GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דובי פיינטוך: כל נושא שנוגע לבני הנוער שלנו הוא בנפשנו.
<דובי פיינטוך: אני עוסק במלאכה הרבה שנים, משנת 74.
<דובי פיינטוך: אני מברך על החוק.
<דובי פיינטוך: הייתי מבקש הסתייגות אחת קטנה לגבי הצבע.
<דובי פיינטוך: החוק קובע צבע שחור על לבן או לבן על שחור.
<דובי פיינטוך: אנחנו מייבאים ומקבלים תוויות יפות, מהודרות ומעוצבות על ידי היצרנים.
<דובי פיינטוך: לפעמים הרקע הוא ירוק והאדום הוא צבע ההדפסה.
<דובי פיינטוך: האם אפשר לסדר את זה כי זאת הוצאה נוספת על כל היבואנים מבלי יוצא מן הכלל, לא משנה אם זה בירה, יין או דבר אחר?
אבישי ברוורמן: האם זה עלה בדיונים שישבתם בהם?
<דובי פיינטוך: אני לא יודע.
<דובי פיינטוך: אני לא השתתפתי.
אבישי ברוורמן: זאת הערה משמעותית.
<דובי פיינטוך: זה עלה.
יצחק וקנין: הגענו להסכמות.
אבישי ברוורמן: מר פיינטוך, אני לא מפלה בין צבע אדום וירוק לשחור ולבן.
<דובי פיינטוך: הגברת הנכבדה אמרה כמה דברים שאני חולק עליהם לגמרי.
<דובי פיינטוך: הבסיס של הרבה דברים וגם בנושא של אלכוהול הוא חינוך, חינוך וחינוך.
<דובי פיינטוך: זה הדבר הבסיסי הראשון.
<דובי פיינטוך: אני מתנדב לפעמים בבתי ספר.
<דובי פיינטוך: אני יודע מה הקולגות הנוספים שלנו היבואנים עושים.
<דובי פיינטוך: חינוך, חינוך וחינוך.
<דובי פיינטוך: אם האזהרה תהיה שחור לבן או ירוק אדום זה לא דבר שיהווה הרתעה אם לא נעשה חינוך, חינוך וחינוך.
<דובי פיינטוך: גודל התווית – אני לא מתנגד ל-15% האלה - זה לא מהותי כי בני הנוער לא מסתכלים על האזהרות בסיגריות ובדברים הרבה יותר חריפים שהוכח שהם גורמים למוות.
<דובי פיינטוך: במשקאות אין כזה דבר.
<מרדכי טפרברג: אני מצטרף לדברים שחבריי אמרו קודם.
<מרדכי טפרברג: יש לי הערה אחת לסעיף 5 לגבי הנושא של אופן הכללת האזהרה בפרסומת באמצעים אלקטרונים.
<מרדכי טפרברג: כתבו שהיא תשודר לפרק זמן של 5 שניות.
<מרדכי טפרברג: כאשר אנחנו הולכים לטלוויזיה נותנים לנו פרק זמן של בין 6 שניות ל-12 שניות.
<מרדכי טפרברג: לא יכול להיות ש-5 שניות זה רק לנושא האזהרה.
<מרדכי טפרברג: זה לא הגיוני.
<מרדכי טפרברג: אני מציע שיהיה 10% או 15% ביחס לזמן הפרסום, כי אחרת זה לא בר ביצוע.
<מיקי מירו: מבחינת ההיכרות עם מילים ודברים אני חושב שהאזהרה ארוכה מידי.
<מיקי מירו: תחשבו על נוסח קצר יותר, אפילו ללכת על אותו נוסח.
<מיקי מירו: אלכוהול זה אלכוהול.
<מיקי מירו: כל שתייה מופרזת מסוכנת לבריאות.
<מיקי מירו: הייתי מציע לכם ללכת על מסר קצר.
<מיקי מירו: יכול להיות שעל סמך זה אפשר להגדיל קצת את הפונטים.
<מיקי מירו: אפשר להסתפק ב-4 מילים.
אבישי ברוורמן: אנשי הבלשנות מסבירים לי שהמסרים האפקטיביים שנכנסים קוגניטיבית הם לא יותר מ-4 מילים.
<מרב תורג'מן: אולי לטובת הנוכחים כאן אני אקריא את האזהרות שמוצע בתקנות.
<מרב תורג'מן: לעניין משקה משכר חזק מוצעת האזהרה: צריכה מופרזת של אלכוהול מסכנת חיים ומזיקה לבריאות.
<מרב תורג'מן: לעניין משקה משכר מוצעת האזהרה: מכיל אלכוהול - מומלץ להימנע משתייה מופרזת.
אבישי ברוורמן: לא רע.
אבישי ברוורמן: כמובן שניתן לכמה קופירייטרים לעשות שכלול מסוים.
<סער פאוקר: אנחנו ליווינו את החוק הזה מתחילת הדרך לפני שנתיים וחצי.
<סער פאוקר: אנחנו מייצגים חקלאים שמגדלים ענבים ויין.
<סער פאוקר: מעבר לתעשייה ישנה חקלאות מפותחת מאוד.
אבישי ברוורמן: מי שעוקב אחר תעשיית היין רואה שזה לא יאומן.
אבישי ברוורמן: מארץ שהייתה לא רלוונטית בנושא כי היה קצת יין מתוק, קצת רוטשילד זה התפתח לתעשייה שנמצאת בכל מקום.
אבישי ברוורמן: בצפון, בדרום, במרכז יש יצירתיות שזה פשוט מדהים.
<סער פאוקר: מי שליווה את זה פה היה ישראל איבצן ז"ל, יושב-ראש אגודת הכורמים שהיה מנכ"ל כרמל מזרחי.
<סער פאוקר: הנוסח הזה כפי שצחי ציין קודם הוא הרע במיעוטו.
<סער פאוקר: אנחנו יכולים לחיות אותו.
<סער פאוקר: הקושי שלמדתי עליו אתמול בפעם הראשונה הוא שיש מספר יינות עם 16%,16.5%.
<סער פאוקר: צריך לראות איך אפשר לפתור את העניין, כי אף אחד לא רוצה להיות עבריין.
אבישי ברוורמן: מרב תורגמ'ן, היועצת המשפטית, הפנתה את תשומת לבי שזה בחוק.
אבישי ברוורמן: החוק צריך לעבור 3 קריאות.
אבישי ברוורמן: צריך למצוא איזו דרך.
אבישי ברוורמן: כרגע לא נוכל לפתור אותו.
<סער פאוקר: יש 3 פתרונות, השאלה איזה רוצים לאמץ.
<סער פאוקר: סעיף 12(ב) לחוק אומר: "שר הבריאות ושר התעשייה, המסחר והתעסוקה, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, רשאים לשנות את האחוזים שבהגדרה".
<סער פאוקר: לא צריך להעביר חוק, אפשר להעביר בהחלטת שרים באישור הוועדה.
אבישי ברוורמן: נשמע לי מצוין.
אבישי ברוורמן: אנחנו נאשר את זה תוך שנייה.
<סער פאוקר: יש אפשרות שנייה.
<סער פאוקר: סעיף 8(א) לחוק אומר: "רשאי השר לקבוע אזהרות שונות למשקאות שונים".
<סער פאוקר: זה לא חייב להיות דווקא אזהרה אחת לכל המשקאות החזקים ואזהרה אחת לכל המשקאות החלשים.
<סער פאוקר: זה פתרון בעיתי.
<סער פאוקר: דיברתי על זה עם המנכ"ל.
<סער פאוקר: יש אפשרות שלישית שהיא לא מושלמת בעיני אבל היא קיימת.
<סער פאוקר: זה כמו בכביש שהמהירות המותרת היא 90 אבל מי שנוסע 95 לא רושמים לו דו"ח.
<סער פאוקר: אנחנו מדברים פה על 16% או על 16%, לא על 20%.
<סער פאוקר: זה עניין של שיקול דעת הרשות האוכפת.
<סער פאוקר: אחת מ-3 הדרכים האלו יכולה לפתור את הבעיה.
אבישי ברוורמן: הבטן שלי אמרה שההצעה הראשונה טובה, אבל נשמע את פרופ' גמזו.
<רוני גמזו: השרים צריכים לבוא לוועדה.
<מרב תורג'מן: אלו תקנות.
<סער פאוקר: אלו אפילו לא תקנות.
אבישי ברוורמן: אם יעירו אותי באמצע הלילה אני אכנס ישיבה בבוקר.
<מרב תורג'מן: זה סוג של חקיקת משנה.
<רוני גמזו: לגבי הסוגיה של 15.5% ו-16% אני אחזור אחרי הדיון הזה שבו יאושרו התקנות לשר הבריאות גרמן.
<רוני גמזו: אני אדון איתה על חצי האחוז הזה.
אבישי ברוורמן: הצעה א' נראית לי הטובה ביותר.
<רוני גמזו: לזה הכוונה.
<מרב תורג'מן: זאת גם נראית לי ההצעה הישימה.
<רוני גמזו: זאת גם דרך המלך.
<רוני גמזו: צריך לכבד את המחוקק בהקשר הזה.
<רוני גמזו: אנחנו מתנגדים לנושא של חלוקת האזהרות.
<רוני גמזו: אנחנו רוצים ליצור הבדל בין היין ליתר המשקאות.
<רוני גמזו: יש הבדל ביניהם.
<רוני גמזו: האזהרה חייבת להיות שונה אחרת הציבור מתבלבל .
<רוני גמזו: אני לא רוצה שהוא יראה אותו דבר על בירה ואותו דבר על ויסקי 40% ו-50%.
<רוני גמזו: צריכה להיות אזהרה שונה, צריך לכוון שונה.
<רוני גמזו: כל מדינות העולם מזהירות בצורה מאוד ברורה.
<רוני גמזו: הן אומרות שזה פוגע לך בבריאות, שזה מסכן את החיים של התינוק, של העובר.
<רוני גמזו: זה מידע שאין לנו אותו היום.
<רוני גמזו: כשאישה שותה אין לה את המידע על כך שמה שהיא שותה פוגע בעובר באותם רגעים.
<רוני גמזו: זאת חובה לשים לה את זה מול העיניים.
<רוני גמזו: הדבר השלישי הוא לגבי הצבע.
<רוני גמזו: מטרת הצבע לבלוט ולא שזה יהיה אסתטי.
<רוני גמזו: מכיוון שהיינו רגישים לבעיות האסתטיות הזזנו את זה אחורה.
<רוני גמזו: מכיוון שאנחנו רגישים לעניינים של פגיעה במותג התפשרנו בוועדה הקודמת והזזנו את זה אחורה.
<רוני גמזו: אי אפשר לעשות פשרות בעניין הצבע.
<רוני גמזו: אנחנו לא רוצים שזה יהיה אמנותי, צבעוני, נפלא ויפה, ירוק על אדום שלא רואים כלום, אלא בולט שחור על לבן.
<רוני גמזו: אין דרך אחרת.
<רוני גמזו: לגבי זמן הפרסום.
<רוני גמזו: אני מבין שבחסויות תהיה בעיה.
<רוני גמזו: יכול להיות שלא יהיו חסויות של משקאות אלכוהול, יהיו פרסומים אחרים.
<דובי פיינטוך: אנחנו נתחייב לעמוד בקריטריון שונה מהרקע.
<דובי פיינטוך: הצבע יהיה בולט וברור לציבור.
<דובי פיינטוך: אין לנו שום דבר נגד לבן ושחור, אבל אל תגביל אותנו דווקא בצבעים האלה.
<דובי פיינטוך: זאת הכוונה שלי.
<רוני גמזו: כך עובדות שיטות הסימון בעולם.
<דובי פיינטוך: זה לא נכון.
<דובי פיינטוך: פה אני חולק עליך.
<דובי פיינטוך: אני יכול להביא לך הוכחות ממדינות נאורות אחרות.
<דובי פיינטוך: אני לא מדבר על ירדן או על קפריסין.
<דובי פיינטוך: חבר הכנסת וקנין אמר שהמס יצר מחזה חדש.
<דובי פיינטוך: רק הערה לחבר'ה שמכירים אותנו.
<דובי פיינטוך: בעבר היה ייבוא וייצור מקומי של משקה שנקרא אבסנט.
<דובי פיינטוך: זה איזה שהוא אלכוהול עם כל מיני herbs ותמציות.
<דובי פיינטוך: זה הגיע ל-70% ו-80% אלכוהול.
<דובי פיינטוך: המס החדש חיסל, אין יותר ייבוא וייצור כזה.
<דובי פיינטוך: זה מוצר שלגביו אתה צריך לתת אזהרה בגדול, לא על וודקה או על יין.
<רוני גמזו: אנחנו רוצים שזה יהיה בצבע שונה מצבע התווית, שזה לא ישתלב בתווית.
<דובי פיינטוך: לכן אני אומר שזה יהיה בולט.
<מרינה אוספלד: גברת יוגב הציגה פה הרבה תוויות ממדינות נאורות כמו אוסטרליה.
<מרינה אוספלד: אין בינינו ויכוח שאוסטרליה היא גם מדינת היין.
<מרינה אוספלד: אני מתחברת למה שאמרת לגבי התפתחות ענף היין בישראל.
<מרינה אוספלד: אנחנו ראינו את האזהרה שגברת יוגב הציגה.
<מרינה אוספלד: אני חושבת שהיא מעל ומעבר למה שאנחנו מציגים.
<מרינה אוספלד: אני מרשה לעצמי לתהות ולקוות שלא האזהרה היא זו שתפגע בענף היין המתפתח.
<מרינה אוספלד: אני חושבת ש-15% מגודל התווית זה בסדר גמור.
<מרינה אוספלד: לגבי הרביזיה שהגיש חבר הכנסת וקנין.
<מרינה אוספלד: אנחנו שקלנו.
<מרינה אוספלד: זה משהו שהוא לא צרה צרורה.
<מרינה אוספלד: זה לא משהו שלא קיים.
יצחק וקנין: לגבי העניין של ה-16% הדבר הזה יכול להיות פתרון.
אבישי ברוורמן: אנחנו פותרים את זה.
אבישי ברוורמן: לא נלך להעניש אדם על החצי אחוז הזה.
<רוני גמזו: אני אמרתי את זה.
אבישי ברוורמן: זה כבר סוכם.
<מרינה אוספלד: תקנות הגבלת הפרסומת והשיווק של משקאות אלכוהוליים (סימון אזהרה), התשע"ג-2013.
<מרינה אוספלד: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 8 ו-12(א) לחוק הגבלת הפרסומת והשיווק של משקאות אלכוהוליים, התשע"ב-2012 באישור ועדת הכלכלה של הכנסת ובהתייעצות עם מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו עם המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין, אני מתקינה תקנות אלה: הגדרה 1.
<מרינה אוספלד: בתקנות אלה, "אזהרה" – אזהרה בדבר הנזקים האפשריים של צריכת משקאות משכרים.
אבישי ברוורמן: הצבעה על הסעיף הראשון.
<לאה ורון: רק תתייחסו לכך ותאמרו שקוימה חובת ההתייעצות עם הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו ועם המועצה לשידורי כבלים ולוויין.
<מרינה אוספלד: קוימה חובת התייעצות.
<מרינה אוספלד: ההערות של הרשות ושל המועצה מגולמות בתוך הנוסח .
<מרינה אוספלד: 2.
<מרינה אוספלד: אזהרה על גבי מכל משקה משכר (א) נוסח האזהרה על גבי מכל המשקה או התווית שעליו יהיה כמפורט להלן: (1) לעניין משקה משכר חזק – "אזהרה: צריכה מופרזת של אלכוהול מסכנת חיים ומזיקה לבריאות!"; (2) לעניין משקה משכר – "אזהרה: מכיל אלכוהול – מומלץ להימנע משתייה מופרזת".
<מרינה אוספלד: (ב) נוסח האזהרה כאמור בתקנת משנה (א) יודבק או יודפס על פני מכל המשקה המשכר או על התווית שעליו כאמור בסעיף 8 לחוק.
<מרינה אוספלד: (ג) נוסח האזהרה כאמור בתקנת משנה (א) לפי העניין יסומן באופן בולט לעין ובאותיות בצבע שחור, קריאות וזהות בהדגשתן, על רקע לבן, ייתחם במסגרת בצבע שחור שעובייה והדגשתה כעובי האותיות באזהרה; גודל האזהרה כולה יהיה 15% משטח התווית לפחות.
אבישי ברוורמן: למה שחור?
אבישי ברוורמן: רציתם את האחידות?
<רוני גמזו: חיפשנו את הבולטות.
<רוני גמזו: בואו נזכור שיש לנו ניסיון עם הסימון שעשינו על קופסאות הסיגריות בחוק הגבלת הפרסום והשיווק של מוצרי טבק.
<דובי פיינטוך: סיגריות זה באמת דבר שממית.
<דובי פיינטוך: פה זה לא ממית.
<ענת יערה: מה פירוש להימנע משתייה מופרזת?
<ענת יערה: אולי תסבירו מה זה מופרזת, כי ילד או נער שבא לשתות לא יודע.
<רוני גמזו: זה בדיוק התהליך של הגדלת המודעות.
<רוני גמזו: זאת בהחלט שאלה שישאל אותה האדם שיראה את התווית הזאת.
<רוני גמזו: חלק מהתהליך שהוזכר כאן זה חינוך.
<רוני גמזו: אנחנו נצטרך להסביר מה זה מופרז.
<רוני גמזו: הוא יצטרך לשאול את ההורים שלו מה זה מופרז.
<רוני גמזו: התהליך הזה הוא תהליך של חינוך.
<רוני גמזו: הוא מחייב אותנו מהצד השני.
<רוני גמזו: אם אני אכתוב 4 זה אומר ש-3 מותר, אם אני אכתוב 3 זה אומר ש-2 מותר.
<רוני גמזו: המילה "מופרז" היא שאלה חינוכית, היא מחייבת את הרשויות לחנך.
אבישי ברוורמן: אני מקבל את זה.
אבישי ברוורמן: אי אפשר לתת הוראות מדויקות.
אבישי ברוורמן: זה רוח.
אבישי ברוורמן: ככל שהחברה הופכת ליותר סובלנית ותרבותית מושג כמו מופרז תופס ביטוי.
אבישי ברוורמן: יש חברה שגם 90% לא נחשב מופרז, רק 100%.
<מרב תורג'מן: אין כאן מגבלה לעניין מיקום התווית, אם היא מקדימה או מאחורה.
<רוני גמזו: אין מגבלה.
<מרב תורג'מן: זה נושא שעלה בדיון.
אבישי ברוורמן: הבקבוק הוא עגול.
<מרינה אוספלד: מכיוון שפרסומת הוגדרה בחוק כפרסומת על כל סוגיה, עשינו עבודה והכללנו את הסימון ואת אופן הכללת האזהרה על כל סוגי הפרסומות, אם בדפוס בכתב ובאמצעים האלקטרוניים.
<מרינה אוספלד: יש פה מספר סעיפים שמדברים באופן מפורש על אותה פרסומת.
<מרינה אוספלד: אופן הכללת האזהרה בפרסומת בכתב ובדפוס 3.
<מרינה אוספלד: האזהרה, בנוסחה כמפורט בתקנה 2(א) לפי העניין, תכלל בפרסומת בכתב או בדפוס, תהיה בשפת הפרסומת באופן הזה: (1) האזהרה תהיה באותיות בצבע בולט לעין הנוגד את רקע הפרסומת, ניתנות לקריאה בנקל וזהות בהדגשתן, מתוחמת במסגרת שצבעה, עובייה והדגשתה כעובי האותיות שבאזהרה; (2) גודל האזהרה יהיה 5% לפחות משטח מודעת הפרסומת או לא יפחת מ-18 פיקסלים והאותיות של האזהרה יתפסו את רוב שטח האזהרה.
<מרינה אוספלד: לעניין האחוזים והפיקסלים קיבלנו הערות מהרשות השנייה ומהמועצה לכבלים.
<מרינה אוספלד: יש פה הפרדה מאוד ברורה בין העיתונות המודפסת והכתובה לעיתונות המשודרת טלוויזיונית.
<מרינה אוספלד: האזהרה תופיע גם שם כפי שהיא באופן כתוב.
<מרינה אוספלד: מכיוון שהוסבר לי מבחינה מקצועית שאי אפשר להשתמש באחוזים בטלוויזיה, אנחנו משתמשים בפיקסלים.
<מרינה אוספלד: הגודל פה הוא זהה.
<מרינה אוספלד: 5% הם שווה ערך ל-18 פיקסלים.
<מרב תורג'מן: היכן שיהיה רלוונטי להשתמש במונח "פיקסלים" יפעלו לפי הפיקסלים, היכן שלא יהיה רלוונטי, 5% יהיה המונח.
<מרינה אוספלד: אופן הכללת האזהרה בפרסומת בעל פה 4.
<מרינה אוספלד: בפרסומת בעל פה האזהרה תושמע בנוסחה כמפורט בתקנה 2(א) לפי העניין, בעוצמת קול שאינה נמוכה מטווח עוצמת הקול המשודרת במקבץ הפרסומות שבו מושמעת האזהרה ובהקראה ברורה כמקובל בהקראת חדשות.
אבישי ברוורמן: אני חושב שאין פה בעיה.
<מיקי מירו: אני מציע שתחשבו עוד פעם.
<מיקי מירו: אני מאוד מוטרד.
<מיקי מירו: שכרך יצא בהפסדך.
<מיקי מירו: אני מאוד פוחד מאזהרה ארוכה שלא יראו ממנה כלום.
<מיקי מירו: בעל-פה זה בסדר.
אבישי ברוורמן: מי המפרסם?
אבישי ברוורמן: משרד הבריאות?
<מרב תורג'מן: הגופים עצמם.
אבישי ברוורמן: תלכו לפי דרך מירו, שזה קצר ולעניין.
<רוני גמזו: לא.
<רוני גמזו: הנוסח מחייב.
<רוני גמזו: אנחנו רגולטור שלא נמצא באיזה שהוא מקום באוויר.
<רוני גמזו: אם אנחנו רואים שזה משהו שלא תופס - - -
אבישי ברוורמן: ד"ר מירו, ניסיתי לעזור לך.
אבישי ברוורמן: קטונתי.
אבישי ברוורמן: זה יישאר ככה.
<לאה ורון: מדובר בחקיקת משנה שלא מחייבת 3 קריאות של הכנסת.
<לאה ורון: זה מה שאמר לך פרופ' גמזו, המנכ"ל.
<לאה ורון: אם הם יבחנו וימצאו לנכון שנכון לתקן את האזהרה, אחרי פרק זמן מסוים הם יביאו תיקון של התקנות לוועדה.
<מרינה אוספלד: אופן הכללת האזהרה בפרסומת באמצעים אלקטרוניים 5 (א) האזהרה בפרסומת באמצעים אלקטרוניים שניתן לכלול בהם כתב, לרבות בפרסומת בטלוויזיה תהיה כאמור בתקנה 3 או תושמע כאמור בתקנה 4 והיא תשודר לפרק זמן של 5 שניות לפחות במהלך זמן שידור הפרסומת.
<מרינה אוספלד: יש עיתונות כתובה ומודפסת.
<מרינה אוספלד: אפשר בעל פה ברדיו, בטלוויזיה או באמצעים אלקטרוניים כמו אינטרנט.
<מרינה אוספלד: אפשר גם וגם.
<מרינה אוספלד: יש באינטרנט אפשרות ללחוץ על משהו והקול מדבר.
<מרינה אוספלד: יש שם גם את המסר הכתוב.
<מרינה אוספלד: אנחנו מבקשים שהאזהרה תהיה לפי מה שאנחנו מבקשים.
<מרינה אוספלד: הכללת האזהרה בעל פה תיעשה על פי תקנה 4 שאושרה.
<סער פאוקר: אני מציע לשקול שבפרסומת שאורכה פחות מ-10 שניות האזהרה תשודר בפרק זמן של 4 שניות, זאת אומרת להוריד שנייה אחת.
<מרינה אוספלד: זה בעקבות ההערה של המועצות.
<מרינה אוספלד: אני מניחה שהן יודעות - - -
<סער פאוקר: אני לא יודע לגבי המועצות.
אבישי ברוורמן: רבותיי, העברתי לפני שבוע את עידן פלוס.
אבישי ברוורמן: תעזבו אותי מהשוק הסיטונאי.
אבישי ברוורמן: נתקדם עם זה לאט לאט.
<סער פאוקר: יש בעיה למפרסם עם 5 שניות.
אבישי ברוורמן: יש לך בעיה עם 5 שניות?
<מרדכי טפרברג: אנחנו שידרנו חסויות בטלוויזיה.
<מרדכי טפרברג: 6 שניות, כפי שאמרנו, זה התקציב שלהם.
<מרדכי טפרברג: יש הקפצה ל-12, ל-18.
<מרדכי טפרברג: אי אפשר לתת פרסום של 5 שניות.
<סער פאוקר: אני הצעתי להוריד שנייה אחת.
<מרדכי טפרברג: זה דבר שהוא בלתי אפשרי.
<מרדכי טפרברג: אני מציע לתת אותו באחוזים, כי אחרת לא נוכל לתת חסויות.
<מרדכי טפרברג: כחברות שלא מפרסמות 2 דקות או 3 דקות אנחנו מוגבלים מבחינה תקציבית.
<מרדכי טפרברג: אני חושב שאסור לעשות פה איפה ואיפה.
<רוני גמזו: אתה בא ועושה שינויים.
<רוני גמזו: אתה מוריד שנייה ומעלה שנייה.
<רוני גמזו: יש מועצות שיש להן שיקולים אחרים.
<רוני גמזו: אתה אומר לתת לך אחוזים.
<רוני גמזו: הם עכשיו רואים מה זה יעשה בפרסומות יותר ארוכות.
<רוני גמזו: מישהו עכשיו מפרסם משהו של 40 שניות.
<רוני גמזו: אתה אומר לתת לך אחוז.
<רוני גמזו: זה הופך אצלו ל-15 שניות אזהרה.
<רוני גמזו: נראה לך שהמועצות יאשרו דבר כזה?
<רוני גמזו: יש כאן תהליך.
אבישי ברוורמן: האם יש להם שיקול דעת כזה בהחלטות?
<רוני גמזו: אין להם שיקול דעת.
<רוני גמזו: ברגע שהגדרנו כאן 5 שניות זה 5 שניות.
<רוני גמזו: אם נראה בעיות בתהליך הזה אנחנו יודעים לחזור לוועדה.
<רוני גמזו: זאת המטרה.
יצחק וקנין: המקסימום שאתם דורשים מהם זה 5 שניות.
יצחק וקנין: גם אם הפרסומת היא דקה המינימום של האזהרה זה 5 שניות.
יצחק וקנין: אתם לא דורשים יותר מ-5 שניות.
<רוני גמזו: נכון, לא דורשים יותר.
יצחק וקנין: המקסימום זה 5 שניות.
אבישי ברוורמן: הם לא יעשו יותר.
יצחק וקנין: אם אתם הולך לפי אחוזים אתה יכול לקבל 10 שניות ו-15 שניות.
<מרב תורג'מן: כתוב פה לפחות.
<רוני גמזו: אני צריך התייעצות עם הגורמים האלה.
<רוני גמזו: הם יתחילו להתנגד.
<רוני גמזו: משרד התקשורת יתחיל להתנגד.
<רוני גמזו: אני צריך לשקול את כל השיקולים בתוך המערכת.
<רוני גמזו: אחר כך יגידו לי שערוץ 10 נופל בגלל הדבר הזה.
אבישי ברוורמן: אני מבין את מה שאמרת.
אבישי ברוורמן: התסבוכת הבירוקרטית של ישראל היא מהגרועות בעולם, כי לכל שר יש יועץ או יועצת משפטית שאחד מושך לכאן ושני מושך לשם.
אבישי ברוורמן: השאלה שלי היא איך מצילים את טפרברג.
<מרדכי טפרברג: יש לי אולי רעיון.
<מרדכי טפרברג: אני אומר שאפשר לעשות מגבלה כך שמי שנותן פרסום של 6 שניות או 12 שניות - הטלוויזיה הרי נותנת הקצאה - זה יעמוד על אחוזים מסוימים.
<מרדכי טפרברג: צריך לתת מדרגות.
<מרדכי טפרברג: כמו שאתה נותן מדרגות באחוזים תן גם מדרגות בנושא של השידור.
אבישי ברוורמן: יש פה היגיון, רק לא נצליח לשנות את זה כאן.
אבישי ברוורמן: תמיד אתה יכול למצוא יועץ משפטי שיכול לתת לך פתרון.
אבישי ברוורמן: אני בטוח שנוכל למצוא מישהו.
אבישי ברוורמן: מה עמדת מועצת הרשות השנייה?
<הילה וייצמן-וייס: העמדה שלנו הייתה 5 שניות.
אבישי ברוורמן: את מבינה את ההיגיון בדבריו של מר טפרברג?
<הילה וייצמן-וייס: כן, אני מבינה.
<מרב תורג'מן: חשבתם על חסויות של 6 שניות?
<הילה וייצמן-וייס: החוק מתייחס לתשדיר פרסומת.
<הילה וייצמן-וייס: ככל שזה מדבר על חסויות אני יכולה למצוא היגיון בזה.
אבישי ברוורמן: ברגע שיש היגיון אפשר למצוא פתרון.
אבישי ברוורמן: אולי יש לך הברקה שפרופ' גמזו יאמץ ונסיים את זה עכשיו.
אבישי ברוורמן: אם לא, איך פותרים את זה אחרי זה?
אבישי ברוורמן: יש דברים שמקלים על היצרן.
<יהודית לויט: כמו שהתבקש פה שזה לא יהיה 15% אלכוהול אלא זה יהיה גם 16% ו-16.1%, כך אני חושבת שאפשר לשקול את העניין שברגע שמשודר תשדיר כזה או אחר תהיה התאמה כל עוד אפשר לקרוא את השקיפות.
אבישי ברוורמן: אולי נוסיף את זה לתקנות.
אבישי ברוורמן: איך אני פותר את הבעיה, עו"ד אוספלד?
<מרינה אוספלד: זאת נראית לי הגדרה מעט נזילה.
<רוני גמזו: מי אמר שהחסויות זה רק 6 שניות?
<מרדכי טפרברג: זה מה שנתנו לנו לחסויות.
<מרדכי טפרברג: נתנו חסויות בערוץ 10 ובערוץ 2.
<רוני גמזו: שיתנו 7 שניות.
<מרדכי טפרברג: הם לא מוכנים.
<רוני גמזו: החקיקה, לטעמי לפחות, לא יכולה לכבול את עצמה למדיניות שיכולה להשתנות כל רגע.
<רוני גמזו: נניח שמחר אני אוריד שנייה ויהיו 4 שניות בחסויות של 6 שניות.
<רוני גמזו: מחר יכולה להיות מדיניות אחרת של הרשות שתגיד שהיא הורידה את החסויות מ-6 ל-5.
יצחק וקנין: כל השאלה אם זה בחסות של ה-6 שניות.
<סער פאוקר: אמרתי פחות.
<כרמית אבישר: אני רוצה להתייחס לפרשנות שגברת אוספלד נתנה לנושא של אמצעים אלקטרוניים.
<כרמית אבישר: היא הגדירה בתוך זה את האינטרנט.
<הילה וייצמן-וייס: בכללי הרשות השנייה יש כלל שנוגע לכתוביות.
<הילה וייצמן-וייס: זה גם סוג של כתובית.
<הילה וייצמן-וייס: הכלל אומר שהכתוביות ישודרו במהלך התשדיר למשך הזמן הדרוש לצופה סביר לקריאתן לא פחות מ-5 שניות רצופות.
<הילה וייצמן-וייס: גם אצלנו בכללי הכתוביות יש את המגבלה הזאת של 5 שניות.
אבישי ברוורמן: זה הפתרון?
<הילה וייצמן-וייס: יכולה להיות הפרדה בין חסות לתשדיר פרסומת.
<הילה וייצמן-וייס: זה הפתרון שיכול להיות.
אבישי ברוורמן: אני מחפש פתרון כך שפרופ' גמזו יבין שהוא לא פוגע ברוח הדברים ועו"ד תורג'מן תגיד שאני יכול לאשר.
<מרב תורג'מן: אני מנסה להבין מה משך החסות המקובלת.
<מרדכי טפרברג: 6 שניות.
<מרב תורג'מן: אולי 6 שניות זו הדוגמה הנמוכה.
<מרב תורג'מן: יכול להיות שיש גם 12 שניות, שזה מה שנהוג היום בשוק.
<קריאה: חסויות זה 6 שניות.
<מרדכי טפרברג: מה שנהוג זה 6 שניות.
<מרדכי טפרברג: כמו שאתם עושים מגבלה בנושא של האחוז, תנו גם מגבלה פה.
<מרדכי טפרברג: מחר הרגולטור ירצה לשנות - - -
אבישי ברוורמן: זה מאוד הגיוני.
אבישי ברוורמן: אני רק רוצה את הניסוח.
<רוני גמזו: התקנה אומרת שבתוך הפרסומת אתה לא חייב להשמיע את האזהרה, אתה יכול לשים אותה בכתב.
<רוני גמזו: מה הבעיה בחסות של 6 שניות לשים את זה בכתב לאורך החסות?
<רוני גמזו: אם יש 6 שניות, 5 שניות זה כתוב, אתה לא חייב להגיד את זה.
<רוני גמזו: התקנה מאפשרת גם בכתוב.
<רוני גמזו: מה מפריע?
<רוני גמזו: מה הבעיה?
אבישי ברוורמן: טלוויזיה זה בסדר?
אבישי ברוורמן: מה לגבי רדיו?
<רוני גמזו: מי אמר שהחסויות ברדיו הן רק 5 שניות?
<רוני גמזו: מי אמר שחובה חסויות ברדיו?
<רוני גמזו: כמה משדרים וחסויות יש ברדיו?
<רוני גמזו: אין פה בעיה.
<רוני גמזו: אתם יכולים לכתוב את זה, אתם לא חייבים להגיד את זה.
<רוני גמזו: זו מאומה על כלום.
<רוני גמזו: הבעיה שלהם היא טלוויזיה, לא רדיו.
<קריאה: ברדיו לוקח 5 שניות לקרוא את האזהרה.
<קריאה: 2 מילים לוקחות שנייה.
<מרינה אוספלד: מה שקיים זה הפתרון.
אבישי ברוורמן: משאירים את הנוסח.
<מרינה אוספלד: (ב) האזהרה בפרסומת באמצעים אלקטרוניים שלא ניתן לכלול בהם כתב, לרבות פרסומת ברדיו תושמע כאמור בתקנה 4.
<כרמית אבישר: אני רוצה להתייחס לפרשנות של אמצעים אלקטרוניים.
<כרמית אבישר: בדיונים הקודמים שעשינו בנושא הזה אתי בנדלר, היועצת המשפטית, אמרה שהאינטרנט לא נכלל בהגדרה הזאת מאחר ולא יודעים איך לטפל בזה.
אבישי ברוורמן: מאז האינטרנט לא כל כך - - -
<כרמית אבישר: יש מותגים בינלאומיים שיש להם פרסומות בינלאומיות.
<כרמית אבישר: האינטרנט חוצה גבולות.
<כרמית אבישר: איך תהיה לנו שליטה על הדבר הזה?
אבישי ברוורמן: אנחנו דנים בכל מהפיכת התקשורת.
אבישי ברוורמן: אני מציע לעזוב את זה עכשיו.
אבישי ברוורמן: אנחנו נצטרך לדון בזה פה.
אבישי ברוורמן: ברגע שנראה שקופץ העניין של האינטרנט נזמן ישיבה בוועדה הכלכלה ונחשוב על השינויים.
<מרב תורג'מן: אפשר להוסיף את המילים "לרבות אינטרנט".
<כרמית אבישר: השאלה איך אנחנו מתמודדים עם זה ברמה הפרקטית?
אבישי ברוורמן: את זה כבר נראה.
אבישי ברוורמן: תאמין לי, אף אחד לא יודע - - -
<כרמית אבישר: מה עם סדרות בינלאומיות שמשודרות בהן פרסומות?
<כרמית אבישר: מדובר במותגים שאנחנו - - -
<רוני גמזו: אני לא יודע לשפוט ולהעמיד אותם לדין .
אבישי ברוורמן: נוסיף את המילים "לרבות אינטרנט".
<מרינה אוספלד: שמירת דינים.
<מרינה אוספלד: 6.
<מרינה אוספלד: אין בהוראות אלה כדי לגרוע מהוראות כל דין.
<מרינה אוספלד: זאת בקשה של משרד המשפטים.
<מרינה אוספלד: תחילה.
<מרינה אוספלד: 7(א) תחילתן של תקנות אלה, למעט תקנה 2, 30 ימים מיום פרסומן.
<מרב תורג'מן: תסבירי את תקנה 2.
<מרינה אוספלד: לגבי ההכללה של התוויות על המשקאות אנחנו צריכים לתת זמן היערכות.
<מרינה אוספלד: נוסח החוק עצמו לקח את זה בחשבון, על כן סעיף 13 בחוק מסדיר את העניין של תחילתן - - -
אבישי ברוורמן: מתי זה יהיה לדעתך?
<מרב תורג'מן: לעניין משקה משכר זה שנתיים.
<מרב תורג'מן: לעניין משקה משכר חזק תהיה שנה.
<מרינה אוספלד: זו פשוט היערכות לעניין התוויות.
<מרב תורג'מן: זה חל לגבי מלאי קיים ולגבי ייצור מוצרים חדשים.
<מרינה אוספלד: ברגע שזה ייכנס לתוקף.
<סער פאוקר: השאלה שלי נוגעת למועד התחילה של התקנות.
<סער פאוקר: כתוב פה שתחילתן של תקנות אלו, חוץ מהתוויות, 30 יום.
<סער פאוקר: בחוק כתוב שתחילתו של החוק 3 חודשים מיום תחילתן של התקנות.
<סער פאוקר: יש פה מצב אנומלי בכך שהתקנות בתוקף והחוק לא.
<מרב תורג'מן: אני מסכימה שיש פה איזו שהיא אנומליה.
<מרב תורג'מן: זה צריך להיות 90 ימים מיום פרסומן.
אבישי ברוורמן: 90 יום מקובל, עו"ד אוספלד?
<מרינה אוספלד: כן.
<מרדכי טפרברג: יש נושא של יינות מתיישנים.
<מרדכי טפרברג: כפי שציינת, ישראל מתפתחת בנושא של יין.
<מרדכי טפרברג: סוף סוף אנחנו מתחילים לקבל נושא של בריאות.
<מרדכי טפרברג: משרד הבריאות אומר שיין זה נושא בריא.
אבישי ברוורמן: כל דבר במידה הוא בריא.
<מרדכי טפרברג: עד שיין יוצא לשוק לוקח 7 שנים.
<מרדכי טפרברג: אנחנו יוצאים היום עם יינות של 2008, 2009, יינות שמודבקים ונמצאים.
<מרדכי טפרברג: יש לנו בעיה של שנתיים.
<מרב תורג'מן: הם מתיישנים בתוך הבקבוק?
<מרדכי טפרברג: בוודאי.
<רוני גמזו: תוסיף מדבקה.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני מודה לשרת הבריאות.
אבישי ברוורמן: אני מודה לכולם.
אבישי ברוורמן: הגענו לדרך המלך.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה לפתוח את הדיון, אני רוצה לפתוח את הדיון.
אבישי ברוורמן: קודם כל, טוב לראות אתכם.
אבישי ברוורמן: אני מקווה שאנחנו נתקדם היום, יש מספר נושאים שצריך לקדם.
אבישי ברוורמן: יש מספר חילוקי דעות, אני מקווה שאנחנו נמצא את דרך המלך והפשרה.
אבישי ברוורמן: אדוני השר, אני מתחיל את הנושא הראשון.
אבישי ברוורמן: כמו שאתם יודעים, הייתה לנו דרמה מסוימת, גם בעבר.
אבישי ברוורמן: באמת חשבנו שהחדשות – הן בטח לא מושלמות – אבל מאוד חשוב שיהיה קול וביטוי לפריפריה כי עדיין לא כל הקול צריך לצאת מתל אביב ומירושלים, ובמקביל 100 עובדים מסורים וגם איכותיים שנמצאים שם, ימשיכו את עבודתם.
אבישי ברוורמן: בסופו של דבר הגעתי להסכמה עם שר התקשורת, למרות שאנשי האוצר ויוני בראשם לא כל כך התלהבו אבל לפעמים אפשר גם לכפות את כוחה של הכנסת.
אבישי ברוורמן: לא הזכרתי את שמה של יעל.
אבישי ברוורמן: לכן אנחנו נשלים את ההתחייבויות לחדשות המקומיות, יוני, ל-18.5 מיליון שקלים.
גלעד ארדן: אדוני, אני חייב להעיר לפרוטוקול: ההסכמה על הכסף היא לא איתי.
גלעד ארדן: לי אין כסף והחוק הזה איננו שלי.
אבישי ברוורמן: רק אמרתי שבשיחה אתך.
גלעד ארדן: נאמר שהגעת איתי להסכמה.
גלעד ארדן: עוד יבוא היום ונבקש גם את הכסף שלך.
איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, גם הייתה איזושהי סוגיה, הייתה פה בקשה – אני שואל גם את היועצת המשפטית – לנושא חדש.
אבישי ברוורמן: אתה מעלה נושא חדש?
אבישי ברוורמן: אני לא רוצה להאריך בדברים – אתה העלית שזה נושא חדש.
אבישי ברוורמן: אני מבין שיש אנשים שרואים בזה נושא חדש.
אבישי ברוורמן: לי ברור - -
גלעד ארדן: מה נושא חדש?
אבישי ברוורמן: החדשות המקומיות.
אבישי ברוורמן: - - לי ברור דבר אחד: אם אני לא אקח על עצמי – מכיוון ששר התקשורת לא, שר האוצר לא – היום להעביר את זה, אז 100 אנשים ילכו הביתה מהחדשות המקומיות.
אבישי ברוורמן: לכן אני מקבל את הנקודה הזאת לגבי נושא חדש וזה צריך ללכת לוועדת הכנסת, כן?
איציק שמולי: זה לטובת העניין, שלא יהיה איזה הליך משפטי שבסוף ימנע את העניין הזה.
אבישי ברוורמן: בבקשה תסביר.
איציק שמולי: בדיון הקודם עלתה בקשה של נושא חדש.
איציק שמולי: השאלה עכשיו, גם מבחינת המהות וגם מבחינה משפטית, מה התוקף של זה?