GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שאול מגנזי: עשיתם איזו בדיקת התיכנות מול איזושהי תכנית עסקית לגבי איך מקימים פה ערוץ נושאי בכלל?
<שאול מגנזי: אני יודע כמה עולים הערוצים האלה, ואני לא רואה שום ערוץ שעולה לפה.
אבישי ברוורמן: שאול, מה שאתה אומר זה שבתכנית ההפעלה הזאת אנחנו נימצא עם אותו המספר, ואף אחד לא ייכנס.
<שאול מגנזי: לפני שהוא קם הוא צריך לשלם למעלה משלושה מיליון שקל על ההפצה.
<שאול מגנזי: עוד לפני שהוא התחיל לזוז – שלושה מיליון שקל הפצה.
<שאול מגנזי: באיזה מודל הוא יכול גם להתקיים, גם להפיק תוכן וגם לשדר אותו?
<שאול מגנזי: אני לא מצליח להבין את זה.
אבישי ברוורמן: אתה בעצם אומר שהחסם הוא כל כך גבוה, שאף אחד לא ייכנס.
אבישי ברוורמן: ניב, בבקשה.
<ניב אומזגין: אני חושב שאם יפתחו.
<ניב אומזגין: ..
<ניב אומזגין: בסופו של דבר זה יהיה סוג של מכרז, ומי שייתן את ההצעה הכי גבוהה הוא זה שיזכה, ורק אז הוא יוכל להחליט מה הוא רוצה בעצם.
<ניב אומזגין: זאת אומרת, הוא יקנה רישיון לפי עומק הכיס שלו.
<ניב אומזגין: אם תפתחו את המכרז הזה לערוצים זרים, למשל אל ג'זירה או Russian today... יש פה הרבה אנשים שיכולים להגיד: אנחנו משלמים כדי להיכנס לטריטוריה מסוימת.
<ניב אומזגין: זה יכול לסגור לכם את כל הפער, אבל השאלה אם אתם רוצים לכסות את העלויות על ידי מתן כניסה לערוצים זרים, או לאפשר לבעלי הממון המקומיים לקנות את הקיבולת על המרבב ואחר כך לראות איזה ערוץ מתאים להם להעלות, ובמידה שהם יצפינו אותו, איך תתבצע הגבייה ומי יוכל לחייב.
<ניב אומזגין: כי אם הוא יהיה מוצפן, אני חושב שמן הראוי להתחשב בצרכן – יש בארץ, לפי פרסומים זרים, סדר גודל של 400,000 ממירים של עידן פלוס.
<ניב אומזגין: נגיד ש-200,000 מחוברים – לא כולם יתמכו בהצפנה - - -
<הרן לבאות: לא הבנתי.
אבישי ברוורמן: מה אתה ממליץ לגבי הנושא הזה?
<שרון מלכיאל: שהכול יהיה פתוח ללא תשלום, על בסיס פרסומות.
<שרון מלכיאל: אנחנו יכולים להביא תוכן על בסיס פרסומות.
<רון אילון: גם אנחנו רוצים על בסיס פרסומות.
<שרון מלכיאל: אבל לא ביחד עם חבילת בסיס של 200 שקל, אלא בחינם.
<ניב אומזגין: אני מוכן לתרום מזמני כדי לחפש לוועדה ערוצים זרים שיהיו מוכנים להיכנס לפה ולהשתתף במכרז.
<שי באב"ד: כדי לעשות סדר מבחינת הנתונים והעלויות: כרגע יש מרבב אחד שעובד, והעלות השוטפת שלו היא בין 21 ל-24 מיליון שקל, שזה יוצא בין 3.5 ל-4 מיליון שקל לערוץ.
<שי באב"ד: כשמוסיפים מרבב, העלות השולית פוחתת.
<שי באב"ד: כלומר, כל תוספת של מרבב מורידה את העלות של המרבב הנוסף.
<שי באב"ד: המרבב השני יעלה בערך 18 או 19 מיליון שקל, והמרבב השלישי יעלה כנראה בין 15 ל-16 מיליון שקל.
<שי באב"ד: הרעיון הוא שכשיעלו 18 ערוצים, העלות כרגע של 53 מיליון שקלים תתחלק בין 18 ערוצים - - -
אבישי ברוורמן: 18 ערוצים זקוקים לשלושה מרבבים?
<שי באב"ד: כן, כל מרבב מחזיק שישה ערוצים.
<שי באב"ד: בגדול, אם יש 18 ערוצים, העלות תהיה בערך 2.7 מיליון שקלים, שזו עלות גבוהה.
גלעד ארדן: 53 חלקי 18 זה בערך 3 מיליון.
<שי באב"ד: זה יוצא בערך 2.7 מיליון שקלים לערוץ.
<שי באב"ד: השר אמר, ובצדק, שהעלות גבוהה.
<שי באב"ד: והשר הנחה – ואני חושב שזה נכון – שאם עלות ההפעלה לא תהיה נמוכה ולא תהיה אטרקטיבית, אין שום הצדקה להפעיל את זה, לא ברשות השנייה ואולי גם לא בכלל.
<שי באב"ד: מצד שני, כשבאים למודל שמדבר על המרבבים - - -
<שי באב"ד: אני ממשיך במסגרת העובדות.
<שי באב"ד: בנוסף, יש אפשרות במרבב השלישי להעלות ערוצים שהם HD.
<שי באב"ד: אנחנו לא יכולים להעלות שישה ערוצים כאלה במרבב השלישי, אלא רק בין ארבעה לחמישה, והעלות של זה היא כרגע יותר גבוהה, והיא תעמוד בערך על 3.5 מיליון ש"ח – לעומת 2.7 בערוצים רגילים.
<שי באב"ד: בנוסף, מבחינת הזמנים, צריך לקחת בחשבון שאם אנחנו רוצים להכניס גם דמי מינוי ולא רק ערוצים חינמיים, המשמעות היא הקמה של עוד שנה של מערכת הצפנה אצלנו במשאב או אצל כל מי שיפעיל, ובנוסף, להתקין תשתית עם הצפנה לממירים מוצפנים, שיגיעו לפה ויצטרכו לקדד אותם בהתאם.
<שי באב"ד: העלות של זה היא לא גבוהה, היא יחסית שולית, אבל זה לוקח זמן: בערך שנה של היערכות.
<שי באב"ד: חשוב גם את זה לדעת, כי עד היום החוק חייב שעד סוף השנה הזאת אנחנו נהיה מוכנים עם כל התשתית, אבל זה לא יקרה אם אנחנו הולכים לשינוי החקיקה הזה.
<שי באב"ד: אנחנו נצטרך לקחת לשם כך שנה נוספת.
<שי באב"ד: עד עכשיו רק תיארתי עובדות, ועכשיו אגש לעניין.
<שי באב"ד: אני חושב שהדבר המרכזי שצריך לתת עליו את הדעת היא הנקודה שעלתה פה קודם על ידי האוצר: מהו התמחיר?
<שי באב"ד: איך מבצעים את התמחיר?
אבישי ברוורמן: אבל עוד לפני התמחיר, כפי שאומר שאול מגנזי, בכלל לא ייכנסו.
<שאול מגנזי: יש לי נקודה רלוונטית: לא סתם קבעו שייכנס ערוץ ואחר כך, בדירוג, ייכנס עוד ערוץ.
<שאול מגנזי: זה ככה כי אנחנו אמרנו ששוק הפרסום היום לא מסוגל להכיל את זה.
<שאול מגנזי: הרי גם ערוץ 2 וגם 10 מפסידים.
<שאול מגנזי: אמרו את זה גם המנכ"לים של "יס" ו"הוט", כולנו מפסידים כסף.
<שאול מגנזי: בדיון כאן, אחרי ויכוחים מאוד קשים וסוערים, אמרנו שיכניסו ערוץ אחד שייתנו לו פרסומות, ונראה איך זה בכלל מחזיק, נראה אם זה מסוגל לשרוד, ואחרי זה נכניס עוד ערוץ.
<שאול מגנזי: אם שוק הפרסום יגדל ויתרחב ותהיה לכולם פרנסה – מצוין, אנחנו בעד.
<שאול מגנזי: אבל במודל הזה, אני לא רואה איך שבעה ערוצים נכנסים פנימה, משלמים 3 מיליון שקל ו - - -
<הרן לבאות: אז לא יהיו - - -
אבישי ברוורמן: שאול, אתה אומר כרגע דבר פשוט: אנחנו בעוד שנה נשב עם השר ארדן ופתאום נראה שאין ערוץ אחד אפילו.
אבישי ברוורמן: ואז לא ישלחו אותו לוושינגטון אלא לקמצ'טקה.
אבישי ברוורמן: שי, תמשיך.
<שי באב"ד: אנחנו קופצים שלב, כי אני עדיין מדבר על מחסום הכניסה עוד לפני שבכלל עלו הערוצים, ואתה כבר מדבר על עוגת הפרסום כאשר יהיו עוד ערוצים מפרסמים.
<שי באב"ד: אני עוד אגיע לזה, אבל קודם כול נלך לשלב הקודם.
<שי באב"ד: כרגע ניגשו למכרז.
<שי באב"ד: על פי הצעת החוק הנוכחית, כשאני ניגש למכרז אני לא יודע מה העלות שאני אצטרך לשלם עבור הערוץ אחרי שאזכה.
<שי באב"ד: כי אם ייכנסו 18 אני אשלם 2.7 מיליון שקלים, ואם ייכנס רק עוד אחד, אז אני אשלם שישה או שבעה מיליון שקלים.
<שי באב"ד: וזה לא רק אני: יש כבר שישה ערוצים שקיימים בתשתית, הם כבר יושבים על המרבב הראשון, והם גם משלמים סכום של 3.5 מיליון שקלים.
<שי באב"ד: גם הם לא יודעים, על פי תיקון החוק, מה הולך לקרות מחר בבוקר.
<שי באב"ד: זה כבר מהווה חסם ראשוני למכרז, והוא מעצים את הבעיה ששאול התייחס אליה – הרי מ-3 מיליון זה רק עולה למעלה, זה לא יורד למטה.
<שי באב"ד: לגבי עוגת הפרסום –הרווחיות של הערוצים לא רק תלויה בעוגת הפרסום, כי יש גם את הצד של ההוצאות.
<שי באב"ד: ההוצאות כוללות את ההוצאות שהזכייניות עושות וגם את ההיטלים הרגולטוריים שיש על אותן זכייניות.
<שי באב"ד: אני חושב שהתייחסות רק לעוגת הפרסום כדבר המרכזי שמשפיע, היא טעות.
<שי באב"ד: צריך להסתכל על כל ההשלכות.
<שי באב"ד: שורת רווח והפסד כוללת הכנסות, הוצאות ורווח.
<שי באב"ד: אז צריך להסתכל גם על צד ההוצאות ומרכיביה השונים – גם הפקות כאלה ואחרות וגם המחויבויות הרגולטוריות שיש היום.
<אסף אמיר: עוד הזדמנות ל - - -
גלעד ארדן: למה תמיד אתה חושב שזה על חשבונך?
אבישי ברוורמן: רגע, אסף, אל תפריע.
<שי באב"ד: ולכן אני חושב שהבחינה של עוגת הפרסום, האם זה יהרוג ערוצים נוספים, צריכה להתבצע במכלול הכולל של כלל ההוצאות, שאותו עדיין אי אפשר לדעת, כי עוד לא ברור מה יהיו המחויבויות שיושתו על ערוצים חדשים.
<שי באב"ד: קודם כול, רוב התיקונים בחוק מקובלים עלינו וצריך לקחת אותם.
<שי באב"ד: הנושא המרכזי שצריך לתת עליו את הדעת זה הנושא של המרבבים ואיך עושים את שיטת המכרז.
<שי באב"ד: ההצעה שלי לאוצר הייתה להגיד את הדבר הבא: היום, אם פותחים מרבב או לא פותחים מרבב זו החלטה של מועצת הכבלים והלוויין.
<שי באב"ד: אז במקום להשאיר את ההחלטה הזאת אצל המועצה, בואו נקבע כלל שאומר שאם עד ארבעה ערוצים נפתחים.
<שי באב"ד: ..
<שי באב"ד: הרי אנחנו לא צריכים לפתוח את שני המרבבים, אלא על כל ערוצים שנפתחים אנחנו פותחים מרבב ומרבב נוסף.
<שי באב"ד: אם נפתחו עד ארבעה ערוצים, אז נעלה את המרבב, ואם לא – לא.
גלעד ארדן: לא הצלחתי להבין את זה.
<שי באב"ד: כשאני אגש למכרז, אני אגיד את הדבר הבא: אני יודע שהסכום הוא קבוע.
<שי באב"ד: היום זה 2.7.
<שי באב"ד: אם נצליח להוריד את העלויות ל-2.5 או אפילו שני מיליון אם נפריט...
<שי באב"ד: לא משנה, העיקר שנדע שיש סכום קבוע.
<שי באב"ד: אם יעלו ארבעה ערוצים שהחליטו שעולים, אני פותח עוד מרבב, ואז העלות הנוספת שנשארת לי היא על שניים שלא עלו.
<שי באב"ד: את השניים שלא עלו, במקום להשית על כולם.
<שי באב"ד: אני מבין את האוצר, שלא רוצה לממן שני מרבבים שלמים ואת העלות שלהם.
<שי באב"ד: אז פה האוצר יגיד שהוא ממן את החמישה או השישה מיליון האלה.
<שי באב"ד: אבל אני, כשאגש למכרז, אני אדע גם שהמחיר שלי הוא קבוע ואני יודע אותו מראש, ודבר שני, אני לא מטיל עליי הוצאות לפי כמה נכנסים וכמה לא – גם בנקודת הכניסה וגם לאלה שכבר נמצאים, כלומר, להם זה לא משתנה.
<שי באב"ד: גם כולם ישלמו אותו דבר במרבב הראשון, וגם – במרבב השני כולם ישלמו כמו במרבב הראשון, בלי להשית עלויות נוספות.
<שי באב"ד: ובנוסף, כשאני נכנס אני יודע מה המחיר, גם שלי וגם - - -
גלעד ארדן: ואם רק שניים נכנסו?
<שי באב"ד: אז לא פותחים את המרבב.
גלעד ארדן: זאת אומרת, בן אדם יעשה מאמצים, יחתום חוזים, יגיש ערבויות, ייגש למכרז – וכל זה מתוך ידיעה שהוא תלוי גם באחרים.
<שי באב"ד: אלא אם הוא מוכן לשאת בעלות הנוספת.
<שי באב"ד: דרך אגב, השניים הנוספים יכולים לעלות אם הם יישאו בעלות הכוללת.
רונן הופמן: הרעיון נשמע לי מאוד הגיוני, אבל למה בכל זאת להשית את השניים הנוספים.
<שי באב"ד: אתה שואל למה לא להשית את זה על כולם?
רונן הופמן: אם שלושה צריכים לחכות שיצטרף רביעי, אז למה לא לעשות את זה כמו כשמקימים קרן השקעות, שזה מותנה בכך שאתה מגייס את כל הקרן?
רונן הופמן: כלומר, למה ארבעה, למה לא שישה?
<שי באב"ד: יכול להיות שלא נצליח למלא שישה ערוצים, אבל עדיין צריך פה איזשהו איזון.
<שי באב"ד: יש פה אינטרס של הציבור, הרי אתה רוצה שיעלו ערוצים.
<שי באב"ד: נניח שלא הגעת לשישה, אז מה, לא תעלה בגלל זה את המרבב?
<שי באב"ד: מצד שני, אם עלו רק אחד או שניים, אז תטיל על כל האחרים את העלויות של השניים שעולים?
<שי באב"ד: לכן נדרשת פה נקודת איזון, אמצע.
<שי באב"ד: אפשר לשאול אחרת: למה לא להשית את השניים הנותרים על הארבעה שעולים, במקום להשית את זה על האוצר?
<שי באב"ד: פה אני טוען דבר אחד: כשאני רוצה להיכנס למכרז, אני רוצה לדעת מה הסכום ומה הוודאות.
רונן הופמן: אתה תדע טווח.
<שי באב"ד: אבל הטווח הזה הוא קצת בעייתי כשאני נכנס למכרז, והוא יותר בעייתי כשאני מסתכל על הטווח הזה לגבי הערוצים הקיימים.
<שי באב"ד: אני לא מוצא שום הצדקה לקחת את הערוצים שכבר נמצאים במרבב הראשון ולהגיד להם שמה שהם ששילמו היום הוא גם טווח, כי אם יהיו רק ארבעה הם יצטרכו לשלם עוד.
<שי באב"ד: ולכן עלתה פה הצעה שהיא לא נטל יותר מדי גדול על האוצר, וגם, כל עוד אני מפעיל, האחריות שלי היא לנסות לצמצם את העלויות האלה למינימום, או למצוא מישהו אחר שיצמצם את זה למינימום, ואז גם שני הערוצים הנוספים יהיו בסכומים יתר נמוכים.
<שאול מגנזי: מה יקרה אם מתוך הארבעה שלושה ייסגרו?
<שאול מגנזי: אתה תישאר עם אחד על מרבב של שישה.
<שי באב"ד: אתה כבר מניח מה יקרה אם הם ייסגרו.
<שי באב"ד: אני עוד לא הולך על תרחיש הסגירה.
<שי באב"ד: אבל נניח שכן – אז יכול להיות שיסגרו את המרבב.
אבישי ברוורמן: שי, נקודה אחרונה.
<שי באב"ד: אם אני לא מפעיל מרבבים, עלות המדינה היא כמעט אפס – 300,000 שקל בשנה למרבב.
<שי באב"ד: זאת אומרת, אם לא תהיה ברירה וערוצים ירדו, יכול להיות מצב שנוריד את המרבב והעלות תהיה אפס.
אבישי ברוורמן: תודה, שי.
אבישי ברוורמן: יעל, זה נשמע הגיוני.
<יעל מבורך: אני רוצה לדבר צעד אחד אחורה, לגבי הטלוויזיה הדיגיטלית.
<יעל מבורך: יש מעבר שאולי בגלל המצגת הקצרה לא הזכרנו אותו.
<יעל מבורך: בעבר השידורים בישראל היו שידורים אנלוגיים, כדי שכל אחד יוכל לשים אנטנה מעל גג הבית שלו ויוכל לקלוט את הערוצים הבסיסיים מבלי להתחבר לטלוויזיה הרב-ערוצית.
<יעל מבורך: הדבר הזה היה מאוד יקר ולא יעיל מבחינת השימוש בתדרים, ולכן כל מדינות ה-OECD, וגם ישראל, עשו מעבר לטלוויזיה דיגיטלית.
<יעל מבורך: באמצעות זה ירדו דמי ההפצה שמשלמים כל אחד מהגופים שמחויבים לערוצים הבסיסיים והציבוריים.
<יעל מבורך: דמי ההפצה שלהם ירדו באופן משמעותי, ובנוסף, התוצר ללקוח השתפר, כי זה דיגיטלי.
<יעל מבורך: עולה פה טענה ששמענו אותה מ"רשת" וגם מ"יס", ואני מניחה שנשמע אותה הרבה מאוד בימים הקרובים, וזאת הטענה שאין כסף בטלוויזיה – שהטלוויזיה המסחרית לא מרוויחה וגם הטלוויזיה הרב-ערוצית לא מרוויחה, ולכן אין מקום להוסיף ערוצים.
<יעל מבורך: אבל אני חושבת שהבעיה שלנו בחקיקה הקיימת היא שבנינו מערך DTT ושמנו עליו כל כך הרבה מגבלות, שהוא לא יכול לעבוד.
<יעל מבורך: את המגבלות אני מציעה לוועדה לא לקבוע בחוק, אלא לאפשר למערך לתת את המוצר לציבור.
<יעל מבורך: אם אין בזה ביזנס, לא ייכנסו.
<יעל מבורך: אם אנשים אוהבים להפסיד בתחום של השידורים – אדרבא, שיפסידו.
<יעל מבורך: הצרכן ייהנה מזה.
אבישי ברוורמן: יש כאלה שרוצים את זה כדי לקבל כוח.
<אתי בנדלר: נכון, ברור.
<יעל מבורך: הטענה שאנחנו ניכנס לתוך שורות הרווח ולתוך הדוחות הכספיים ונבדוק מה זה עושה לחברות ומה זה עושה ל - - -
גלעד ארדן: ונדרוש מהן לשלם פחות למגיש של תכנית כזאת או אחרת - - -
אבישי ברוורמן: יעל, אני רוצה לחדד את מה שאמרת עכשיו - - -
<יעל מבורך: לדעתי, זו צריכה להיות - - - של הצרכן בלבד.
<יעל מבורך: הצרכן קנה ממיר ב-400 – היום זה כבר עולה 250 שקל – כספי המסים שלו מימנו את הרחבת המערך, אבל החוק לא מאפשר שימוש במשאב הזה, מהסיבות שנשמע פה בימים הקרובים.
<יעל מבורך: זה גוזר שני צעדים.
<יעל מבורך: אחד: לאפשר למי שרוצה לעשות pay לעשות pay.
<יעל מבורך: אם אנשים לא ירצו לממן את זה, אם אין לזה תכנית כלכלית – אדרבא, לא שינינו.
<יעל מבורך: כנ"ל לגבי פרסומות - - -
אבישי ברוורמן: אבל יש לי שאלה אחת.
אבישי ברוורמן: את אומרת "ניכנס, והשוק יאמר את דברו".
אבישי ברוורמן: אבל לגבי התמחור, מה שאמר שי - - -
<אסף אמיר: אם אפשר להחזיר את התמחור - - -
אבישי ברוורמן: רגע, אסף.
אבישי ברוורמן: לגבי התמחור יש לי אי ודאות – אדם שנכנס תלוי במספר הנכנסים הבאים, ולכן זה - - -
<יעל מבורך: שי העלה נקודה חשובה, והיא חשובה גם לנו, כי אנחנו רוצם להצליח במכרז הזה, וברור שוודאות כלכלית חשובה לגורם שהולך להתמודד במכרז.
<יעל מבורך: ולכן אנחנו מציעים להשתמש בכלי שיש היום בחוק, שהוא שהשרים מחליטים על גובה דמי ההפצה, ואני מציעה שהם יעשו את זה ברמה של - -
אבישי ברוורמן: גלעד, מדברים אליך.
גלעד ארדן: אני מחויב להחלטת הממשלה, היא לא צריכה לשכנע אותי.
<יעל מבורך: - - איך נותנים ודאות לגופים שמתמודדים במכרז.
<יעל מבורך: הוודאות תהיה ברמה השנתית: ברגע שהם עולים על המערך וגוף מופץ, הוא משלם ברמה השנתית.
<יעל מבורך: בתחילת השנה יודעים כמה גופים יש ויודעים כמה דמי הפצה יש, ואז מחלקים אותם בחלק היחסי, וכך כל אחד יודע בתחילת השנה מהי העלות.
אבישי ברוורמן: אדם נכנס בדרך כלל במחיר המקסימלי, ואם נכנסים עוד, יהיה לו בונוס.
אבישי ברוורמן: אבל הוא צריך לקחת בחשבון את המצב הגרוע ביותר מבחינתו.
<יעל מבורך: נכון.
<יעל מבורך: שי גם דיבר על ארבעה ערוצים.
<יעל מבורך: יש בזה היגיון כלכלי, אבל אני חושבת שזה מקבע מגבלות מסוימות.
<יעל מבורך: אם למשל יהיו לנו שלושה ערוצים פנטסטיים שיכולים לעלות לציבור, אז מה נגיד להם?
<יעל מבורך: "אל תעלו"?
<קריאה: אבל לא יהיה לכם.
רונן הופמן: תני להם את האופציה לקחת את זה על עצמם.
<יעל מבורך: זו אותה שיטה, זה מה שאני אומרת.
<יעל מבורך: תהיה להם ודאות לפני שהם ניגשים למכרז לגבי גובה דמי ההפצה שלהם.
<יעל מבורך: יהיה להם טווח.
אבישי ברוורמן: יעל, אני פגשתי את שי פעם אחת ונורא התרשמתי, האיש כל כך אינטליגנט.
אבישי ברוורמן: אני לא סגור על נושא התמחור, ולכן אני חושב שכדאי שתשוחחו על נושא התמחור ותמצאו איזה שיפור.
<אתי בנדלר: אני רוצה לומר משהו לגבי ההערה האחרונה של יעל.
<אתי בנדלר: תשלום דמי ההפצה נקבע כאמור על ידי השרים, אבל הנוסחה לחישובם קבועה כאן.
<אתי בנדלר: החוק אומר שגוף ששידוריו מופצים ישלם לגורם המפעיל בעד הפצת השידורים כאמור סכום שיורו עליו השר ושר האוצר, לאחר התייעצות עם הגורם המפעיל.
<אתי בנדלר: הסכום האמור – וכאן יש נוסחה ברורה – יחושב לפי סך כל התשלומים והעלויות הכרוכים בהפעלתן, בתפעולן ובתחזוקתן של תחנות השידור הספרתיות וכל תשלום שוטף אחר בשל הפצת השידורים, למעט עלות ההקמה – על זה צריך לדבר לחוד, זה סעיף בעייתי אחר – כשהוא מחולק בין הגופים אשר שידוריהם מופצים באמצעות תחנות השידור הספרתיות כאמור.
<אתי בנדלר: זאת אומרת שהנוסחה היא נוסחה ברורה וחד-משמעית ו - - -
אבישי ברוורמן: אבל אמרנו את זה.
<שי באב"ד: לא, לא, היא צודקת.
אבישי ברוורמן: סליחה, לא הבנתי.
אבישי ברוורמן: תמשיכי.
<אתי בנדלר: כיוון שהנוסחה היא נוסחה קבועה, השרים לא יכולים לעשות החלטה ביניהם - - -
<רון אילון: היא רוצה להגיד שאין פה נקודת ייחוס.
<קריאה: פה לא צריך נקודת ייחוס.
גלעד ארדן: מה שיקול הדעת של שרים?
<אתי בנדלר: אין להם שיקול דעת אלא לבחון את עניין העלויות, זה העניין.
גלעד ארדן: לבחון ואז מה?
גלעד ארדן: מטילים עליי חישוב כלכלי?
גלעד ארדן: זה כל מה שמטילים עליי?
<אתי בנדלר: זה מה שמטילים עליך.
<אתי בנדלר: מה לעשות, זו הוראה ברורה של החוק בעניין.
גלעד ארדן: אז מה צריך אותי בשביל לחשב כלכלית?
אבישי ברוורמן: הרצל, בבקשה.
<הרצל עוזר: אני רוצה לשאול שאלת תם: מה בעצם המטרה?
<הרצל עוזר: שי אמר שהמטרה היא להוסיף ערוצים.
<הרצל עוזר: אבל האם המטרה היא להוסיף ערוצים, או תחרות?
<אתי בנדלר: פלורליזם זה גם - - -
אבישי ברוורמן: המטרה היא שהצרכן יקבל מוצר איכותי בתוכן, וקצת גם - - -
<אסף אמיר: קצת גם.
<אורי רוזנווקס: איך הוא יקבל את זה?
<הרצל עוזר: - - - אנחנו עלינו על איזה רכבת דוהרת:
<הרצל עוזר: עכשיו נוסיף עוד שישה ערוצים ועוד ערוצים אחר כך, ואם זה לא יספיק אז גם תיכנסו לאינטרנט, ואחר כך לטלפונים, ואחר כך גם תבנו סופרמרקט כדי להצדיק את זה.
<הרצל עוזר: אבל המדינה לא צריכה מפעיל שלישי ופלטפורמה שלישית.
<הרצל עוזר: המדינה צריכה לדאוג לתחרות, וזו צריכה להיות המטרה.
<הרצל עוזר: בוא נסתכל רגע על מפת התחרות.
<הרצל עוזר: בדיונים שהיו פה בימים האחרונים, אמרנו שרוצים לתת לחברות כמו "סלקום" ו"אורנג'" ואחרות להיכנס, ולהקל עליהן, ולתת להן שוק סיטונאי.
<הרצל עוזר: זה דבר אחד.
<הרצל עוזר: אחר כך דיברנו על החבילה הצרה, שאמרתי מראש שאנחנו לא מתנגדים לה.
<הרצל עוזר: החבילה הצרה אמורה לתת עוד כלים כדי להוריד שוב מחירים וכדי לתת ללקוחות מה שהם רוצים.
<הרצל עוזר: עכשיו אני רוצה לתאר לכם מה הולך להיות עם עידן פלוס בלי שום שינוי.
<הרצל עוזר: כבר היום לעידן פלוס יש סדר גודל של 200,000 לקוחות, 500,000 ממירים – אף אחד לא יודע את הסכום המדויק.
<הרצל עוזר: 200,000 לקוחות זה מספר מדהים ועצום, זה 12% מנתח השוק.
<הרצל עוזר: רק כדי לסבר את האוזן, זה קצת פחות מחצי ממה שיש ל"יס" – חברה שקיימת בשוק 13 שנה, השקיעה מיליארדים, מביאה כל שנה תוכן בחצי מיליארד שקל, מפרסמת בצורה בלתי רגילה, ו – אחרי כל כך הרבה שנים הגיעה ל-500,000; לעומת עידן פלוס, שבלי מאמץ הגיע ל-200,000.
<שי באב"ד: כי זה חינם.
<שי באב"ד: תיתן את שלך בחינם, ותראה לאן תגיע.
אבישי ברוורמן: שקט.
אבישי ברוורמן: הרצל, תמשיך.
<הרצל עוזר: עידן פלוס במתכונתו הנוכחית הוא מוצר שהולך לקבל שדרוג: היום הלקוח צריך ללכת באופן עצמאי לקנות ממיר, להתקין אותו באופן עצמאי, ואין לו אבא, אין לו שירות טכני, אין לו כלום.
<הרצל עוזר: גם רמת הקליטה לא מי יודע מה - - -
<קריאה: מאיפה הנתונים האלה?
<קריאה: השירות שלהם מעולה.
אבישי ברוורמן: לא להפריע, הרצל בזכות דיבור.
<הרצל עוזר: מה שאני אומר זה שהולכות להיכנס פה חברות גדולות, ואנחנו יודעים איך הן הולכות להיכנס.
<הרצל עוזר: הן הולכות לקחת את השירות הזה של עידן פלוס ולהגיד ללקוח את הדבר הבא: קודם כול, יש לך את ששת הערוצים הנוכחיים, וחוץ מזה יש לך את ערוץ 9, 21, 24 וערוץ ערבי – זה עוד לפני שהתקבלה פה כל החלטה – וחוץ מזה יהיה לך את השלושה.
<הרצל עוזר: ..
<הרצל עוזר: אני מזכיר שאנחנו מדברים על חברות שייתנו את הממיר, זה לא יהיה "לך תקנה בחנות" אלא "אנחנו נביא לך את הממיר, אנחנו נחבר אותך, יהיה לך מגוון גדול של ערוצים" – וזה עוד לפני כל החלטה פה – "יהיה לך חיבור לאינטרנט, וכל עולם האינטרנט יהיה לך" - -
גלעד ארדן: זה מזעזע...
<הרצל עוזר: - - ואני מזכיר שחלק גדול מהתכנים של "הוט" נמצאים ב-"ynet", והתכנים של "יס" נמצאים ב"וואלה", וגם התכנים של "mako", ואני עוד לא מדבר על התכנים הלא חוקיים - - -
גלעד ארדן: זה מזעזע, עוד עלול להיות פה טוב בסוף.
<שרון מלכיאל: בסוף תהיה פה תחרות.
<הרצל עוזר: שנייה, אתם לא יודעים מה אני רוצה להגיד.
אבישי ברוורמן: אתה מתאר את הגיהינום או את גן עדן?
גלעד ארדן: תלוי מאיזה צד מסתכלים.
<הרצל עוזר: עוד לא סיימתי, אני מסביר.
<הרצל עוזר: חוץ מזה, יהיו עליו את התכנים ואת ה-VOD של "סלקום", "אורנג'" וכל מי שייכנס.
<הרצל עוזר: גם לכל זה אנחנו לא מתנגדים.
<הרצל עוזר: כל מה שאנחנו אומרים זה: בבקשה, תעשו את הדברים צעד אחר צעד.
<הרצל עוזר: החלטנו כל כך הרבה החלטות, החלטנו להקים את החבילה הצרה, אז תנו קודם לעסק הזה לרוץ ולראות מה קורה.
<הרצל עוזר: יש כבר החלטות על שלושה ערוצים ייעודיים – תנו לזה לרוץ.
<הרצל עוזר: המטרה היא לא להוסיף כמה שיותר ערוצים ואז לחשוב איך מממנים את זה ואיך להכניס פה עוד כל מיני דברים אחרים, המטרה היא לפתח תחרות.
<הרצל עוזר: אנחנו לא נגד, למרות שחושבים שאנחנו אומרים את זה מן הפה אל החוץ.
<הרצל עוזר: אנחנו מבקשים לעשות את זה צעד אחרי - - -
אבישי ברוורמן: הרצל, סיימת.
אבישי ברוורמן: הסברת שאתה בעד התחרות, אבל אתה רוצה לעשות את זה קצת יותר לאט - - -
<הרצל עוזר: אני רוצה לעשות את זה מדורג, ולא להאיץ את התהליך שכבר הוחלט עליו.
<קריאה: לשמור על הדואופול.
אבישי ברוורמן: שי, אתה לא מסכים עם הרצל?
<שי באב"ד: אני רוצה להוסיף נתון לכולם, לא רק להרצל.
<שי באב"ד: אחד האינטרסים זה לא רק לתת תחרות אלא גם לדאוג שתהיה טלוויזיה חינמית או טלוויזיה DTT לאזרחים.
<הרצל עוזר: את זה כבר יש.
אבישי ברוורמן: הרצל, שקט.
<שי באב"ד: בוא נסתכל כמה ערוצים יש היום במדינת ישראל, לעומת סקר שאני מחזיק פה של כמה מדינות אחרות בסדר הגודל שלנו.
<שי באב"ד: אצלנו יש שישה ערוצים על 7.8 מיליון תושבים, בדנמרק יש שמונה ערוצים על חמישה מיליון איש, באוסטריה יש 8.2 מיליון איש עם 11 ערוצים חינמיים, צרפת עם 32 ערוצים חינמיים על 66 מיליון איש, ושלא נדבר על מדינות כמו גרמניה וספרד, שיש להן יותר מ-40 ערוצים.
<שי באב"ד: לגבי המספרים של הערוצים בדמי מינוי, מה שרוצים לעשות פה ב-DTT, זה מגיע לספרות של 40 ו-50 בכל אחת מהמדינות האלה.
<הרצל עוזר: - - -
אבישי ברוורמן: אל תדבר בזמן שלו, אני לא מצליח להקשיב.
<שי באב"ד: ברור לחלוטין שהכבלים והלוויין, שהיום, חוץ מ-2 ו-10, מהווים את התשתית המרכזית לצפייה בערוצי טלוויזיה בישראל, חוששים מזה שפתאום יהיה איזה מוצר שבחלקו יכול להיות גם חינמי, שיש בו ערוצים קצת יותר אטרקטיביים מעבר לשישה שקיימים היום.
אבישי ברוורמן: בא שר חדש, עם המון מרץ, ורוצה לצאת לדרך.
אבישי ברוורמן: הוא נתן הצעה שאנחנו רוצים לקדם, אבל אנחנו לא רוצים שיהיו אסונות.
אבישי ברוורמן: מה שאנחנו רוצים זה שהחיים יעשו את שלהם, שהשוק יעשה את שלו.
אבישי ברוורמן: אולי מגנזי יצדק, אולי הרצל יצדק ואולי ההוא יצדק.
אבישי ברוורמן: בכל מקרה, אנחנו רוצים למנוע טעויות בתמחיר או בדברים אחרים.
אבישי ברוורמן: השוק יאמר את דברו.
גלעד ארדן: אני רוצה לומר שבחלק מהמדינות – אני לא מכיר את כל המדינות, ואולי במדינות אחרות זה אחרת – ה-DTT היה בסופו של דבר מוצר משלים לכבלים, ולא מוצר חלופי.
גלעד ארדן: ולכן הרצל מאוד דייק בדבריו כאשר הוא הסביר את היקף החדירה של עידן פלוס.
גלעד ארדן: הוא לא אמר שנטשו אותם ועברו לעידן פלוס, כי הם נשארו על אותם מספרים.
גלעד ארדן: ולכן, כשמדברים על האיום, צריך להבין גם את זה.
גלעד ארדן: זה עדיין מוצר שיהיה נחות לעומת היכולת של הכבלים והלוויין.
גלעד ארדן: אם זה יבוא בשילוב של מוצרים אחרים, באמצעות מתחרים חדשים, "סלקום" ו"פרטנר" למשל, זה באמת יכול להוות איום יותר משמעותי – אבל מה לעשות שהאיום הזה הוא טוב לצרכן הישראלי, שזה תפקידנו כאן.
אבישי ברוורמן: אנחנו מבינים שיהיו לנו בעיות בדרך ונצטרך להיאבק ולעקוב.
אבישי ברוורמן: גם חשוב לנו מאוד נושא התוכן.
אבישי ברוורמן: אף אחד לא יודע מה יקרה באמת.
אבישי ברוורמן: יכול להית שמגנזי צודק, יכול להיות שהרצל צודק ויכול להיות ש - - -
<אורי רוזנווקס: ובדרך אנשים יגוועו או ימותו.
אבישי ברוורמן: סליחה, אורי, אתה לא ברשות דיבור.
אבישי ברוורמן: התוכן הוא נושא, ושמענו את השר.
אבישי ברוורמן: נתנו לו פה הרבה מאוד סמכויות כדי שבתוך התחרות הזאת יהיה תוכן של סוגה עילית - - -
<אסף אמיר: לא סוגה עילית, בוא נשכח מהסוגה העילית.
<אסף אמיר: קודם כול שיהיה תוכן ישראלי.
אבישי ברוורמן: תוכן ישראלי נמוך, תוכן ישראלי בינוני ותוכן ישראלי גבוה.
<אסף אמיר: בדיוק.
אבישי ברוורמן: ולכן זה לא יעזור שתצעק את זה עוד פעם.
<אורי רוזנווקס: זה לא מה שאני רוצה להגיד.
<אורי רוזנווקס: קח לדוגמה את החבר'ה מ"אנונה": עמדתי איתם בחוץ והוא אמר לי "בוא תמכור לי תוכן, אני אקנה ממך שעה דוקומנטרית בכמה מאות דולרים".
<ניב אומזגין: אתה מקבל 8% מ"הוט" ומ"יס" - - -
<אורי רוזנווקס: אני לא מקבל.
<ניב אומזגין: 8% מההכנסות שלהן זה מספיק בשביל לכסות את הארבעה מיליון או 2.7 שהעלות של ערוץ הלוויין - - -
<אורי רוזנווקס: אבל אתה לא מבין שאם לוקחים ערוצים שאין עליהם רגולציה - - -
<ניב אומזגין: עלות של ערוץ לוויין היא למעלה ממיליון דולר.
<אסף אמיר: - - -
אבישי ברוורמן: אסף, חכה - - -
<אורי רוזנווקס: אתם גוף פירטי.
<שרון מלכיאל: אתה ממש חוצפן.
<שרון מלכיאל: למה פירטי?
<אורי רוזנווקס: כי אם אתה אומר לי שאתם לוקחים דוקומנטרי בכמה מאות דולרים - - -
<שרון מלכיאל: מה הקשר לפירטי?
<שרון מלכיאל: תתנצל.
<שרון מלכיאל: אתה ממש ממש חוצפן.
אבישי ברוורמן: אדוני, אתה את הדיונים שלך איתו תעשה בחוץ, לא בכנסת.
<שרון מלכיאל: הוא פוגע בשמי.
אבישי ברוורמן: אז תצא איתו החוצה ותריבו בחוץ.
אבישי ברוורמן: לא הבאתי אתכם לפה שתעשו עסקים או תריבו.
אבישי ברוורמן: אורי, אתה לא מדבר, וגם שרון לא מדבר.
אבישי ברוורמן: קצר.
<טלי גורן: אני טלי גורן, מ"קשת".
<טלי גורן: אני רוצה לדבר על שלושה דברים.
<טלי גורן: דבר ראשון, אתם מקבלים כמובן מאליו שמצד אחד יש לנו דמי הפצה.
<טלי גורן: ..
<טלי גורן: וגם שמעתי קודם התייחסות של יעל בעניין דמי ההפצה האנלוגיים, על זה שהקלו עלינו במחיר ששילמנו.
<טלי גורן: אז אני אגיד לכם שבכל העולם – בטח במצב שבו אנחנו משמשים מנוע של אותה פלטפורמה חדשה – נהוג לשלם עבור התוכן לגופי השידור, ולא הפוך.
<טלי גורן: אבל בישראל, באופן מפתיע, גם מחייבים אותנו להיות מחויבים בתוך הפלטפורמה הזאת, וגם מחייבים אותנו לשלם.
<אתי בנדלר: מה שהגברת גורן אומרת זה שלא שאלו אותם, אלא המחוקק קבע שהם מחויבים להיות מופצים בפלטפורמה הזאת וגם קובעים להם שהם חייבים לשלם על כך דמי הפצה, בניגוד למקובל בעולם.
<טלי גורן: אתם יכולים להחליט שאתם לא רוצים להיות, ואז לא תשלמו, או, לחלופין, תהיו ותשלמו.
<טלי גורן: אבל אל תחייבו אותנו לעשות את זה.
<טלי גורן: אז דבר ראשון - - -
גלעד ארדן: אולי באמת נהפוך את זה לרשות - - -
אבישי ברוורמן: איך את רוצה לעבוד אחרת?
<טלי גורן: יש קונה מרצון ויש מוכר מרצון, בטח ובטח אם זה יופרט.
<טלי גורן: התוכן שלנו, התוכן שאנחנו משדרים, הוא מנוע צמיחה של הפלטפורמה הזאת, והוא שווה כסף.
<טלי גורן: ובעצם קורים כאן שני דברים: אחד, אנחנו מחויבים בדמי הפצה; ודבר שני, שמשיתים עלינו גם לשלם עבור הקיבולת הנוספת.
<טלי גורן: זאת אומרת שיכול להיות שיגיע מתחרה פוטנציאלי, ואנחנו נממן את התשתית שלו, שזה דבר הזוי.
<טלי גורן: כי ככה זה במדינה הזאת.
<קריאה: להחזיר את הקיבולת הפנויה לאוצר.
<טלי גורן: חד-משמעית, להחזיר את הקיבולת.
<טלי גורן: בדיוק כמו שקיים היום בחוק.
<טלי גורן: לא לנסות - - -
אבישי ברוורמן: זו הנקודה העיקרית: שהאוצר צריך לשלם את זה.
<טלי גורן: נכון.