GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חוה ראובני: כיוון שרק עכשיו אני שומעת לראשונה את ההערות של נציגי המוניות בעניין ההתניה של פעולות ברכב בהסכמה של בעל הזכות, חייבים להבטיח את בעל הזכות, ללא ספק, אבל אני לא בטוחה שהדרך הנכונה לעשות את זה היא על-ידי כך שבעל הרכב, בעל ה"פח", יוגבל בפעולות שמותר לו לעשות ב"פח" שלו, אפילו הטסט, החידוש השנתי, בזה שבעל הזכות יסכים.
<חוה ראובני: היום עובדים עם ייפויי-כוח נוטריוניים בלתי חוזרים.
<חוה ראובני: הם ניתנים כבר בשלב העסקה, בדיוק כדי להבטיח את הזכויות של בעל ה"פח" שלא רשום כבעלים, כדי שהוא יוכל לעשות טסט.
<חוה ראובני: אם זה ייפוי-כוח בלתי חוזר זה לא מבטיח כלום.
<חוה ראובני: לא יכול להיות שבעל רכב תלוי בהסכמה של בעל הזכות כדי שהוא ילך לעשות טסט לאוטו, ואולי הוא חשוף במצב הזה לסחיטה ולכפות עליו שינויים בהסכם.
<חוה ראובני: זאת מחשבה ראשונית מכיוון שזאת רק פעם ראשונה שאני שומעת את ההערה הזאת.
<חוה ראובני: אני צריכה לחשוב על המשמעויות שלה ועל פתרונות.
<רצון שרעבי: היום זה עובד כך.
<רצון שרעבי: הרי לא באנו לשנות את זה.
<רצון שרעבי: מי שמשכיר זכות ציבורית לנהג עושה אתו חוזה, שהוא חייב לעשות טסט וחייב הכול.
<רצון שרעבי: מתי הם מתנגשים בהסכם?
<רצון שרעבי: כאשר זה לא משלם לזה.
<רצון שרעבי: בכסף.
<רצון שרעבי: מעבר לכך אין להם שום התנגשות.
<רצון שרעבי: כך שהחוזה בכל מקרה קיים.
<רצון שרעבי: בחוזה ביניהם הם מעגנים את זה כבר ביניהם.
<רצון שרעבי: הרי לא יבוא אדם, ישלם כסף ויהיה נתון לחסדיו של מישהו כדי לעשות טסט.
<רצון שרעבי: הרי הוא חותם לו.
<חוה ראובני: הרי חוזה מצוין כל זמן שמקיימים אותו.
<חוה ראובני: כאשר יש חוזה כתוב שלא מקיימים אותו צריך לרדוף בערכאות.
<חוה ראובני: אתה רצית את התהליך הזה של הסכמת בעל הזכות כדי שלא יצטרכו ללכת לערכאות, שאלמנה לא תצטרך ללכת לבית-משפט לתביעות קטנות כדי לתבוע את 1,200 השקלים שמגיעים לה.
<רצון שרעבי: מתי היא יכולה לעצור לו את הרכב?
<רצון שרעבי: פעם אחת, בטסט.
<חוה ראובני: אבל פעם אחת בטסט היא לא תיתן את ההסכמה ותגיד שהיא רוצה להעלות עכשיו חד-צדדית את התשלום.
<יהודה מזרחי: אבל יש חוזה.
<חוה ראובני: יש חוזה גם שהוא חייב לשלם.
<רצון שרעבי: כך נעשה עד היום.
<חוה ראובני: היום ייפוי-הכוח הם בלתי חוזרים.
<חוה ראובני: הם ניתנים פעם אחת בהתחלה.
אבישי ברוורמן: רבותי, קודם כול, רוב חוכמת עם ישראל לא נמצאת בירושלים, והאמן לי שאני מרגיש את זה.
אבישי ברוורמן: היא נמצאת שם – הם מבינים את השטח, הם מבינים את הדברים.
אבישי ברוורמן: לכן הדבר היחיד, חשוב לנו למצוא את הפתרון.
אבישי ברוורמן: אני מציע דבר כזה, מכיוון שרוח הדברים מוסכמת על כולנו והניסיון הרב של עו"ד ראובני והמקצועיות שלה הם לעילא ולעילא, אני רוצה לקרוא כאן לאשר את זה, חבר הכנסת לוין, עקרונית לקריאה הראשונה.
אבישי ברוורמן: בין הקריאה הראשונה והקריאה השנייה והשלישית יישבו ארבעת הנציגים המנוסים והחכמים ביחד עם עו"ד ראובני, על ניסיונך וחוכמתך כי רבה, וימצאו את ההגדרות המתאימות.
<אתי בנדלר: אני לא יודעת אם אפשר.
<אתי בנדלר: לא, אדוני, אני מצטערת.
<אתי בנדלר: אין נושא חדש לקראת הקריאה הראשונה.
<אתי בנדלר: את טענת נושא חדש אפשר להעלות רק אחרי הקריאה הראשונה.
<אתי בנדלר: אבל אני עדיין לא יודעת מה הם העקרונות שאותם צריכים לקבוע.
<אתי בנדלר: אדוני יכול לסכם את העקרונות?
<אתי בנדלר: אני לא יודעת מה העקרונות.
<אתי בנדלר: למשל, יש כאן
<אתי בנדלר: חילוקי דעות משמעותיים מאוד בין מה שארגוני המוניות מציעים ובין מה שמשרד התחבורה הציע, לדעתי אלה שני דברים שונים.
<אתי בנדלר: נדמה לי שיש כאן פער בין שני הדברים.
<אתי בנדלר: אם הבנתי נכון את גברת ראובני ממעט הדברים שהיא הספיקה לומר, היא מציעה שתהיה הערה ברישיון הרכב מי הוא בעל הזכות הציבורית, אבל היא לא מציעה להתנות פעולות.
<אתי בנדלר: הם מציעים להתנות פעולות מסוימות, לקבל הסכמות.
<יהודה מזרחי: אבל היא טועה כי אי אפשר לקנות רכב רק על-ידי בעלי זכות.
<יהודה מזרחי: לקנות רכב פטור ממס ניתן- - -
אבישי ברוורמן: מר מזרחי, זה שאתה מדבר יותר גבוה לא עושה אותך יותר צודק.
<אתי בנדלר: יש עוד דברים.
<אתי בנדלר: למשל מדברים על הסבת דוחות.
<אתי בנדלר: אולי צריך לשנות הגדרת "בעלים" בפקודה.
<אתי בנדלר: אינני יודעת.
אבישי ברוורמן: רבותי, רוח הדברים עמכם.
אבישי ברוורמן: אני רק רוצה לפשט ולמצוא פתרון כדי שנתקדם מהר ככל הניתן.
יריב לוין: אם אוכל להציע מתווה לפתרון.
יריב לוין: בעיניי העניין פשוט מאוד.
יריב לוין: יש הסכמה על כך שצריך להעביר את התיקון שמפריד בין שני הדברים.
יריב לוין: זה נקודה ראשונה.
יריב לוין: הנקודה השנייה, יש הסכמה לכך שהמהלך הזה, של ביצוע העברת הזכויות ברכב, חייב להיעשות גם על דעתו של בעל הזכות.
<אתי בנדלר: העברת הזכויות ברכב ייעשה על דעת מי?
יריב לוין: גם על דעת בעל הזכות הציבורית.
יריב לוין: אני רוצה להבהיר עוד דבר אחד, וממנו באמת נצמצם את המחלוקות.
<אתי בנדלר: את זה אני עדיין לא מבינה.
<אתי בנדלר: לצורך העניין נתנו כאן דוגמה, שפעמים רבות הבעלים של הרכב הן אלמנות, שזה בעצם מבטיח את הפנסיה שלהן.
<יהודה בר אור: הבעלים של המספר.
<יהודה בר אור: לא של הרכב.
<יהודה בר אור: הבעלים של הרכב זה אדם שמשכיר את המספר.
אבישי ברוורמן: תנו ליריב לוין להסביר.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני נוזף ביריב לוין.
אבישי ברוורמן: יריב לוין הוא אחד מחברי הכנסת הכי טובים שיש פה, אבל לצערי הוא גורם נזק רב לכנסת, מכיוון שהוא מחוקק כל-כך הרבה חוקים ואז כל ה-115 "כמו מסוממים" רצים אחריו.
אבישי ברוורמן: התוצאה היא שזאת כנסת מהגרועות בעולם, כי אנשים כל הזמן מחוקקים במקום להגביל את מספר החוקים.
אבישי ברוורמן: אבל במקרה הזה היוצא מן הכלל בא להעיד על הכלל, במקרה הזה טוב שנעשה את הדבר הזה.
יריב לוין: אגב, אין לי מחלוקת אתך על זה, אתה יודע.
יריב לוין: הבעיה שאין לנו כלי פיקוח על עבודת הממשלה ולכן אנחנו נגררים למחוזות הללו.
מיכל רוזין: זאת חולשתה של הכנסת באופן כללי.
יריב לוין: זאת סוגיה פשוטה מאוד.
יריב לוין: יש שני דברים נפרדים לחלוטין – הזכות הציבורית, שיש לה בעלים משלה, והרכב, שיש לו בעלים משלו, שהוא בדרך כלל מי שנוהג בו.
<אתי בנדלר: ויכול שלא.
<אתי בנדלר: או שתמיד?
יריב לוין: לא תמיד.
יריב לוין: בדרך כלל.
<אתי בנדלר: זאת אומרת, יכולים להיות שלושה בעלי זכויות, לצורך העניין.
<חוה ראובני: יכולים להיות שלושה שחקנים.
<אתי בנדלר: שלושה שחקנים – הבעלים הרשום של הרכב, בעל הזכות ומי שנוהג ברכב.
<אתי בנדלר: בוודאי שיכולים להיות שלושה.
<אתי בנדלר: יכולים להיות שניים ויכולים להיות שלושה.
יריב לוין: רק רגע, האמיני לי שזה פשוט.
יריב לוין: באנו לכאן עם דברים פי מאה יותר מסובכים.
אבישי ברוורמן: ניתן ליריב לוין 2-3 דקות להסביר, ואם הוא לא יצליח אז מר שרעבי, ואם הוא לא יצליח אז מר מזרחי, ואם הוא לא יצליח אז מר בר אור, ואם לא אז מר פרידריך חיים.
יריב לוין: יש בסיפור הזה שני שחקנים – בעל הזכות הציבורית ובעל הרכב.
יריב לוין: השאלה האם למישהו יש רכב או נתן למישהו שלישי לנהוג בו לא חורגת מכל מה שאנחנו מכירים לגבי כל רכב פרטי באשר הוא ולכן היא לא רלוונטית ולא מצריכה כאן שום טיפול נפרד.
יריב לוין: היום קשרו את שני הדברים הללו.
יריב לוין: באיזו דרך?
יריב לוין: אמרו: כדי שיהיה לך רכב שרשום כמונית, ואז אתה זכאי להנחות במסים ולדברים האחרים, אתה צריך שתהיה לך זכות ציבורית שרשומה על הרכב הזה.
יריב לוין: השניים האלה הולכים באופן צמוד.
יריב לוין: אנחנו באים ואומרים: לא, אנחנו נעשה הפרדה.
יריב לוין: עדיין אתה צריך שלרכב תוצמד זכות ציבורית, זה חייב להיות, כי הרי אם אין לו זכות ציבורית הוא לא יכול להיות מונית והוא לא יכול לקבל את כל ההטבות וכן הלאה, אבל אפשר לרשום את הבעלות ברכב על שם בעליו האמיתי ולא על שם בעל הזכות הציבורית.
יריב לוין: זאת ההפרדה שאנחנו עושים.
יריב לוין: כלומר, אנחנו לא מבטלים את הצורך שלרכב תהיה צמודה זכות ציבורית.
יריב לוין: אנחנו רק אומרים, בעל הזכות הציבורית עומד במקומו ובעל הרכב נרשם במקומו באופן נפרד.
יריב לוין: על הדבר הזה, נדמה לי, אין בכלל מחלוקת.
יריב לוין: הדבר השני שנובע ממנו, וגם עליו לא יכולה להיות מחלוקת, הוא העובדה שכאשר אדם רוצה להעביר את הבעלות ברכב עליו לבצע את זה על דעת בעל הזכות הציבורית, כי הוא התקשר עם בעל רכב X ונתן לו את הזכות הציבורית לרכב הזה ואם עכשיו ה-X הזה מוכר את הרכב למישהו אחר יכול להיות שבעל הזכות הציבורית יגיד: עם ההוא אני לא רוצה לעשות עסקים.
<חוה ראובני: זה לא חייב להיות.
יריב לוין: לא חייב, אבל יכול.
יריב לוין: אני לא יכול לכפות עליו פתאום "חתונה" עם מישהו.
<חוה ראובני: לא זאת המשמעות.
<חוה ראובני: יכול להיות מקרה שבהעברת בעלות כזאת הקונה מביא אתו כנדוניה זכות אחרת בכלל.
<חוה ראובני: רק שבעל הזכות צריך לדעת שהזכות שלו משוחררת.
יריב לוין: עו"ד ראובני, אני לא מתווכח.
יריב לוין: רגע, אגיע לזה.
אבישי ברוורמן: קודם כול בואו נלך על העקרונות.
אבישי ברוורמן: אחר-כך נראה את המקרים היוצאים מן הכלל.
יריב לוין: אנחנו נגיע לשם, האמיני לי.
יריב לוין: זה המקרה הקל.
יריב לוין: מה שאנחנו מנסים לטפל בו הובהר.
יריב לוין: עכשיו אנחנו אומרים: מכיוון שכאשר אנחנו יוצרים את ההפרדה אנחנו פותחים פתח שבו יכול אדם להעביר את רכבו למישהו אחר ובעל הזכות הציבורית פתאום מגלה שהוא "התחתן" עם מישהו שהוא לא יודע מי הוא, את זה אנחנו רוצים למנוע על-ידי התוספת שהם מבקשים להוסיף, שמתנה את הפעולה הזאת באישור ובידיעה.
<יהודה בר אור: זה קיים גם כיום.
יריב לוין: היום היא ממילא מובנת מאליה, כי הוא בעל הרכב.
יריב לוין: הרכב רשום פיקטיבית, אבל רשום על שמו.
יריב לוין: אומרת גברת ראובני דבר שממילא, אני מניח, קיים גם היום, שיש מקרה שבו רוצים "לשדך" ל"ברזל", לרכב המסוים הזה, זכות אחרת, אולי של אותו אדם ואולי של מישהו אחר.
יריב לוין: גם לגבי הדבר הזה אין התנגדות, גם הפעולה הזאת הרי צריכה להיעשות על דעת שניהם.
יריב לוין: הרי אני לא יכול "לשדך" לרכב שלך פתאום בעל זכות שאתה לא מכיר, וגם לא ההיפך.
יריב לוין: גם הדבר הזה מוסכם.
יריב לוין: אני חושב שאלה העקרונות.
יריב לוין: אין יותר.
אבישי ברוורמן: במקרה הזה "סייג לחוכמה שתיקה".
אבישי ברוורמן: אין חובה שהוועדה תצביע על כל שורה, על כל אות, פסיק ונקודה בנוסח.
אבישי ברוורמן: קיימת חובה חד-משמעית שהוועדה תקבל החלטות בהצבעה, אם יש מחלוקת, על העקרונות, אותם ינסחו לאחר הישיבה.
אבישי ברוורמן: לכן אני מציע שגברת ראובני תקרא את הנוסח.
אבישי ברוורמן: צריך לקרוא את זה ולהצביע על מה שאמרתי כרגע.
אבישי ברוורמן: מי יקרא את זה?
<אתי בנדלר: זה לא בעיה של הקריאה.
<אתי בנדלר: אני רוצה עוד לפני כן, אני עוד תקועה בשלב העקרונות, אם מותר לי.
אבישי ברוורמן: להיות תקוע זה זכותו של כל אדם וכל עורך-דין.
<אתי בנדלר: אני מבינה שמוצע להפריד בין שתי הזכויות.
<אתי בנדלר: איך תבוצע ההפרדה?
<אתי בנדלר: האם ברישיון הרכב יהיה רשום מי הוא בעל הזכות הזאת ומי הוא בעל הזכות האחרת?
<אתי בנדלר: אם התשובה לכך חיובית, מה תהיה המשמעות?
<אתי בנדלר: דבר אחד אמרת, שלא תיעשה פעולה – אפשר להגיד על-ידי מי מהם, וצריך לכתוב בדיוק איזו פעולה – אלא בהסכמת השני.
<זמר בלונדהיים: רק העברת בעלות.
<זמר בלונדהיים: לא כל פעולה.
<אתי בנדלר: תיכף נברר.
<אתי בנדלר: דיברו כאן על טסט, דיברו על דברים נוספים.
<אתי בנדלר: אז קודם כול צריך לדעת אילו פעולות יהיו מותנות בהסכמת הצד השני.
<אתי בנדלר: דבר שני, הוזכר כאן הנושא, וגם הבנתי מדבריה של נציגת המשטרה, שמדובר על הסבת דוחות.
יריב לוין: זה פוטר את הצורך.
<אתי בנדלר: לא פוטר את הצורך.
<פרידריך חיים: זה בא לפתור את הבעיה.
<אתי בנדלר: אולי אני טועה, אבל תנו לי להציג את השאלה.
<אתי בנדלר: קודם תשמע את השאלה לפני שתענה תשובה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להגיד לכם את החוקים בכנסת.
אבישי ברוורמן: אצלי בוועדת הכלכלה זה שונה מכל הוועדות.
אבישי ברוורמן: כאשר אני נוסע במונית יהודה בר אור שולט בי, אני לא יכול להוציא מילה, אני שומע.
אבישי ברוורמן: כאן – כפי שאני מחנך את הבנים שלי – כל אחד מדבר בתורו.
אבישי ברוורמן: תדברו ככל שאתם רוצים, אבל כאשר אדם מדבר אין הפרעות.
אבישי ברוורמן: יש עכשיו בעיה של גירעון גדול.
אבישי ברוורמן: הצעתי כבר שנים שהמס יהיה על דיבור.
אבישי ברוורמן: אם בכנסת יהיה מס על דיבור, קודם כול קופת משרד האוצר תגדל ובנוסף אנשים יקשיבו וגם ידברו פחות שטויות.
<אתי בנדלר: סעיף 27ב לפקודת התעבורה קובע כדלקמן: "נעשתה עבירת תעבורה ברכב, רואים את בעל הרכב כאילו הוא נהג ברכב אותה שעה או כאילו העמידו או החנה אותו במקום שהעמדתו או חנייתו אסורה על-פי חיקוק, לפי העניין, זולת אם הוכיח מי נהג ברכב, העמידו או החנהו כאמור, או אם הוכיח למי מסר את החזקה ברכב (להלן – המחזיק), או שהוכח שהרכב נלקח ממנו בלי ידיעתו או בלי הסכמתו".
<אתי בנדלר: זאת אומרת, נקודת המוצא היא שהאחריות לעבירות תעבורה היא על בעל הרכב, אלא אם כן הוא נוקט פעולות.
יריב לוין: זאת בדיוק הבעיה עכשיו – מאלצים לרשום את הרכב על שם בעל הזכות הציבורית ולא על שם בעל הרכב.
<אתי בנדלר: אבל מי הוא בעל הרכב?
<אתי בנדלר: המונח "בעל רכב" מוגדר בפקודה.
יריב לוין: בעל הרכב הוא בעל ה"ברזל", בעל האוטו.
<אתי בנדלר: אבל אתה לא רוצה שכך יהיה.
<חוה ראובני: זה בדיוק מה שאנחנו רוצים.
אבישי ברוורמן: רבותי, עו"ד בנדלר, שאתמול הקשיבו לה 40 שייחים דרוזים, אני סבור שמתחילה להבין את הנקודה.
<אתי בנדלר: דווקא לא דיברתי אתמול.
יריב לוין: היום קניתי אוטו ולאיציק יש את הזכות הציבורית.
יריב לוין: חתמתי עם איציק על הסכם שאני שוכר ממנו את הזכות הציבורית ועכשיו אני הולך להביא מונית כדי ליישם לי את הזכות.
יריב לוין: ברגע שאני מביא את המונית אומרים לי: אדון יריב, אתה חייב לרשום את המונית על שם איציק.
<אתי בנדלר: אני רוצה להבין האם ייתכן למשל שיהיה בעלים נוסף, למשל חברת ליסינג.
<אתי בנדלר: אני לא יודעת אם יש מוניות ברכבי ליסינג.
<חוה ראובני: היום אין.
<חוה ראובני: בעתיד ייתכן שכן.
<יהודה מזרחי: מה הבעיה?
<יהודה מזרחי: יהיה כתוב "אלדן".
<חוה ראובני: אז זה יהיה כמו כל רכב ליסינג, שהדוחות הולכים לחברת הליסינג.
<אתי בנדלר: אז זה ילך לחברת הליסינג והיא תודיע למי?
יריב לוין: אבל זה לא שונה מכל רכב.
אבישי ברוורמן: תעשו לי טובה, אל תסבכו את זה יותר מדי.
<אתי בנדלר: אני רוצה לברר.
<אתי בנדלר: יכול להיות, אני לא מכירה את הענף.
יצחק וקנין: גם היום כאשר אני מחזיק רכב של "שלמה סיקסט" ועובר עבירה, למשל אם נסעתי ברמזור אדום, הדוח מגיע לחברה והיא מפנה אותו אוטומטית אליי.
<חוה ראובני: היום כבר מפתחים טכנולוגיות לשלוח את זה ל- - -
<אתי בנדלר: אז מן הבחינה הזאת אין לך בעיה.
יריב לוין: אנחנו רוצים "ליישר" את המצב לגבי כל רכב.
יריב לוין: לא להמציא שום דבר.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני מעריך אצל עו"ד בנדלר, שהיא המשנה ליועץ המשפטי לכנסת ואולי בעלת הניסיון הרב ביותר בכנסת, שעד שהיא לא מבינה – הלוואי והיו רבים מאתנו, עד שלא מבינים לא אומרים רק בגלל שהציבור אומר.
אבישי ברוורמן: לכן אני רוצה לעצור כאן את הדיון, אני רוצה לקרוא את הצעת החוק.
אבישי ברוורמן: מי יקרא?
<אתי בנדלר: אני מציע שגברת ראובני או משרד המשפטים יעשו את ההתאמות הנדרשות תוך כדי קריאה.
אבישי ברוורמן: אני מציע שתוך כדי קריאה יעשו את ההתאמות, או לאחר מכן.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לאשר בהצבעה את העקרונות ואני משאיר ליועצים המשפטיים להכניס את התיקונים בנוסח לאחר מכן.
<אתי בנדלר: אני חושבת שבמקרה הזה אין טעם בקריאה כי הנוסח מחייב שינוי.
<אתי בנדלר: אני מציעה שאחרי שתשמע את נציג משרד המשפטים גברת ראובני תסכם את העקרונות.
אבישי ברוורמן: אבל לפני משרד המשפטים אתן את רשות הדיבור לפרידריך חיים וליהודה בר אור, בבקשה.
<פרידריך חיים: אני מבקש להעיר ליועצת המשפטית המכובדת.
<פרידריך חיים: הבעייתיות שהיתה ועודנה קיימת מזה שישים שנים, מאז קום המדינה, היא שהיום המונית רשומה לא על שם בעל הזכות.
<פרידריך חיים: זאת הבעיה העקרונית.
<פרידריך חיים: מחר אם בעל המונית יהיה ליסינג, אין שום בעיה, יירשם ליסינג, אבל לא על שם בעל הזכות.
<פרידריך חיים: בעל הזכות אין לו שום קשר, חוץ מהזכות שאפשר לקבל מונית ללא מכס, זה הדבר היחיד שקושר את בעל הזכות במונית עם המונית.
<פרידריך חיים: נכון שיכול להיות בעל זכות שיש לו גם מונית, אין בעיה, זה ברור.
<אתי בנדלר: אם כך, אילו מהפעולות הבעלים של הרכב לא יוכל לבצע אלא בהסכמתו של בעל הזכות?
<יהודה מזרחי: העברת בעלות ברכב.
<אתי בנדלר: גם טסט?
<חוה ראובני: המחשבה שלי כרגע – ועוד פעם, ההערות הללו חדשות לי ולכן ההתייחסות היא ראשונית – שהפעולות הללו צריכות להיות בידיעת בעל הזכות, לוודא שהוא יודע שהן קרו, אבל הן לאו דווקא צריכות להיות בהסכמת בעל הזכות.
יריב לוין: אבל גם היום זה כך.
יריב לוין: היום הרכב רשום על שמו.
<חוה ראובני: נכון, אבל הוא לוקח ייפוי-כוח נוטריוני בלתי חוזר לכל אורך העסקה, שהוא יכול לעשות הכול לבד.
<חוה ראובני: להיפך, זה נועד להבטיח את בעל ה"פח" " שקנה אוטו והוא לא רשום על שמו.
<קריאה: איך את מוכרת את האוטו שלך?
<פרידריך חיים: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר הערה למה כן צריכה להיות מעורבות של בעל הזכות לגבי הטסט ופעולות שנעשות, ברור שלא כל דבר – כדי שלא יהיו כפילויות.
<פרידריך חיים: בואו נצא מתוך הנחה שאין מעורבות של בעל הזכות בטסט.
<פרידריך חיים: בעל הזכות יודע.
<פרידריך חיים: אולי בעל הרכב נתן את הזכות הזאת למוישה ולקח זכות אחרת מיצחק?
<פרידריך חיים: מה יודעים?
<פרידריך חיים: משטרת ישראל לא יודעת שום דבר, אתם לא יודעים כלום.
<פרידריך חיים: בעל הזכות חייב להיות מעורב בשני שלבים: שלב הטסט, פעם בשנה, ושלב המכירה והקנייה.
אבישי ברוורמן: פשוט ולעניין.
<יהודה בר אור: אדוני היושב-ראש, משפט אחד בלבד.
<יהודה בר אור: בנוסח שקובע "אחרי סעיף 14ד יבוא: 14ד1", צריך להוסיף את מה שאמרתי, הגבלה מפורשת ברישיון הרכב, שכל שינוי וכל דבר שיהיה- - -
<דפנה עין דור: זה לא כל שינוי.
<יהודה בר אור: לא כל שינוי.
<יהודה בר אור: דיברתי על טסט והעברת בעלות.
<יהודה בר אור: זה חייב להיות רשום, כי בלי זה לא יכול- - -
<חוה ראובני: בעל הזכות ישבית לו את הרכב אם הוא לא יוסיף עוד 500 שקלים.
יריב לוין: עו"ד ראובני, הוא ייתן לו את אותו ייפוי-כוח כפי שהוא נותן לו היום.
אבישי ברוורמן: רבותי, יש כאן ארבעה נציגים של נהגי המוניות.
אבישי ברוורמן: שמענו אותם.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לשמוע את נציג משרד המשפטים.
<זמר בלונדהיים: אני ממחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים.
<זמר בלונדהיים: שתי הערות בקצרה.
<זמר בלונדהיים: קודם כול, הסוגיה שהעלו נהגי המוניות נכונה, אבל קיבלנו אותה רק עכשיו וצריך לחשוב עליה היטב.
<זמר בלונדהיים: נושא העברת בעלות, ניחא, אבל נושא הטסט, זה לא כל-כך פשוט.
<זמר בלונדהיים: זה מעמיד את הצד השני באיזה מעמד שאפשר לנצל את זה כדי לסחוט אותו.
<זמר בלונדהיים: יכול להיות שצריך ידיעה, יכול להיות שצריך- - -
<יהודה בר אור: זה קיים כבר חמישים שנים.
<זמר בלונדהיים: עכשיו אנחנו קובעים הסדר בחקיקה.
<זמר בלונדהיים: זה הסדר חדש שלא צריך בהכרח לגרור דברים מן העבר.
יריב לוין: לא באנו לשנות את מערכות היחסים שם.
אבישי ברוורמן: אגיד לכם את הבעיה שלי.
אבישי ברוורמן: אמרתי כבר בדיון הקודם שהיה פה, בוועדה השנייה נערך דיון על מיליארדי שקלים, יושבים אנשים בוועדה השנייה, מרימים ידיים ולא מבינים על מה מדברים.
אבישי ברוורמן: ואילו כאן מגיע שינוי קטן כזה – זה חוקי פרקינסון.
אבישי ברוורמן: בוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת הכספים, שזכיתי לשבת בה, בא איזה רב-סרן ואמר: 2 מיליארד שקלים לשם, וכולם הרימו ידיים בלי לדעת מה כן ומה לא.
אבישי ברוורמן: ופתאום בנושא הזה – ווי.
אבישי ברוורמן: רבותי, רוח החוק מקובלת עליי.
אבישי ברוורמן: אני מצביע על העקרונות.
אבישי ברוורמן: יש פה מספיק אנשים חכמים מסביב לשולחן, תסגרו את הפרטים.
אבישי ברוורמן: האם צריך לקרוא את הנוסח?
<חוה ראובני: אדוני, לקרוא זה לא כל-כך משנה.
אבישי ברוורמן: אז לא משנה.
אבישי ברוורמן: אני רק אומר שאני כיושב-ראש ועדת הכלכלה אערוך הצבעה, יש לנו פה 4 חברים.
<אתי בנדלר: את רוצה עוד להעיר על העקרונות?
<חוה ראובני: ברמת הנוסח, הייתי מתקנת את סעיף 13א.
<חוה ראובני: אני יכולה להגיד שמוסכם הרעיון של ההפרדה הרישומית בין הזכות לרכב.
<חוה ראובני: מוסכם שצריכה להיות אפשרות להחליף זכות ורכב, ושצריך להיות איזה סוג של שיתוף פעולה-תיאום-ידיעה, אני צריכה לחשוב עד הסוף איך להגדיר את השלב הזה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש דבר פשוט מאוד.
אבישי ברוורמן: מכיוון שאני מאמין שאנשים שיודעים להקשיב ויש להם הבנה, כאשר יושבים ביחד מוצאים את הפתרון, ומכיוון שאני רוצה להכריע כאן על רוח העקרונות, אז תציגו לי אתם את ההחלטה שאני אעביר כאן.
אבישי ברוורמן: אני בטוח שחברי הכנסת מיכל רוזין בשם מרצ, יריב לוין בשם הליכוד, יצחק וקנין בשם ש"ס ויעקב אשר בשם יהדות התורה יצביעו אתי וייתנו לכם את כל הכלים כדי לעשות את מה שצריך, את ה"תפירות" האלה ולהתקדם קדימה, כי כאן לא אפתור את הבעיות.
<אתי בנדלר: אדוני, הוועדה צריכה להורות לי באופן מפורש האם התלות בין שני בעלי הזכויות הללו תהיה ברמה של ידיעה או ברמה של קבלת הסכמה.
יריב לוין: אני מציע שההחלטה תהיה שאנחנו שומרים על מה שיש היום, והיום הדבר הזה מחייב הסכמה.
יריב לוין: אני רוצה להזכיר, עו"ד ראובני, שאת אותו ייפוי-כוח שנותנים היום, מכיוון שהוא רשום כבעל המונית ואי אפשר ממילא לעשות שום דבר אז הוא נותן ייפוי-כוח כדי להבטיח את הזכות.
יריב לוין: בדיוק את אותו ייפוי-כוח הוא ייתן לצורך ההסכמה הזאת לטסט כשהזכות רשומה על שם בעל המונית.
יריב לוין: להיפך, מצבו של בעל המונית משתפר כי עכשיו לפחות הרכב שלו רשום על שמו.
יריב לוין: אני לא מציע לעבור לקיצוניות שנייה, זה לא נכון.
אבישי ברוורמן: מילה אחרונה למר מזרחי, ואני מגיע לסיכום.
<זמר בלונדהיים: תחיל את זה על ייפוי-כוח בלתי חוקיים קיימים?
יריב לוין: אין ספק שצריך לקבוע פה הוראת מעבר.
יריב לוין: בעניין הזה אני אתכם, אין לי ויכוח.
<יהודה מזרחי: אם יורשה לי כבוד היושב-ראש, אנמק למה אין כאן התלבטות.
<יהודה מזרחי: ב-10 שניות אסביר למה לא צריך להתלבט בהתניית העברת בעלות על-ידי בעל הזכות.
<יהודה מזרחי: ברכישת המונית – אי אפשר לקנות בלי בעל הזכות כי יש מכס למוניות, לכן חובה גם במכירה שייתן את הסכמתו.
<יהודה מזרחי: אי אפשר לעשות משהו כן, משהו לא.
<יהודה מזרחי: אני יודע את זה, אני חי את זה.
<יהודה מזרחי: חייב להיות אישור של בעל הזכות.
<יהודה מזרחי: זה לא ניתן לשיקול בכלל.
<יהודה מזרחי: אני מתפלא.
<יהודה מזרחי: המצב כפי שהוא היום צריך להישאר, העברת בעלות על-ידי בעל הזכות.
<אתי בנדלר: העברת בעלות וטסט.
<אתי בנדלר: אלה שתי הפעולות היחידות.
<אתי בנדלר: לגבי הוראת מעבר- - -
<לאה ורון: גם לגבי טסט חייב להיות אישור?
<חוה ראובני: לא, אנחנו לא מסכימים לזה.
<רצון שרעבי: אבל זה קיים כבר היום.
<רצון שרעבי: זה קיים כך כבר 60 שנים.
<חוה ראובני: זה פתח לסחיטה.
אבישי ברוורמן: אני עובר להצבעה.
אבישי ברוורמן: לשמחתי אני אוהב מאוד לעבוד עם יריב לוין, חוץ מאיזה נושא "קטן" של גודל מדינת ישראל אנחנו מסכימים על הכול.
יריב לוין: שם הבעיה שלך לא איתי.
אבישי ברוורמן: וחוץ מחוק משילות לא רלוונטי, במקום שננהל את העסק נכון.
אבישי ברוורמן: אני משאיר לך את משרד התחבורה וממשלת ישראל לפתרונך.
יריב לוין: לפני הקריאה השנייה והשלישית נסגור את זה.
אבישי ברוורמן: נצביע עכשיו על העיקרון כפי שהיה קיים קודם.
<לאה ורון: העיקרון הוא שחייב להיות אישור של בעל הזכות גם בהעברת הבעלות וגם בטסט בכל שנה.
אבישי ברוורמן: העקרונות נתקבלו פה אחד.
אבישי ברוורמן: רבותי, תצליחו.
<אתי בנדלר: בדברי ההסבר אציין שבעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית תדון הוועדה בהחלת ההוראות לגבי המוניות הקיימות, כלומר איך זה יוחל, הוראות מעבר.
אבישי ברוורמן: מילה אחרונה למר מזרחי.
<יהודה מזרחי: עשיתם היסטוריה.
<יהודה מזרחי: זה צריך להירשם בעיתון.
אבישי ברוורמן: לי לא חשוב העיתון, זה בשביל יריב לוין.
אבישי ברוורמן: אני רוצה שכל נהגי המוניות בישראל יזכרו שברוורמן נתן גיבוי ללוין.
<לאה ורון: רכז התחבורה באגף התקציבים במשרד האוצר, מר אשר דולב, מוסר שההצעה אינה כרוכה בעלות לתקציב המדינה.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה תוך 10 דקות לסיים.
אבישי ברוורמן: נתקדם הלאה.
אבישי ברוורמן: אני מוכרח להגיד לכם את האמת, שרוח העבודה שנושבת במשרד החקלאות, רוח חיובית, מקצועית ומשתפת, היא דוגמה למשרדים אחרים, באמת תודה, ואני כמובן מחמיא גם לצד השני, של החקלאים.
<קריאה: את זה מזמן לא אמרו עלינו.
<קריאה: אנחנו מצטרפים למחמאה.
אבישי ברוורמן: רבותי, יישר כוח.
אבישי ברוורמן: אפרת אביאני, אני רוצה שנעבור על הצעת החוק במהירות.
אבישי ברוורמן: אני רוצה בתוך 10 דקות לסיים.
אבישי ברוורמן: עכשיו אנחנו נדבר סטקטו.
<קריאה: אולי קודם כול יאמרו אנשי המקצוע לאילו הסכמות הגיעו במהות.
<אפרת אביאני: הגענו להסכמות בסעיף 4.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת וקנין, אנחנו הולכים לסכם עם משרד החקלאות, הגענו לפשרה.
אבישי ברוורמן: מי כמוך יודע את חוכמת הפשרה.
<אפרת אביאני: הגענו לפשרה, שגורם בלתי תלוי יהיה חבר בוועדה, שהוא נציג האקדמיה שאיננו וטרינר.
<אפרת אביאני: הוא לא יהיה מוטה.
<אפרת אביאני: יש הסכמה.
<רחל בורושק: אנחנו הגענו להסכמה על נציג אקדמיה?
אבישי ברוורמן: בסדר גמור, מקובל עליי.
אבישי ברוורמן: מי ימנה את הנציג, החקלאים?
<אפרת אביאני: השר.
<אפרת אביאני: הנציג יהיה משקיף כמובן.
<אבשלום וילן: השר ביחד עם החקלאים.
<אפרת אביאני: "השר, בהתייעצות עם נציג המייצג את רוב החקלאים".
אבישי ברוורמן: עם מי?
<קריאה: עם אבו וילן.
<אפרת אביאני: "בהתייעצות עם ארגון המייצג את רוב החקלאים", או משהו כזה.
אבישי ברוורמן: אתם כבר תכתבו את הנוסח.
<איתי עצמון: המשקיף יוזמן לכל דיוני הוועדה?
<קריאה: יוזמן, אבל זה לא יהיה תנאי לקיום ישיבה.
<אפרת אביאני: הוא משקיף.
<אפרת אביאני: היעדרו לא פוגע בחוקיות הדיון.
<לאה ורון: רבותי, אל תדברו כולכם יחד.
אבישי ברוורמן: קוורום זה שלושה, שניים או אחד?
<אפרת אביאני: שלושה.
<אפרת אביאני: כל אחד מביא משהו אחר.
אבישי ברוורמן: רבותי, הגענו לכל ההסכמות.
אבישי ברוורמן: עכשיו זה פרוצדורה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת וקנין, יש לי משהו דחוף לעשות שנוגע למחר.
אבישי ברוורמן: האם תואיל למלא את מקומי?
אבישי ברוורמן: חבר'ה, אני מודה לכם.
<לאה ורון: דובר על כך שהשר, בהתייעצות עם הארגון המייצג את רוב החקלאים, ימנה כמשקיף נציג אקדמיה, ושהמשקיף יוזמן לכל דיוני הוועדה, אבל שהיעדרות שלו לא תמנע את כינוסה של הוועדה.
<שמעון פרק: נציג האקדמיה שאינו רופא וטרינר.
<איתי עצמון: הודעה על מינוי חברי הוועדה תפורסם ברשומות?
<אפרת אביאני: אפשר.
<אבשלום וילן: הם צריכים לעבור את ועדת טירקל?...
<איתי עצמון: יש לי עוד שתי סוגיות קטנות לגבי הוועדה.
<איתי עצמון: כרגע לא קבועה תקופת כהונה לחברי הוועדה.
<איתי עצמון: כלומר, לפי הנוסח המוצע כרגע הוועדה יכולה לכהן גם 20 שנים.
<איתי עצמון: השאלה אם לא ראוי לקבוע איזו תקופה, או תקופות כהונה.
<רחל בורושק: - - -
<תניב רופא: העמדה שלנו במשרד החקלאות, שמפעיל הרבה ועדות סטטוטוריות – אין קציבה של תקופה במהלך העבודה.
<תניב רופא: כל אחד חבר בוועדה מתוקף תפקידו, מתוקף הגדרת התפקיד שלו.
<תניב רופא: על כן אנחנו לא מוצאים סיבה לקבוע תקופה.
יצחק וקנין: לתחום את זה בזמן?
<תניב רופא: אם וכאשר הוא יחליף את תפקידו, ייכנס מישהו בנעליו והוא ישמש בתפקיד.
<תניב רופא: אנחנו כותבים שם תיאור תפקיד, לא שם של בן אדם.
<אורי צוק בר: אם זה המשפטן במשרד שעוסק בווטרינריה הכי הגיוני שהוא יהיה הנציג, וכאשר יחליפו אותו אז מחליפו יהיה חבר בוועדה.
<איתי עצמון: זאת שאלה של מדיניות להכרעת אדוני.
<איתי עצמון: אין לי עמדה בעניין.
<תניב רופא: מבחינתנו אין סיבה.
<תניב רופא: יש לנו הרבה ועדות כאלה, שרק בעת החלפת הפרסונה עצמה משנים את חברי הוועדה.
<תניב רופא: אין סיבה לשנות.
<איתי עצמון: עוד שאלה.
<איתי עצמון: אני מבין שלא תמונה רק ועדה אחת, אלא יכול שימונו מספר ועדות לכל ענף?
<אפרת אביאני: יכול להיות מצב שנציג מנהל השירותים הווטרינריים לעניין ועדה שדנה בעופות יהיה רופא וטרינר מומחה למחלות עופות.
<אפרת אביאני: לעומת זה, בוועדה שדנה בענייני בקר נציג מנהל השירותים הווטרינריים יהיה רופא מומחה לענייני בקר, וכך הלאה.
<אפרת אביאני: יש אפשרות שהנציג הזה יהיה מתחלף.
<לאה ורון: כלומר, אלה הרכבים שונים של הוועדה?
<אפרת אביאני: בדיוק, אבל עדיין זאת ועדה שפועלת לפי החוק.
יצחק וקנין: אני רוצה להבין את זה נכון.