם על השיבוץ באתר, זאת אומרת, אותן הוראות חלות גם שם.
<תומר קרני: השאלה אם לשנות את הניסוח.
איציק שמולי: זה בסדר?
<אתי בנדלר: גם את ההערה הזאת הערתי אתמול, אני מניחה שהתקנות האלה יהיו טעונות תיקון אם וכאשר יכנס לתוקפו הפרק שיאפשר תשדירי שירות או הודעות חסות באמצעים טכנולוגיים אחרים כי יש כאן התאמות שונות שצריכים לבצע.
<ישי יודקביץ: אני אמשיך לקרוא את תקנה 15, צריך להצביע על תקנות 11 עד 14.
איציק שמולי: אז אנחנו מצביעים על תקנות 11-14.
איציק שמולי: מי בעד?
איציק שמולי: בעד – פה אחד
איציק שמולי: אושר פה אחד.
איציק שמולי: הערות לשני הסעיפים האלה ?
איציק שמולי: אז צריך להצביע אם לא.
איציק שמולי: סעיפים 15 ו-16 להצבעה.
איציק שמולי: פה אחד.
איציק שמולי: הערות?
איציק שמולי: היועצת המשפטית.
אתי בנדלר: אני חושבת שיש עם זה בעיה כי מדובר על כך שבעל התשדיר יהיה זכאי להשבה של כל סכום שחויב בו בעד תשדיר שלא שודר מטעמים שאין ל"גלי צה"ל" שליטה עליהם, אבל במקרה שמאן דהוא ביקש לשדר ביום א' בצהרים ומפקד "גלי צה"ל" החליט לשדר את זה ביום ב' בבוקר, יש ל"גלי צה"ל" שליטה עליהם.
אתי בנדלר: אם בעל התשדיר אומר: סליחה, אם זה מה שאתם מציעים לי, הרצועה, אז אני לא מעוניין, אז מה קורה אז?
אתי בנדלר: אין לו זכות השבה, זה מה שמופיע כאן.
<ירון דקל: אבל אז זה לא ישודר.
<קרן גונן: אם הוא לא חותם על ההסכם אז זה גם - - -
<אתי בנדלר: אבל אם הוא שילם אז הוא לא זכאי להחזר.
<איילת ביגר: אין תשלום מראש בכל מקרה.
<אתי בנדלר: זה לא ברור, צריך להיות ברור שהוא לא חייב בתשלום במקרה כזה.
<ישי יודקביץ: סעיף 15 מאפשר לו לבטל את התשדיר.
איציק שמולי: נכון, אבל הוא לא מאפשר לו לבטל אותו בכל מקרה.
<ירון דקל: אבל אז, עו"ד בנדלר, הוא מבטל את התשדיר על פי סעיף 15.
<אתי בנדלר: כן, אבל בסעיף 15 הוא לא זכאי, תראה באיזה טעמים ב-17(ב): "בעל תשדיר אשר ביטל את שידור התשדיר כאמור בתקנה 15 יהיה חייב בתשלום כאילו שודר התשדיר זולת אם נתקיים אחד מאלה: (1) הביטול או בקשת הדחייה הוגשה מטעמים שלדעת גלי צה"ל לבעל התשדיר אין שליטה עליהם.
<אתי בנדלר: " ודאי שיש פה.
<קרן גונן: לרוב לקוח קודם כל מאשר את התשדירים ורק אחר כך חותם על הסכם ומתקדם בעצם.
<קרן גונן: קודם אנחנו מקיימים אתו איזשהו דו שיח.