GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עדי חכמון: אבל לא בטוח שהתאגידים ייכנסו בתיקון הזה.
<שעיה קרפ: אנחנו מראש מתנדבים להיכנס לזה.
<שעיה קרפ: אבל יותר מזה, כבר כיום לדירקטוריון- - -
יעקב אשר: אתם תיכנסו ראשונים והגאולה תבוא אחר-כך...
<שעיה קרפ: ראשונים נכנסנו אל ים סוף.
אבישי ברוורמן: עו"ד חנה פרנקל, את נלחמת למען זה.
אבישי ברוורמן: דברי.
<חנה פרנקל: אני רוצה להסביר.
<חנה פרנקל: קודם כול, יכול להיות שבאמת צריך לעשות את זה לכולם.
<חנה פרנקל: אתם שואלים למה מתחילים כאן.
אבישי ברוורמן: למה להתחיל דווקא עם אלה.
<שעיה קרפ: התחילו עם יועצים משפטיים.
<חנה פרנקל: אסביר.
<חנה פרנקל: נבחרי ציבור זה סקיצה אחת שיש בה לוגיקה.
אבישי ברוורמן: זה סקיצה בעייתית גם כן.
<חנה פרנקל: עכשיו אנחנו מדברים בפירוש שהמגמה היום בשירות הציבורי היא לקצוב קדנציות והתחילו את זה עם שורה של גופים בפועל.
אבישי ברוורמן: את רוצה, כפי שאמר שאול מרידור, להיות חלוצים לפני המחנה.
<חנה פרנקל: אנחנו לא חלוצים.
<חנה פרנקל: משרד המשפטים היה החלוץ.
אבישי ברוורמן: פרט ליועצים המשפטיים.
<חנה פרנקל: אפילו זה לא מדויק.
<חנה פרנקל: קודם כול, אנחנו לא כותבים את הנורמה הזאת לראשונה פה.
אבישי ברוורמן: חנה פרנקל, לבי עמך ועם הכוונה הזאת, אבל את זה אני לא רוצה להביא בחוק ההסדרים.
אבישי ברוורמן: את זה אני רוצה להביא בחקיקה ראשית.
אבישי ברוורמן: האמינו לי, אני רוצה בחקיקה הראשית להתחיל לחזור לדבר הזה, גם כאן וגם במקומות אחרים.
<שאול מרידור: נוריד את זה כאן.
<זמר בלונדהיים: רק להבהיר שמבחינת המציאות גם היום יש הגבלה של הכהונה.
<איתי עצמון: אבל לא מכוח חקיקה ראשית.
<חנה פרנקל: ויש את זה היום בחוזר הממונה.
<חנה פרנקל: זה המקור.
<איתי עצמון: סעיף קטן (א1) נמחק.
<איתי עצמון: אני רק רוצה לחזור לרגע לעניין של חלוקת דיבידנדים.
אבישי ברוורמן: הגענו להסכמה לגבי חלוקת דיבידנדים?
<איתי עצמון: אני חושב שכן.
<איתי עצמון: אני חושב שאפשר להתייחס בסעיף המסמיך, לקבוע כללים לעניין ייעוד רווחים לחלוקה.
<איתי עצמון: אפשר להסמיך בצורה מפורשת את מועצת הרשות להתייחס לעניין קיום אמות מידה לשירות לצרכנים לפי סעיף 99 כאמת מידה לייעוד רווחים לחלוקה.
<איתי עצמון: אנחנו נתקן את סעיף 63 בהתאם.
<זמר בלונדהיים: לא אמות מידה לשירות.
<זמר בלונדהיים: בתוך הסעיף המסמיך יש סעיף פיצויים.
<זמר בלונדהיים: אנחנו קובעים שם עכשיו, זה יופיע עוד מעט: אם לא כתבת תוך 7 ימים אלא תוך 10 ימים אתה תשלם 50 שקל, 100 שקל, 200 שקל.
<זמר בלונדהיים: אלה הסכומים הרלוונטיים.
<זמר בלונדהיים: אנחנו מציעים לכתוב פה כי "ייעוד רווחים לחלוקה יהיה באישור הממונה לפי כללי המועצה".
<זמר בלונדהיים: לפי הכללים האלה שמכירים כבר ובשימוע, זאת הכוונה.
<חנה פרנקל: בסעיף 63(א)(5) תשמיט את הסיפה מהחלטת הממונה.
<איתי עצמון: כלומר, נוסיף הסמכה לקבוע כללים.
אבישי ברוורמן: תסביר לנו מה זה.
<דודי קופל: זה ועדת הביקורת.
אבישי ברוורמן: ועדת ביקורת – בהחלט.
<דודי קופל: זה תיקון שמבהיר את הקיים.
<איתי עצמון: התיקון הזה גורר איזה תיקון.
<דודי קופל: לא כאן, בסעיף הקטן הבא.
אבישי ברוורמן: הפנו את תשומת לבי, אני רוצה לשאול שאלה ולא נעים לי, כי שעיה קרפ יושב פה, אבל אולי הוא יגיד לי, מה המשכורת הממוצעת של מנכ"ל תאגיד?
אבישי ברוורמן: תן לי קצת התייחסות לשונוּת, כמה מקבל המנכ"ל, המשכורת הגבוהה ביותר של מנכ"ל תאגיד והמשכורת הנמוכה ביותר.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת שלושה מספרים: הממוצע או החציון וכן הגבוה ביותר והנמוך ביותר.
<אפי דביר: שעיה קרפ נתן לי את רשות הדיבור.
<אפי דביר: שכרו של מנכ"ל תאגיד נקבע בהתאם לשכרו של מנכ"ל הרשות המקומית שבשטחה הוא עובד.
<אפי דביר: השכר שלו הוא בין 80%-90% משכרו של מנכ"ל העירייה.
אבישי ברוורמן: כמה מקבל מנכ"ל עירייה?
<אפי דביר: תלוי בגודלה.
אבישי ברוורמן: כמה מקבל מנכ"ל עיריית תל-אביב?
<שעיה קרפ: בסביבות 35,000 שקלים.
<שלמה דולברג: מנכ"ל עירייה מקבל מקסימום כ-40,000 שקל ברוטו, ומינימום כ-23,000 שקל ברוטו.
אבישי ברוורמן: כלומר, מנכ"ל תאגיד מקבל בין 20,000 ל-30,000 ומשהו שקלים.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, הבהרתם לי את זה.
<קריאה: זה לא מספיק...
<דודי קופל: אני מפנה אתכם לסעיף 6ג(ג)(1) שאותו הוספנו.
<דודי קופל: אני חושב שגם קראנו אותו קודם לכן.
<איתי עצמון: יש לי רק שאלה לגבי התוספת בסיפה: "הממונה יורה על חלוקת הבעלות כאמור".
<איתי עצמון: מדובר על חלוקת הבעלות בין רשויות מקומיות שמתאגדות יחד בחברה אחת?
<דודי קופל: זה פשוט התאמה של סעיף 117 לקונסטרוקציה החדשה של חברה מנהלת, שבה כיום יש לממונה סמכות להשעות את תפקידיו של המנהל הכללי.
<דודי קופל: במצב שבו המנהל הכללי יהיה בעצם המנהל הכללי של חברה מנהלת הוצע להוסיף כאן סמכות לממונה להשעות את המנהל הכללי של החברה המנהלת מתפקידו.
אבישי ברוורמן: רבותי, לגבי העיצומים – הדיון יהיה מחר מכיוון שעו"ד בנדלר תחליף את עו"ד עצמון בנושא הזה.
אבישי ברוורמן: אז אנחנו קופצים עכשיו קדימה.
<איתי עצמון: אנחנו בעמוד 24, פסקה (33).
<קריאה: אפשר לקרוא גם את פסקה (32).
<איתי עצמון: תוכל להסביר את התיקון?
<דודי קופל: זה לעניין המצאת הודעות, ונוסף כאן סעיף 6ו, סעיפים קטנים (ב) ו-(ג) שאותם קראנו קודם לכן.
<גידי פרישטיק: המצאת הודעות באיזה עניין?
<דודי קופל: אני בדיוק מתייחס לזה.
<עדי חכמון: אולי לא נקרא את זה.
<עדי חכמון: לדעתי זה כן קשור לעיצומים אז נעזוב את זה בינתיים.
אבישי ברוורמן: רבותי, זה נוגע לנושא העיצומים.
אבישי ברוורמן: בינתיים זה יורד מן הפרק.
<עדי חכמון: זה הודעה על עיצום כספי.
אבישי ברוורמן: בסדר, תמשיך הלאה.
<איתי עצמון: מה הם היטלי הפיתוח?
<איתי עצמון: מה ההגדרה הרלוונטית?
<אפי דביר: סך ההשקעות בתשתית לפי סעיף 103.
<חנה פרנקל: יש את ההגדרה בסעיף 103 לחוק הראשי, בעצם מילים אחרות להיטלי פיתוח.
<חנה פרנקל: "תשלומים בעד הקמת מערכת מים או ביוב".
<חנה פרנקל: זה גם בכותרת של סעיף 103.
<אלון מסר: סעיף 103 בחוק העיקרי מדבר בדיוק על זה.
<איתי עצמון: צריך להפנות לסעיף?
<איתי עצמון: "כאמור בסעיף 103"?
<חנה פרנקל: כן, בהחלט.
<קריאה: אני מציע שדודי קופל יקרא את כל התוספת בבת אחת ואז נדבר עליה, כי היא ממש טכנית לחלוטין.
<איתי עצמון: לא, צריך להסביר.
<איתי עצמון: תוכל להסביר בקצרה את התוספת הזאת, כולל את המונחים שלא מוגדרים, שזה "היטלי פיתוח", כפי שאמרנו, ויש כאן גם עוד מונח "חלויות שוטפות" בהגדרה "יחס כיסוי חוב".
<אפי דביר: "חלויות שוטפות" הוא בעצם מונח חשבונאי.
<אפי דביר: כפי שיש כאן את המונחים מאזן וכדומה, באותו אופן יש את המונח "חלויות שוטפות" שמדבר על רכיב פירעון הלוואות שצפוי בשנה הקרובה.
<איתי עצמון: אני מבין שזה מונח חשבונאי, אבל אנחנו בכל זאת בחקיקה ראשית.
<חנה זיכל: למה כל זה צריך להיות בחקיקה ראשית?
<חנה זיכל: את הדברים הכי חשובים העבירו לכללים, ופה בחקיקה ראשית נכנסים לפרטים שאף אחד לא מבין אותם והם לא מוסברים.
<חנה זיכל: אני לא מצליחה להבין את זה.
<שעיה קרפ: זה תוכנית עסקית נכון לאיזה תאריך?
<שעיה קרפ: ממתי?
<שעיה קרפ: תוכנית עסקית מלפני שנתיים?
<שעיה קרפ: שלוש?
<איתי עצמון: אולי נשמע את ההסבר.
<איתי עצמון: לא שמענו עדיין הסבר כללי לגבי התוספת והמשמעות שלה.
<איתי עצמון: אחר-כך ניכנס לפרטים.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להסביר את זה ולהתקדם, אם אין בעיות בסעיפים 64 ו-65 לקרוא אותם ושם נסיים היום.
<אפי דביר: התוספת הזאת מדברת על היחסים הפיננסיים שנבדקים.
<אפי דביר: בעצם הם נגזרים מתוך הבדיקות שעורך היום הממונה כאשר תאגיד מבקש הלוואה וצריך לאשר לו שעבוד נכסים לטובת המלווה.
<אפי דביר: בעצם אלו כללים שאישרה המועצה לפני שנתיים וצפויים להיות מפורסמים ברשומות.
<אפי דביר: הם בעצם מדברים על שני יחסים, האחד נקרא "יחס כיסוי חוב" והשני נקרא "יחס מינוף מרבי".
<אפי דביר: "מינוף מרבי" מדבר על כמה סך הכול הלוואות יכול התאגיד לקחת באופן כללי, וזה אמור להיות עד גובה מסוים ולא לחרוג ממנו.
<אפי דביר: הדבר השני מדבר על יחס כיסוי חוב, שזה בעצם מדמה כמה כסף פנוי יש בקופת המזומנים של התאגיד שיכול לאפשר לו לעמוד בפירעון ההלוואות שהוא רוצה לקחת ואלה שהוא גם חייב להם היום.
<איתי עצמון: למה התוספת הזאת תהיה בתוקף למשך 4 שנים?
<אלון מסר: מכיוון שאחד הפרמטרים שבהם מודדים תאגיד בכל שנה הוא עמידה ביחסים הפיננסיים הנ"ל, ואת היחסים הפיננסיים האלה קובעים ל-4 שנים, אחר-כך המועצה תוכל לשנות אותם אם תראה לנכון.
<איתי עצמון: אבל כרגע הסעיף בתוקף למשך 4 שנים.
<אלון מסר: רק לעניין הפטור.
אבישי ברוורמן: אם כך, סיימנו את התוספת.
אבישי ברוורמן: תקרא את סעיף 64.
<איתי עצמון: רק הסבר קצר.
<דודי קופל: סעיף 6ט(ד) נוגע לעניין הסיוע לנושים.
<דודי קופל: סעיף 6ט(ד) מדבר על מקרה שבו מי שהוסמך לכך החליט שאין מקום לתת את אותו סיוע.
<דודי קופל: ניתן לפי התיקון הזה לערער על כך לבית-המשפט לעניינים מנהליים.
אבישי ברוורמן: תודה, בסדר.
אבישי ברוורמן: נעבור לסעיף 65.
<דודי קופל: זה נוגע לסמכות קביעת חקיקת משנה בנוגע לחובת מכרזים ופטור ממכרזים לעניין תאגידים.
אבישי ברוורמן: רבותי, עכשיו 19:30 בדיוק.
אבישי ברוורמן: סיימנו בסעיף 65.
אבישי ברוורמן: מחר ניפגש בשעה 11:00.
אבישי ברוורמן: נשאר לנו נושא העיצומים הכספיים וכן סעיפים 66-67.
אבישי ברוורמן: יותר מזה לא אוסיף.
אבישי ברוורמן: בוקר טוב, כבוד השר, רבותי חברי הכנסת, נציגי החברות, נציגי המשדרים השונים, אנחנו ממשיכים בקריאה של הסעיפים.
אבישי ברוורמן: התקדמנו, נתנו הערות, אני עוד אחזור על כך שאנחנו צריכים רביזיה לגבי השם, כשתהיה לי הצעה בנושא, השם של החבילה הבסיסית, החבילה הצרה, החבילה הכלכלית, "חבילת גן עדן" – עוד נראה.
גלעד ארדן: "חבילת גן עדן" זה לא רע...
גלעד ארדן: אפשר בחוק להכניס?
<אתי בנדלר: החוק סובל הכול.
חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, יש לי הצעה על סדר-היום, לא לסדר-היום.
חנא סוייד: אני לא מבין למה היה צריך להביא אותי היום, ביום המנוחה שלי, ובשעה 08:00 בבוקר לכאן בשביל להצביע, ולשים אותי בקונפליקט בין החובה הציבורית שלי לבין הזכות הקהילתית שלי לזכות ביום מנוחה, שזה יום ראשון, במיוחד שכדי להגיע לכאן ב-08:00 בבוקר אני צריך לקום ב-04:30?
חנא סוייד: אני איש הפריפריה.
אבישי ברוורמן: לא אמרתי שאני אצביע.
חנא סוייד: כך הבנתי.
אבישי ברוורמן: הבנת, אבל לא אמרתי שאני אצביע.
אבישי ברוורמן: אני לא מחייב אף אחד.
חנא סוייד: אני כבר פה.
חנא סוייד: אני אנסה ליהנות.
אבישי ברוורמן: מה שנקרא "שינה בשבת תענוג", וגם ביום ראשון הנאה זה - - -
אבישי ברוורמן: כל זמן שאתה מרגיש שאתה נהנה, אז - - -
חנא סוייד: זה פתרון אופטימלי.
אבישי ברוורמן: מכיוון שאני זוכר שנולדת נוצרי עם נטיות אתיאיסטיות, אני חושב שביום המנוחה הזה, אתה יכול - - -
חנא סוייד: אני כבר זז לאמצע, אני מאזן.
אבישי ברוורמן: תודה על ההערה, אבל יהיו פה עוד כל מיני דברים בתקופה הזאת.
אבישי ברוורמן: גם אני, בכל זאת, לא באתי ממקום רחוק כמוך, אבל השכמתי קום, שלא לדבר על החברים היקרים שיושבים כאן.
<אתי בנדלר: בוקר טוב, להזכירך, אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה, הדיון הסתיים בפעם האחרונה בשאלה מי אמור לשאת בעלות ההקמה של תחנות השידור הספרתיות אחרי המועד הקובע.
<אתי בנדלר: הוא לא הסתיים, אבל זו הנקודה האחרונה שהוועדה דנה בה.
גלעד ארדן: ברשות יושב-ראש הוועדה, הייתי מבקש להשאיר לסוף את נושא המימון של מערך עידן פלוס.
גלעד ארדן: אנחנו עדיין מדברים עליו, יש שיחות בנושא, משרד התקשורת, האוצר, הערוצים השונים, והיינו מבקשים להשאיר את זה לסוף.
אבישי ברוורמן: אני מקבל את בקשתו של השר.
אבישי ברוורמן: כמו שאמרתי, הדיונים כאן הם מאוד-מאוד דינמיים, רבי תוכן, לפעמים עם אמוציות, לכן נתכנס תוך כדי הדיונים להחלטות הסופיות וההצבעות רק בסוף הדיונים.
חנא סוייד: מכיוון שלא הייתי כאן, אדוני היושב-ראש, האם עלה שההכנסות מהמכרז יהוו מקור למימון?
<אתי בנדלר: עוד לא הגענו.
אבישי ברוורמן: לכן זה טוב שחבר הכנסת סוייד הגיע עכשיו.
אבישי ברוורמן: אני מבקש שלא תתאמץ יותר מדי, כי החטא הכי גדול של היהודים - -
חנא סוייד: אני היפר אקטיבי.
אבישי ברוורמן: זה לא לחטוא, זה חוטא ומחטיא, אז אני לא רוצה לגרום לך לחטא שתתאמץ יותר מדי ביום המנוחה.
אבישי ברוורמן: .. רבותי, אני מבקש מעורכת-הדין נויפלד, שמעבירה את זה לעורכת-הדין ברוק - - -
<דנה נויפלד: נמשיך לקורא.
<חגית ברוק: (8) - - -
<אתי בנדלר: את לא רוצה להסביר את זה?
<דנה נויפלד: נסביר.
<דנה נויפלד: הסעיף הזה מדבר על פתיחת מרבב חדש, כאשר גם נוכח דברים שנאמרו בדיון הקודם יש חשש שהעלויות ייפלו על הגופים המשדרים.
<דנה נויפלד: הכוונה היא שהפתיחה של המרבב הבא לא תהיה אוטומטית, היא תיעשה באישור המועצה, והמועצה צריכה לבחון את העלויות שייווצרו על הגופים המשדרים, ובין יתר השיקולים שהיא תשקול יהיה גם שיקול העלות וגם השיקול של הרחבת מגוון סוגי השידורים שעולים על גבי המערך.
רונן הופמן: מה פירוש המילה "אחרים"?
רונן הופמן: "בשים לב לעלויות נוספות שייווצרו על גופים משדרים אחרים".
<דנה נויפלד: ובלבד זה שיעלה על המרבב החדש.
רונן הופמן: שישה אמורים להיות.
<דנה נויפלד: אבל העלות, כמו שדובר בפעם הקודמת – העלות אמורה ליפול גם על הערוצים המשדרים הקיימים.
<דנה נויפלד: ולכן בטרם פתיחה של מרבב חדש יש הבדל אם עולה ערוץ אחד או עולים שלושה, כי הקיבולת הפנויה היא זו שנושאים בה.
רונן הופמן: למה מתייחס "האחרים"?
<דנה נויפלד: לגופים המשדרים האחרים שלא נמצאים על אותו מרבב.
רונן הופמן: שלא נמצאים?
<דנה נויפלד: בדיוק.
<אתי בנדלר: אני רוצה לרענן את הזיכרון.
<אתי בנדלר: עלתה לדיון הצעת האוצר המשוחזרת להטיל את עלויות ההפצה והתפעול של דור הספרתיות על הגופים ששידוריהם מועברים במערכת הזאת.
<אתי בנדלר: הבעייתיות שבהצעה שלהם מתייחסת לקיבולת הפנויה בתחנות השידור האלה, וזה עשוי להקפיץ בצורה משמעותית את העלויות השנתיות שעל הגופים המשדרים ששידוריהם מפוצלים, כאמור יהיה עליהם לשלם, ואין להם say בעניין הזה.
<אתי בנדלר: זאת אומרת, פשוט מודיעים להם: אלה עלויות ההפצה שעליכם לשלם.
<אתי בנדלר: בישיבה מוקדמת כשנפגשתי עם הצוות המוביל של הממשלה לעניין הצעת החוק הזאת אמרתי שזה יפה מאוד שהם צריכים לקבל את אישור המועצה לשידורי כבלים ולוויין, אבל לכאורה אפילו לא מתווים את שיקול דעתה.
<אתי בנדלר: הקריטריון העיקרי להפעלת שיקול הדעת במתן האישור צריך להיות כמה זה יעלה לאלה שכבר משודרים, אלה שמופצים באמצעות המערכת הזאת.
<אתי בנדלר: הובאה לכאן הצעה להתוות את שיקול הדעת, רק ששיקול הדעת כאן הוא מאוד-מאוד רחב, הוא אומר הכול.
<אתי בנדלר: ומה שאומר הכול, אומר לא כלום, במילים אחרות, להבנתי, כי זה גם העלויות וגם הרחבת מגוון סוגי שידורי הטלוויזיה, שזה תמיד בעד הוספת הגוף, ו"טובת הציבור" זה מטבע לשון שנעשה בה שימוש תדיר בחקיקה, אבל שוב זה טובת הציבור לדעת מי שמקבל את ההחלטה, כך שזה מין מילות סל.
אבישי ברוורמן: היה פעם מלך ידוע, צרפתי, הוא אמר "המדינה זה אני", ויש אומרים שבמדינת ישראל היו בעבר אנשים שאמרו "אני זה המדינה".
<אתי בנדלר: בפועל, למרות שזה נחזה להיות התוויית שיקול הדעת, אין כאן התוויה, לדעתי.
אבישי ברוורמן: האם יש התייחסות לנושא?
<דנה נויפלד: בעקבות השיחה עם אתי ניסינו ליצור איזה מתווה שאומר: ראשית זה שצריך להביא בחשבון את העלויות, מה שלא היה לפני זה.
<דנה נויפלד: זאת אומרת, הנוסח שהיה לפניו היה נוסח פתוח לחלוטין.
<דנה נויפלד: ההצעה פה לשים משקל ודגש על העלויות שנוצרות לגופים המשדרים האחרים.
<דנה נויפלד: מעבר לכך, אני לא יודעת איזה התוויית שיקול דעת נוספת אתי מציעה.
<דנה נויפלד: אם יש לך הצעה, נשמח לשמוע.
<אתי בנדלר: אם היה "בשים לב אך ורק לעלויות נוספות שייווצרו על גופים משדרים".
<אתי בנדלר: אני רוצה לומר שכל הסעיף זה מותנה בכך שהוועדה תאשר את הצעת האוצר שהקיבולת הפנויה - - -
אבישי ברוורמן: כבר אמרנו שהנושא הזה פתוח.
אבישי ברוורמן: השר רמז.
אבישי ברוורמן: כשנגיע לסוף.
אבישי ברוורמן: נחליט בסוף.
אבישי ברוורמן: "The opera isn't over till the fat lady sings".
<אתי בנדלר: מכל מקום, ככל שההצעה הזאת תאושר, חשבתי שצריך להוסיף את המלים "בשים לב לעלויות נוספות שייווצרו על גופים משדרים אחרים בשל השימוש במרבב הנוסף בלבד", כי כל השיקולים האחרים הם שיקולים ברורים.
<אתי בנדלר: מה שהיה צריך לשים דגש - - -
גלעד ארדן: למה רק לעלויות?
גלעד ארדן: כשיעלו עוד ערוצים ה-DTT יהיה גם עם חדירה יותר גבוהה, אז בשים לב שהם יופצו כנראה ליותר בתי אב.
גלעד ארדן: הערוצים הקיימים, אני מדבר על 2 ו-10 ואחרים, יש להם גם רווח שיעלו אתם עוד ערוצים על המערך.
<אתי בנדלר: אכן כן.
גלעד ארדן: בשים לב גם לזה.
<אתי בנדלר: כל הדברים האלה הם ברורים מאליהם.
אבישי ברוורמן: אני לא רוצה לבזבז את כל הזמן על הדקויות האלה.
אבישי ברוורמן: האם יש לזה משמעות?
<יעל מבורך: אני רוצה להסביר את הסעיף, כי זו נקודה שחשוב להבהיר.
<יעל מבורך: החוק אומר שברגע שיש ערוץ מנוי בכללים הקבועים היום בחוק הוא יכול לעלות.
<יעל מבורך: לדוגמה, אם יהיה עוד ערוץ של רשות השידור, נגיד ערוץHD של רשות השידור, שהחוק מתיר לו לעלות, ויש קיבולת במערך, הוא עולה באופן אוטומטי.
<יעל מבורך: לכן יכול להיווצר מצב שעל המרבב הנוסף יהיה רק ערוץ אחד – ערוץ HD של רשות השידור, ועלות ההפצה השנתית עקב כך תהיה 24 מיליון שקל ו-20 מיליון שקל אומרת הרשות השנייה.
<יעל מבורך: לדבר הזה יש משמעות משקית.
<יעל מבורך: יש לבחון את העלות המשקית, לא משנה מי נושא בא, בין אם נושא בה ציבור משלם המסים בישראל ובין אם נושאים בה הגופים המופצים, האם שווה למשק לשלם 20 מיליון שקל בשביל לקבל ערוץ HD של רשות השידור.
<יעל מבורך: ולכן הסעיף אומר שאפשר יהיה לשים סטופ ולעשות שיקולי עלות תועלת.
אבישי ברוורמן: נראה לי מאוד הגיוני.
<יעל מבורך: אם צריך איכשהו לסדר את הנוסח כך שהשיקולים יהיו, שוב גם על משק המדינה, גם משק המדינה לא צריך לשאת בעלות כזאת - - -
אבישי ברוורמן: אני מסכים.
אבישי ברוורמן: אם יש רק ערוץ אחד, אז בשביל מה כל הרעש?
<יוני רגב: על כן זה מותנה בהחלטה של הנושא הקודם שדיברת.
אבישי ברוורמן: אפשר למצוא לזה איזה נוסח?
<דנה נויפלד: הצענו נוסח.
<דנה נויפלד: אני לא מבינה מה מטריד את אתי, כי היעדר קיומה של העלות היא זו שהיתה אמורה להטריד אותך.
<דנה נויפלד: ברגע שזה בפנים, זה השיקול שיובא בחשבון, כשקודם זה לא היה מנוי בגדר השיקולים.
<דנה נויפלד: זה ברור ונכון ששיקולים של הרחבת מגוון סוגי ערוצים - - -
<אתי בנדלר: זה אינהרנטי, זה ברור מאליו.
<דנה נויפלד: התוספת החשובה היא זו שנוספה, של העלות.
<אתי בנדלר: לא היה צריך להוסיף את כל השאר, כי זה נותן איזו תחושה שכולם שווי ערך, וכאן יש איזה אלמנט שלא היה ברור מאליו.
אבישי ברוורמן: מה את מציעה, אתי?
אבישי ברוורמן: מה שהבנתי בצורה פשוטה מגברת מבורך שאם עולה ערוץ אחד, וזה 20 מיליון, אז יגידו: רבותי, ערוץ אחד, 20 מיליון, אין אחרים, הביתה.
אבישי ברוורמן: איך כותבים את זה משפטית?
<דנה נויפלד: את לא רוצה שישקלו את מגוון הערוצים?
<אתי בנדלר: לדעתי כל זה מיותר.
<אתי בנדלר: כל השיקולים של כל מה שבא לאחר מכן מיותרים.
<דנה נויפלד: אני לא מבינה, אם אנחנו כותבים "בשים לב לעלויות", תורידי את השאר, את חושבת שעדיין זה מובא בגדר השיקולים שצריך להביא בחשבון?
<אתי בנדלר: את יכולה להוסיף "בשים לב, בין היתר, לעלויות".
<דנה נויפלד: מה זה משנה?
<אתי בנדלר: אני חושבת שהדגש היה אמור להיות כאן על העלויות הנוספות.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני לא אבזבז פה עכשיו רבע שעה על השיחה הזאת.
אבישי ברוורמן: מה שאני רוצה זה בדיוק מה שאמרה הגברת מבורך.
אבישי ברוורמן: אם יש אחד שעולה הרבה כסף, לא עושים אותו, ולכן תעשו את הניסוח א' או ב'.
<אתי בנדלר: זה לא מה שנאמר על-ידי הגברת מבורך, היא לא אמרה שאם עולה אחד לא עושים אותו בגלל שזה עולה הרבה כסף.
<אתי בנדלר: בפירוש לא.
אבישי ברוורמן: מה אמרה הגברת מבורך?
אבישי ברוורמן: היא אמרה שיש אפשרות, ברגע שיש רק ערוץ אחד והעלות גבוהה, מבחינת העלות לא לעשות אותו.
אבישי ברוורמן: זה מה שהיא אמרה.
<אתי בנדלר: היא אמרה שצריכים לעשות שיקולי עלות-תועלת.
אבישי ברוורמן: זה בעברית נקרא שיקולי "עלות-תועלת".
<אתי בנדלר: שתינו, גם הגברת מבורך ואני, מדברות על העלויות כרגע – עלויות למשק, עלויות למופצים, ולא על השיקולים האחרים.
<יוני רגב: אל מול השיקולים האחרים.
אבישי ברוורמן: זה מה שאמרנו.
<אתי בנדלר: אז צריך להוריד, וגברת נויפלד מתנגדת להוריד את הדברים.
אבישי ברוורמן: אני מציע שתשבו, תמצאו לזה פתרון.
אבישי ברוורמן: אני רואה שזה דבר שולי שאפשר לפתור אותו, אני לא רוצה לבזבז עליו יותר זמן.
אבישי ברוורמן: תמצאו את הניסוח.
אבישי ברוורמן: הכוונה מאוד-מאוד ברורה.
אבישי ברוורמן: תתחילו לשבת, תשבו כל הלילה או שבשתי דקות תגמרו.
אבישי ברוורמן: מה שאני מבין בעברית, לא משפטית – על כל הנושאים האחרים כבר דיברנו – אם עולה רק ערוץ אחד והעלות היא כזאת, שיקולי עלות-תועלת יכולים לפסול את העלאת הערוץ.
אבישי ברוורמן: זה דבר כל כך פשוט, למה צריך לבזבז על זה כל-כך הרבה זמן?
אבישי ברוורמן: תמצאו את הסעיף, את המילה.
אבישי ברוורמן: קדימה.
<חגית ברוק: "(8) בסעיף 9, סעיף קטן (ב) – בטל;"
<לאה ורון: אני מציעה שתסבירי את פסקה (8).
<דנה נויפלד: סעיף 9 לחוק זה הסעיף לפני שנקבע המנגנון החדש – הסעיף שקבע שאוצר המדינה יישא בעלות של הקיבולת הפנויה.
<דנה נויפלד: הסעיף הזה הוא סעיף ייחודי.
<דנה נויפלד: הרי אמרנו בדיון הקודם שיש אפשרות שהגורם המפעיל יהיה גם גורם פרטי.
<דנה נויפלד: הסעיף הזה מתייחס לאפשרות שהגורם המפעיל הוא רק אחד מהגורמים שמנויים פה, כלומר, גורם ממשלתי, תאגיד שהוקם בחוק או חברה ממשלתית, שאז דמי ההפצה אמורים רק לכסות את כיסוי ההוצאות שנגרמו בשל ההפצה.
<דנה נויפלד: ככל שמדובר בגורם פרטי שהוא גורם שגם אמור להרוויח, דמי ההפצה יכולים לשמש גם לצורך הזה ולא רק לכיסוי ההוצאות בשל ההפצה.
אבישי ברוורמן: עכשיו סעיף קטן,סעיף קטן – להסביר.
<דנה נויפלד: הסעיף הקטן הראשון הוא סעיף שקובע שהמועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין היא זו שרשאית להעניק רישיון לשידור של ערוץ נושאי, למי שהיא בחרה במכרז, כאשר הבחירה במכרז תתבסס על המחיר שהוא יציע.
<דנה נויפלד: הכוונה מאחורי הסעיף הזה זה לייעל ולזרז את המכרזים כך שהקריטריון לבחירה של זוכה יהיה המחיר שהוא מציע במכרז.
רונן הופמן: האם הנושא כבר כלול במכרז?
<דנה נויפלד: הנושא כלול.
<דנה נויפלד: תיכף נסביר בסעיף הבא.
<דנה נויפלד: למעשה קונים מקום בתוך המערך, זו הכוונה.
רונן הופמן: Slot נושאי.
<דנה נויפלד: אחר-כך, וזה הסעיף הבא, הזוכה במכרז הוא זה שמחליט לאחר הבחירה שלו איזה נושא הוא יכול לשדר, כאשר רשימת הנושאים מנויה בסעיף כמו שחגית הקריאה: ספורט; שידורים לילדים; סרטים; טבע; סדרות; דוקומנטרי או חדשות.
<דנה נויפלד: ויש אפשרות להרחיב את הרשימה.
<דנה נויפלד: השר יכול בהתייעצות עם המועצות לקבוע כי יש נושא נוסף שמוצדק וראוי שיהיה ערוץ נושאי בשבילו.
רונן הופמן: זאת אומרת, לא יכולים להיות שני ערוצים באותו תחום?
<דנה נויפלד: כן יכולים להיות שני ערוצים.
איציק שמולי: למה הנושא לא במכרז?
<דנה נויפלד: היתה דילמה ונסביר אותה.
<דנה נויפלד: בשביל לפשט את המכרזים ולגרום לזה שיעלו כמה שיותר ערוצים כמה שיותר מהר, המכרז פה הוא מחיר, כמו שאמרתי, על ה-slot, כדי שאם יש ביקוש ליותר מערוץ אחד, אם יש אפשרות שיהיו שלושה ערוצי סדרות, ויש שלושה גורמים שונים שרוצים שיהיו שלושה ערוצי סדרות והם חושבים שהם יכולים לעשות את זה, תהיה להם אפשרות.
<דנה נויפלד: אחר-כך נגיע לדרך המימון, או על-ידי פרסומת או על-ידי דמי מנוי.
<דנה נויפלד: יש להם אפשרות לבוא ולהחליט איזה ערוץ הם רוצים לשדר.
<דנה נויפלד: זה אמור לייעל את ההעלאה של הערוצים ל-DTT.
<דנה נויפלד: החופש להחליט לגבי הערוץ בידי הגורם המשדר.
איציק שמולי: בישיבה הקודמת התעכבנו על איזה סעיף, סעיף המאפיינים, ובסוף הסברתם לנו - - -
<דנה נויפלד: זו החבילה הצרה.
איציק שמולי: סליחה, צודקת.
איציק שמולי: אני לא כל-כך יורד לסוף דעתך.
איציק שמולי: הרי בסוף אם יש רציונל לספק מוצר מסוים, כשחלק מהרציונל זה גם לתת מגוון של ערוצים, אני עדיין לא מבין למה לא להכניס את הנושא לתוך המכרז?
איציק שמולי: הרי בסוף גם אם את אומרת שיהיו שלושה זכיינים שיהיו בטוחים שזה יהיה כלכלי שיהיו שלושה ערוצי סדרות, האם השיקול של המגוון לא אמור לשחק תפקיד כלשהו פה?
<הרן לבאות: קודם כול, יש לזה פתרון ב-(ב1)(2).
<דנה נויפלד: שם זה אם אין ערוצים.
<דנה נויפלד: הוא מדבר על מצב שיש.
<הרן לבאות: בהנחה שאת לא מציעה את המכרז בו-זמנית - - -
<אתי בנדלר: לא שומעים אותך, הרן.
<הרן לבאות: אני רק מוודא שאני מדייק.
<דנה נויפלד: חבר הכנסת שמולי, אפשר היה לבחור באחת משתי דרכים, או לקבוע מראש סוגי ערוצים, שאז יש שליטה מלאה לגורם רגולטורי להחליט איזה מהערוצים עולה ולווסת את, נקרא לזה "כוחות השוק", לבוא ולהגיד: גם אם יש ביקוש או מקום להציע שלושה ערוצים מסוג מסוים, אנחנו אומרים "לא" ונדאג למגוון.
<דנה נויפלד: דרך אחרת, על מנת לזרז את העלייה של הערוצים, לבוא ולהגיד: יש גורמים שרוצים, כל מי שרוצה, יאללה תעלו, תחליטו אתם, יהיה לכם החופש להחליט איזה ערוץ אתם רוצים.
<דנה נויפלד: הדרך השנייה היא זו שנבחרה במקרה הזה.
גלעד ארדן: אם תשאל כמעט כל מי שעוסק היום בערוצים בישראל, הם יגידו לך שזה לא עסק כדאי.
גלעד ארדן: למה הם עושים את זה?
גלעד ארדן: יסבירו לך כל אחד ואחד מהם אם הם החליטו להפרות את היצירה הישראלית כדרך חיים, לכל אחד יש הסיבות שלו, אבל מסתבר שיש אלה שכן רוצים להיות בעלי ערוצים במדינת ישראל.
גלעד ארדן: פה אנחנו לא מכחישים שהעניין המרכזי או חלק מהעניין המרכזי בהעלאת הרחבת מערך עידן פלוס זה לייצר תחרות גם לטלוויזיה הרב ערוצית של הכבלים והלוויין, ולכן יש כבר גורמים שאנחנו יודעים, כמו גורמים עסקיים קיימים: סלקום ופרטנר – פלאפון באופן מפתיע לא הביעה עניין עד היום, אני צוחק כמובן – ברגע שהן רוצות, יש להן יכולת כספית והן ירצו להציע ללקוחות שלהם שילוב של ערוצי טלוויזיה עם שירותים אחרים שהן יכולות להציע, אנחנו חושבים שלא יהיה נכון להגביל אותן, כי הן יודעות יותר טוב מהממשלה איזה ערוצים, יש סיכוי לייצר באמצעותם ביקוש אצל הלקוחות שלהם, כשמדובר במיליוני אנשים כמובן.
גלעד ארדן: כרגע כתבנו פה את רוב הנושאים המרכזיים כקבוצות שידורים שקיימות היום על הכבלים ועל הלוויין, והן יכולות לבחור מהם.
גלעד ארדן: אם לא יהיו אנשים שייגשו, וזה אולי מה שהרן רצה לומר – אני כבר משלב את זה עם מה שהוא אמר – אם משום מה אף אחד לא ייגש או לחלק מהדברים לא ייגשו, אפשר עדיין להרחיב את זה או לשנות את מה שאנחנו דורשים למעשה.
איציק שמולי: אני לא חושב שלא ייגשו, החשש שלי - - -
<דנה נויפלד: אפשר לקבוע במכרז איזה סוגי ערוצים.
גלעד ארדן: המצב העדיף הוא שלא רק הם ייגשו, רק סלקום ופרטנר, אלא שתהיה כדאיות או עניין גם למשיקים שיגישו הצעה לערוץ כלכלה, לצורך העניין – חדשות הכלכלה, אינני יודע, או משהו אחר.
איציק שמולי: איך נתמודד עם מצב שבו לא שאנשים לא ייגשו למכרז אלא שהם ייגשו, אבל בסופו של יום יהיו לנו מפעילים – לצורך העניין במרבב יש שישה ערוצים – שלושה ערוצים יהיו ערוצי ריאליטי ושלושה ערוצים יהיו ערוצי טלנובלה?
אבישי ברוורמן: איך אנחנו דואגים שהסוגה העילית תישאר?
איציק שמולי: בגלל זה חשוב להשאיר את כוח ההחלטה במשרד.
איציק שמולי: אני מסכים שצריך להיות חופש, אבל צריך להיות כאן איזה איזון.
<אתי בנדלר: ברשותכם, אני רוצה להוסיף.
אבישי ברוורמן: עורכת-הדין בנדלר, בבקשה.
<אתי בנדלר: בדיוק בכיוון של חבר הכנסת שמולי אני רוצה להעיר.
<אתי בנדלר: קודם כול, להתחיל מהערה מוקדמת שחבר הכנסת סוייד העיר קודם, וזה הקריטריון לבחירה של הזוכה במכרז.
<אתי בנדלר: הקריטריון הבלעדי כאן הוא ה-bid שהם יציעו לאוצר המדינה.
<אתי בנדלר: מה שהם בוודאי יסבירו, ואני כבר אתייחס לזה – הם יאמרו שבדרך כלל הבחירה היתה מין "תחרות יופי", מה שנקרא, כפי שוועדת המכרזים התרשמה מי נותן את ההצעה היפה ביותר ומאוד קשה לבחור ערוץ טלוויזיה על סמך קריטריון כזה קצת אמורפי.
<אתי בנדלר: ולכן הם החליטו שהקריטריון הבלעדי יהיה איזה סכום אוצר המדינה יקבל בהצעה הזאת.
<אתי בנדלר: אבל אפשר היה לטעמי לצמצם למשל לפי שיעור ההפקה המקומית שהם מתחייבים לה.
<אתי בנדלר: לדוגמה, קריטריון של אחוז מההכנסות.
<אתי בנדלר: זה לדעתי קריטריון קל למדידה, וזה לא רק כמה מכניס לאוצר המדינה.
גלעד ארדן: זה רעיון.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לחזק את מה שעורכת-הדין בנדלר אומרת, ואני אביא דוגמה מנושא אחר, נושא התרופות.
אבישי ברוורמן: כמו שאמרתי בעבר וכמו שאמרו לכל מוצר יש שני מאפיינים: מחיר ואיכות.