GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דנה נויפלד: כיום הסעיף קובע שיקול דעת בין 8 ל-12 אחוזים מההכנסות, יושקעו בהפקות מקור.
<דנה נויפלד: פה נתנו סמכות למועצה לחרוג מהשיעור הזה.
<דנה נויפלד: אנחנו אומרים שניתן לחרוג מהשיעור הזה, ואולם לא ניתן לחרוג לגבי שלושה ערוצים, כלומר שלושה ערוצים מתוך הערוצים הנושאיים, מובטח להם שההוצאה להפקות מקור יהיה בין 8 ל-12 אחוזים, בהתאם לשיקול הדעת של- - -
אבישי ברוורמן: שוחחתי עם עו"ד בנדלר.
אבישי ברוורמן: יכול להיות שאנחנו לא מבינים נכון.
אבישי ברוורמן: נניח שאנחנו הולכים פה על המרבב – 6, 6, 6.
אבישי ברוורמן: נניח שבהתחלה אין יותר מדי, ומה שיוצא כאן, שאנחנו אומרים: 3 מתוך ה-12, ואולי זה השלושה האחרונים?
אבישי ברוורמן: איך מבטיחים שלא ייצא מצב שכל הראשונים, אין בהם תוכן, ואז אסף חייב לחכות לגודו, והוא לא מגיע אף פעם.
אבישי ברוורמן: אז איך מבטיחים שזה מתחילה?
אבישי ברוורמן: גם בנושא הגז היתה לי השאלה הזאת – איך חותמים חוזים לפני יודעים כמה יש?
<אתי בנדלר: כדי לחדד את השאלה הזאת, הנושא הזה של שיעור הפקות מקומיות עלה כאלטרנטיבה לבחירת הזוכים במכרז על-פי אמת מידה אחת - גובה הביד שייתנו.
<אתי בנדלר: במקרה זה לא אמרו ששיעור ההפקות המקומיות יהיה כאן במקום הביד, כלומר הם ייבחרו עדיין לפי הביד שהם ייתנו, אבל המועצה תקבע מראש, הם יהיו חייבים גם בשיעור הפקות מקומיות - מה שהופך את זה לעוד יותר חסר כדאיות, כי מי גם מתחייב לשיעור הפקות גבוהות וגם מתחרה על הביד?
<אתי בנדלר: כלומר גם עלול לחכות להיות כך שהם יהיו שלושת הערוצים האחרונים שיהיה עליהם מכרז, גם יידחה, וגם בשל חוסר הכדאיות איש לא ייגש.
<דנה נויפלד: אני רוצה להביע לקח היסטורי שנלמד מהמכרזים של ערוץ 2.
<דנה נויפלד: חשוב לי להבהיר את זה.
<דנה נויפלד: הלקחים שיש לנו מהמכרזים עד היום, זה שכאשר מציעים הצעות כדי לזכות - אני לא מדברת על חיי הרשיון; אני מדברת על כרטיס הכניסה למערך.
<דנה נויפלד: כרטיס הכניסה למערך יכול להיות בנוי מביד, והוא יכול להיות בנוי מהצעה שעל-פיה ייבחר הזוכה, כאשר ההצעה מורכבת מההתחייבות של אותו זוכה פוטנציאלי לשדר הפקות מקור בהיקף מסוים וברמה מסוימת.
<דנה נויפלד: אם יש לקח שלמדנו בעבר, וזה על בסיס ניסיון גם במכרזים של ערוץ 2 וגם במכרזים שנערכו לערוצים הייעודיים, הוא שיש קושי מאוד גדול אחר כך לאותם מציעים, לעמוד במחויבויות שלהם.
<דנה נויפלד: וזה לא מוכיח את עצמו.
<דנה נויפלד: הכוונה פה היא לנסות ללמוד מניסיון העבר, מקום שכשלנו שוב ושוב, שאותם זוכים מציעים הצעות שאינם מסוגלים לעמוד בהן.
<דנה נויפלד: לעומת זאת, כאשר צריך להציע סכום על צ'ק – בזה עומדים.
<דנה נויפלד: לכן לא תשים מכשול, כשהמכשול כבר קיים.
<דנה נויפלד: לכן אנו לא אומרים שאין הפקות מקור, אנו לא אומרים שאין חשיבות לזה – ההפך הוא הנכון.
<דנה נויפלד: יהיה שיעור הפקה, הוא ייקבע, וכמו שהצעת בדיון הקודם, אנו גם מגבילים את היכולת להפחית את השיעורים שבחוק, אבל לתת תוצאה שזה הבסיס לזכייה, כאשר על בסיס זה אחר כך אותם זוכים לא מסוגלים לעמוד במחויבויות שלהם, ואחר כך צריך לבוא לפה ולתקן תיקונים – אנחנו מנסים ללמוד לקח מההיסטוריה, ולשפר את מה שנעשה עד כה.
<דנה נויפלד: לכן כשהסכום ניתן בצ'ק, בזה המציעים עומדים.
<אתי בנדלר: כשאת מדברת על למידה מההיסטוריה, אנחנו חיות, פחות או יותר, אותה היסטוריה.
<אתי בנדלר: את חווה את ההיסטוריה הזאת אולי בצורה יותר אינטנסיבית, כי את עוסקת הרבה יותר בענייני תקשורת.
<אתי בנדלר: תוקף תפקידי כאן אני עוסקת במגוון רחב יותר של נושאים, אבל הייתי כבר במספר לא מבוטל של דיונים בתקשורת, ואני חולקת אתך על הסיבה לכישלון.
<אתי בנדלר: אם אני הייתי צריכה לנתח את הסיבה לכישלון, והסיבה לכך, שניתנו שוב ושוב הקלות לערוצים, הייתי אומרת שזה חוסר אכיפה מלכתחילה.
<אתי בנדלר: את הביד מאוד קל לקחת.
<אתי בנדלר: ודאי שעומדים בזה.
<אתי בנדלר: נותנים צ'ק - מכניסים את זה לכיס האוצר.
<אתי בנדלר: הנושא של עמידה במחויבויות להפקות מקומיות, יש תמיד סליחה ודחייה ומתן סיכוי ומועצות שמבינות את הקשיים של אלה שלא עשו את זה, עד שנעשית קטסטרופה, ובאים לכנסת ומתקנים בחטף את החוקים.
גלעד ארדן: אבל קל להאשים מועצות.
<אתי בנדלר: מועצות ואת כל מי שהיה צריך לאכוף את המחויבות הזאת.
<אתי בנדלר: אם מותר גם לי להתייחס להיסטוריה וללקחים שניתן ללמוד ממנה, אדוני השר- - -
גלעד ארדן: מה המסקנה?
גלעד ארדן: שלא משנה לא החוק ולא המועצה; משנה, מי זה הפרסונה שתפקידה לאכוף.
<אתי בנדלר: והאוצר יודע הרבה יותר טוב לאכוף את המחויבויות הכספיות כלפיו.
גלעד ארדן: אבל זה המצב.
גלעד ארדן: אז נמנה אנשים יותר אוכפים.
<אתי בנדלר: אז לומר שזה הלקח שנלמד מההיסטוריה, שאם כך נלך על ביד, ונוותר על הפקות מקומיות?
גלעד ארדן: הלקח שהתכוונה היועצת המשפטית, זה שהכנסת המורכבויות בחקיקה ראשית, לא בהכרח משפרת את המצב של חובות התוכן, כי ברצות המחוקק, הוא גם משנה את החובות שמוטלות בחקיקה.
<אתי בנדלר: הוא נאלץ.
גלעד ארדן: אני לא זוכר שהסורים היו על הגדר.
<אתי בנדלר: אני מוכנה גם בשיחה בארבע עיניים, כיוון שאז לא היית שר התקשורת, קצת לפרט את מאחורי הקלעים.
גלעד ארדן: תמיד עקבתי מקרוב אחר מהירות ההליכים בחקיקה שבהם ניתנו ההקלות, והתפעלתי איך שם לא נטען אף פעם נושאים חדשים.
<אתי בנדלר: נכון, אדוני השר, אבל אף פעם לא ועדת הכלכלה יזמה את מתן ההקלות.
גלעד ארדן: לא אמרתי שזה ועדת הכלכלה.
גלעד ארדן: ועדה – זה מורכב מהרבה פרטים.
גלעד ארדן: זה לא אדם אחד.
דוד צור: אני חושב, ככל שהביד יהיה יותר ברור, גם תידרש פחות אכיפה, ואולי אז כולם יבינו, לקראת מה הם הולכים.
דוד צור: זה לא חייב להיות בתוך החוק – זה יכול להיות בתוך הביד.
דוד צור: ניצן תנעמי, בבקשה.
<ניצן תנעמי: שלום, שמי ניצן תנעמי, מארגון כוח לעובדים.
<ניצן תנעמי: אנחנו מייצגים את ועד עובדי הוט.
<ניצן תנעמי: מעבר לחוסר-לגיטימיות של חברה, שמנסה למנוע התאגדות בזה שהיא מעבירה עובדים לחברות קבלן – דבר שפוגע גם בעובדים אבל גם בלקוחות – יש קושי מאוד גדול בהעלאת המאבק הזה לתקשורת.
<ניצן תנעמי: יש לחץ מאוד גדול – מחברת הוט, שהדבר הזה לא יסוקר, ועכשיו מדברים על לתת להם חברת חדשות.
<ניצן תנעמי: תודה.
דוד צור: בבקשה, איגוד המפיקים.
<אסף אמיר: אני מבקש קודם כל להתייחס למה שדנה אמרה.
<אסף אמיר: ההקלות ניתנו – גם למועצות לא היתה דרך לאכוף את זה.
<אסף אמיר: אני חושב שאפשר להפריד בין המועצות.
<אסף אמיר: לא אותו דבר נכון למועצת הכבלים ולגבי הרשות השנייה.
<אסף אמיר: ברשות השנייה טענו לאורך כל השנים שאין להם דרך לאכוף את החוקים, שאין להם באמת דרך לעשות את זה.
דוד צור: הרשות השנייה אומרת את זה?
גלעד ארדן: אני ניהלתי פה הרבה דיונים, שהרשות השנייה, אנשי הציבור שלה טענו – אני לא רוצה להזכיר שמות – שאין להם כלים, והם גם לא ממש קידמו את זה שיכולים להיות להם כלים – או מיידית או על-ידי תיקוני חקיקה שניתן היה לקדם.
גלעד ארדן: היה כיוון אחד.
<אסף אמיר: השר הקודם בשיחות רבות הבטיח לנו שוועדת הכלכלה תחזק את אמצעי האכיפה שיש לרשות השנייה.
<אסף אמיר: זה עדיין לא קרה.
<אסף אמיר: אנחנו מקווים שזה יקרה בראשותך, השר, ובראשות יושב-ראש הוועדה.
<אסף אמיר: לעצם העניין, אני מנסה להבין את מה שהיועצת המשפטית של הוועדה אמרה.
<אסף אמיר: האם ההבנה שלי נכונה, שיש ביד, ואותו צריך לשלם כדי לזכות, ובגלל שאם אתה עושה ערוץ ישראלי, ולא קונה רכש, נוסף לביד אתה צריך גם להשקיע את ה-8 אחוז הפקות מקור, ולכן מבחינת השוק, שפה כל כך אוהבים, אנשים מן הסתם יגידו: הדבר האחרון שאני רוצה לעשות זה ערוץ שאני צריך גם משוכה אחת שהיא ביד, ועוד משוכה, שאני צריך לעשות הפקות מקור?
<אסף אמיר: אם זה המצב – את יעל אני שמעתי.
<אסף אמיר: אני מבין שאת חושבת שהדבר הזה יקרה מעצמו, ואני לא חושב כך.
<אסף אמיר: היה לנו ויכוח על זה.
<אסף אמיר: אני חושב שהדברים האלה לא קורים מעצמם.
<אסף אמיר: אני חושב שאם אין רגולציה, לא יעשו הפקות מקור.
<אסף אמיר: כשרגולציה היא חלשה, גם לא עושים הפקות מקור.
<אסף אמיר: בואו לא נבלבל את עצמנו.
אבישי ברוורמן: ד"ר אילן אבישר, יושב-ראש מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, בבקשה.
<אילן אבישר: השוק בעשר השנים האחרונות, בעקבות גם שני המכרזים של הרשות השנייה, עבר טלטלות מאוד רציניות ודרמטיות, גם בכלכלה בכלל וגם בתקשורת.
אבישי ברוורמן: ימשיך להיטלטל.
<אילן אבישר: בשלוש השנים האחרונות שאנחנו מתפקדים ברשות השנייה הזכיינים עמדו בכל החובות שלהם, וגם החזירו חובות מהעבר.
<אילן אבישר: הם עמדו במחויבויות שלהם, ויחזירו חובות מהעבר.
אבישי ברוורמן: ד"ר אבישר, יש מחלוקת בדברים.
אבישי ברוורמן: השאלה שלי היא פתרונות.
<אילן אבישר: אין מחלוקת.
<אילן אבישר: אני מנסה לומר שאני מאוד מסתייג מההצעה של היועצת המשפטית של משרד התקשורת, הגברת נויפלד.
<אילן אבישר: אני כן חושב שצריך להגדיר מחויבויות של תוכן.
<אילן אבישר: הפתרון של קשיי האכיפה לא מצדיק, להשליך את התינוק עם המים.
<אילן אבישר: אני חרד יותר מהאפשרות של ערוצים בלי שום מחויבות ובלי שום כיוון ובלי שום מסגרת, שזה עלול כן לפגוע ביצירה.
אבישי ברוורמן: עו"ד , אמיר רוזנברג, היועץ המשפטי של איגוד המפיקים.
<אמיר רוזנברג: אדוני, השאלה מופנית לדנה, בקשר לסעיף הזה שאנחנו מדברים עליו.
<אמיר רוזנברג: לפי התפישה הזו שלכם, אנחנו לא אמורים מכאן ואילך לעולם לראות איזושהי פנייה אל הציבור לקבל הצעות של בידים פלוס מלכת יופי או פלוס עניין של תוכן.
<אמיר רוזנברג: הניסיון מלמד שאף אחד לא עומד בזה.
<אמיר רוזנברג: שלוש שאלות יש לי בהקשר הזה, גם ביחס למה שאמרה היועצת המשפטית בנדלר.
<אמיר רוזנברג: אחת, כמו שאמרתי, כפי שאמרתי, מכאן ואילך לא יהיו עוד, כי זה בעצם מה שאמרת.
<אמיר רוזנברג: אני חושב שזו טעות.
<אמיר רוזנברג: המסקנה, שבגלל שגופי השידור לא עמדו בהצעות שהם הביאו, מכאן ואילך אנחנו מסיקים שלעולם לא יעמדו, ואין טעם לעשות כזו תחרות, היא מסקנה לא הכרחית.
<אמיר רוזנברג: אפשר לומר שכשהציעו את המכרזים האלה, הניסיון לא היה כמו שיש ניסיון היום; היה ניסיון שונה לחלוטין.
<אמיר רוזנברג: אנחנו משוכנעים היום, שאם תכניסו לפה ביד פלוס תחרות תוכן, אנשים יבואו בצורה מדודה, כמו שצריך, יציעו הצעות שהם יכולים לעמוד בהן ולא מה שהם עשו היום, כי הם לא מסוגלים לעשות, כי לא היה להם ניסיון.
<אמיר רוזנברג: אנחנו לא רואים פה בסעיף – אני שואל גם את היועצת המשפטית של הוועדה – האם אין פה חשש לאפליה?
<אמיר רוזנברג: כלומר מהם הקריטריונים שיקבעו שדווקא מתוך 12, 18, 6 ערוצים שיעלו – לא משנה - שלושה אלה ספציפית, עליהם יטילו איזה מחויבויות תוכן?
<אתי בנדלר: לכן חשבתי שזה יהיה במקום הביד.
<אמיר רוזנברג: אתם שאלתם משהו אחר.
<אמיר רוזנברג: לשאלה של היועצת המשפטית לא היתה תשובה קודם.
<אמיר רוזנברג: הם שאלו שאלה נכונה – איך אנחנו יודעים שאנחנו עושים את זה, שזה לא יהיה בסוף או משהו כזה, שנעשה את זה.
<אמיר רוזנברג: אז גם נושא האפליה.
<אמיר רוזנברג: נקודה נוספת חשובה היא נושא הרגולציה.
<אמיר רוזנברג: לפי הנוסח שמופיע כרגע, זהו נוסח כמותי בלבד.
<אמיר רוזנברג: אנחנו יודעים שלצד הנוסח הכמותי הזה בחוק התקשורת, חוק הבזק, יש רגולציה גם של תוכן.
<אמיר רוזנברג: צריך לדאוג לזה שכשמחילים עליהם את ה-8 עד 12 אחוז האלה, גם תחול עליהם, למשל, סוגה מורכבת, כמויות – דברים מסוג זה.
אבישי ברוורמן: אין ספק שהפקות מקור יכול להיות הזבל הכי גרוע.
אבישי ברוורמן: ולא התכוונתי לפגוע.
אבישי ברוורמן: אני בעד הפקות מזרחיות, הפקות מערביות, הפקות מהשמיים, הפקות מהארץ, חלקן ברמה שהציבור מת עליהן, וחלקן ברמה שחלק מהציבור מת מהן...
אבישי ברוורמן: איכות הסוגה העלית חשובה לי.
אבישי ברוורמן: מישהו הצהיר שהעם הזה נועד להיות אור לגויים.
<אמיר רוזנברג: אם מאשרים את זה כפי שזה, החזון והמגמה שאדוני אמר כרגע, לא נמצאת כאן.
<אמיר רוזנברג: יש להחיל על זה בתוך הסעיף הזה גם את הכללים שחלים על הרגולציה.
אבישי ברוורמן: אפשר לתת תשובות ברורות לעניין הזה?
<יעל מבורך: מה שאנחנו מציעים לתיקון, שביקשה הוועדה – אנחנו מציעים כן להחיל תנאי סף של הפקות מקור.
<יעל מבורך: לא להחיל אותו בתוך ההליך התחרותי אלא כתנאי סף.
אבישי ברוורמן: הפקות מקור זה לא מספיק; הפקות מקור עם רגולציה.
גלעד ארדן: לפי הכללים של המועצה, שהביאו תוצאות.
<יעל מבורך: אנחנו בעצם משווים את החובה שיש היום, לצורך העניין, על הוט ויס ל-8, 12 אחוז מתוך המחזור שלהן, להשקיע בהפקות מקור, על סוגייה עם כל המיקרו רגולציה, שזה תפקידה של המועצה לכבלים ולוויין.
<יעל מבורך: אנו כן אומרים: תנו לנו את הגמישות למועצה, כדי שהיא לא תקבע היום את הסדר.
<יעל מבורך: היא תגיד: יהיה לנו קודם נשיונל ג'יאוגרפיק ו-BBC, ואחר כך יהיו לנו הפקות מקור, ולא נקבע היום את הסדר.
<יעל מבורך: לשאלה של אמיר, ברור שאם מישהו מתמודד על ביד, לצורך העניין, של אפיק שיש לו הפקות מקור ואפיק שאין לו הפקות מקור, הוא ישלם פחות בביד שיש לו הפקות מקור, כי פונקציית ההוצאות שלו היא גבוהה יותר, יש לו הפקות רגולטוריות, שהוא חייב לעמוד בהן.
<יעל מבורך: לכן הדבר הזה בסוף הוא כלים שלובים.
<יעל מבורך: כשיש חובת רגולציה, ותהיה פה חובת רגולציה, היא פשוט לא תהיה על כל 12 הערוצים, וגם יהיו לנו ערוצים - - -
אבישי ברוורמן: על הנושאים הללו חשוב מאוד שוועדת הכלכלה כל הזמן תפקח.
<אתי בנדלר: ועדת הכלכלה, מרגע שהיא משחררת את החוק בנוסחו זה, אין לה שום דרך.
גלעד ארדן: יש לה דרך - היא יכולה לכנס דיון ולהוקיע את השר שגרם לה נזקים איומים, למשל.
גלעד ארדן: היא לא חייבת להיות מעורבת בכל שלב באישורים, כי כמו שראינו בעבר, היא לא בדיוק זו שהגנה על היצירה הישראלית ועל הוויתורים עליה.
גלעד ארדן: אז לא בטוח שחייבים לתת לה את העניין הזה.
גלעד ארדן: יותר קל להשפיע על חברי הכנסת בכיוון ההפוך דווקא, כמו שראינו קודם.
גלעד ארדן: אדוני שם לב – בלי שערוץ 2 ו-10 הביעו שום התנגדות להוספת מתחרים, הגיעו ח"כים והתנגדו לזה.
גלעד ארדן: שאלת: האם יש לכם מה לומר?
גלעד ארדן: אמרו: לא, אין לנו מה לומר.
גלעד ארדן: לי הם אומרים שהם תומכים במהלך - - -
<אילאיל לבנת: לרשת אין שום התנגדות – לא פורמלית ולא בלתי-פורמלית.
גלעד ארדן: אשמח שתבואו לוועדת הכנסת, לומר את דברכם, שאתם תומכים בתחרות בתחום התוכן החדשותי.
אבישי ברוורמן: השר ארדן הוא מאוד אפקטיבי.
אבישי ברוורמן: אני רואה את מר רומנו.
אבישי ברוורמן: הוא היה בכל מיני תפקידים – בצבא, בפרטנר, היה במקומות אחרים.
אבישי ברוורמן: אנחנו יודעים גם שהוויה יוצרת תודעה.
אבישי ברוורמן: שתי העוזרות המסורות של ועדת הכלכלה לחשו לי שייתכן, שאם היינו בכיסאות הפוכים, שיושב-ראש ועדת הכלכלה היה גלעד ארדן, והשר היה אבישי ברוורמן, ייתכן שחבר הכנסת ארדן היה דורש פיקוח של ועדת הכלכלה.
גלעד ארדן: אתה יודע כמה טעויות עוד עשיתי בכיסא הזה?
גלעד ארדן: זו הטעות היחידה שעשיתי?
גלעד ארדן: זה אומר שכל דבר שעשיתי, היה נכון?
אבישי ברוורמן: ניצחת.
<דודו קובסניאנו: כפי שידוע, חברות הוט ויס מחויבות להשקיע בין 8 ל-12 אחוז מההכנסות שלהן בהפקות מקור.
<דודו קובסניאנו: חברות הוט ויס לא החסירו ולו שקל אחד מדי שנה בהשקעה בהפקות מקור, ומדובר במאות-מיליונים, ואף השקיעו יותר.
אבישי ברוורמן: אני שמח על כך.
אבישי ברוורמן: אנחנו מעוניינים שהן תמשכנה בכך.
<אתי בנדלר: כלומר לא בכל מקרה יש כישלון.
<דודו קובסניאנו: דבר נוסף, לפי כללי המועצה, מחויבות הוט ויס להשקיע לפחות 50 אחוז מסכומים אלה בהפקה מסוגה עלית.
<דודו קובסניאנו: בפועל הן משקיעות מעל 70 אחוז.
אבישי ברוורמן: תמשיכו, תמשיכו, תמשיכו.
<דודו קובסניאנו: עשינו מכרזים, וחלק מהקריטריונים של המכרזים היה אותו "תחרות יופי".
<דודו קובסניאנו: בסופו של דבר הפרמטר הזה הוא מאוד סובייקטיבי, וכדי להתגבר עליו היינו צריכים להביא יועצי תוכן, שגם הם מתרשמים באופן סובייקטיבי, ואז חברי המועצה צריכים להחליט לגבי תוכן.
<דודו קובסניאנו: בסופו של דבר מה מבקשים לעשות פה – שקריטריון הבחירה יהיה יותר פשוט, אך יחד עם זאת, הוראות הרשיון עצמן הן יקבעו ברחל בתך הקטנה, מהן מחויבויות התוכן.
<דודו קובסניאנו: באותם מקרים, כמו שעו"ד נויפלד אמרה, שרצה מישהו לזכות, ואחד הקריטריונים היה: כמה אני עוד אשקיע בהפקות מקור, נתנו סכומי עתק.
<דודו קובסניאנו: היה מקרה שאפילו אנחנו, שראינו עוד בשלב ההצעה שהסכום הוא סכום שאפילו המתמודד לא יוכל לעמוד בו, אמרנו לו: תוריד קצת, כי לא תוכל לעמוד בזה, אבל בפועל היו ערוצים – אני לא רוצה לנקוב בשמם – שאחרי שהם זכו, לא עברה אפילו שנה, והם באו ורצו להוריד ולהוריד.
<דודו קובסניאנו: עדיף מראש, שאנחנו פחות או יותר יודעים מה המחויבויות, השחקן יודע, ולא זורק מספר רק כדי לזכות, ולכן הבחירה תהיה פשוטה, אבל כל הרגולציה תהיה קבועה ברשיון ובכללי המועצה.
<אתי בנדלר: אבל לא רוצה פה תחרות יופי אלא סכומי השקעה או שיעורי הפקה- - - זה לא אותו דבר.
אבישי ברוורמן: כשעו"ד בנדלר, שהיא גדולה מכם בשנים וניסיון, מרגישה כל כך עוצמתית ומוטרדת בעניין הזה, אני מבקש שתמצאו לה תשובה הולמת.
<דודו קובסניאנו: יכולה המועצה, לפי הנוסח שקבוע פה, להחליט שכל הערוצים, חובת ההשקעה תהיה בין 8 ל-12 אחוז, לפי הנוסח – לא רק 3 ערוצים, כי כתוב: לפחות.
<דודו קובסניאנו: כלומר היא יכולה להחליט שכל 12 הערוצים יהיו בין 8 ל-12 אחוז.
<דודו קובסניאנו: לגבי השאלה השנייה, שאמרת שיגיעו ארבעה ערוצי ספורט, לצורך העניין, והרביעי פתאום יראה שזה לא כדאי, כדי לפתור את זה, מה שכנראה, נצטרך לעשות - לעשות את המכרזים – או מכרז-מכרז, או במקבצים של שניים-שניים, שאותו אחד – אל"ף, הוא יודע כמה ערוצי ספורט משודרים היום בפלטפורמות; בי"ת, ברגע שאפילו השניים הראשונים זכו, אם נעשה עוד מכרז, הוא יידע שיש שניים והוא לא ייגש, ואם הוא ניגש, הוא כבר יודע.
אבישי ברוורמן: מיכאל גולן, בבקשה.
מיכאל גולן: תודה, אדוני היושב-ראש.
מיכאל גולן: לגבי הרפורמה וההרחבה של עידן פלוס, לדעתי, וחוויתי את זה לפני כעשר שנים בצרפת, זה הרפורמה הכי חשובה שאנחנו עושים היום, כי ישראל היא המדינה היחידה בעולם שאתה צריך לשלם 250-200 שקל בשביל לקבל טלוויזיה.
אבישי ברוורמן: אל תגיד: היחידה בעולם; תגיד: בעולם המפותח.
מיכאל גולן: בעולם המערבי לפחות.
מיכאל גולן: וככל שהאוכלוסייה חלשה, כך הטלוויזיה היא הבידור המרכזי שלה, אז מה אנחנו אומרים פה בקיצור לאוכלוסייה החלשה?
מיכאל גולן: אתם חלשים, ואתם חייבים לשלם מחיר מאוד גבוה לגבי- - - של ה-OECD בשביל הטלוויזיה.
מיכאל גולן: אנחנו מאוד תומכים בהרחבה של ה-DTT.
מיכאל גולן: אנחנו חושבים, ואפשר לראות בשוק הבין-לאומי, כמו באירופה, שככל שהמכרז יהיה פשוט, סיכוי ההצלחה של הרחבת ה-DTT יהיה גדול.
מיכאל גולן: אבל אני רוצה להדגיש משהו שחסר לדעתנו בחוק – חסר ברפור
מיכאל גולן: מה החשובה הזאת קונספט- - - שצריכים להוסיף בחוק – שכל ערוצי עידן פלוס, החדשים או הוותיקים, יהיו בכל הפלטפורמות, ובטח בחינם.
מיכאל גולן: אנחנו פונים אליכם בעניין הזה, שתוסיפו את זה בחוק, שזה יהיה ברור לכולם, כי עידן פלוס חייב להיות הבסיס של הטלוויזיה הישראלית, כל הערוצים של עידן פלוס.
מיכאל גולן: כלומר הערוצים האלה חייבים להיות בכל פלטפורמה, ובחינם.
מיכאל גולן: זה חסר היום בחוק, וזה חשוב.
מיכאל גולן: זה מאוד פשוט, אני יכול לתת דוגמה מאוד פשוטה.
גלעד ארדן: גם בכבלים ובלוויין?
מיכאל גולן: זה גם וגם.
מיכאל גולן: אנחנו רוצים שמחר בבוקר כל הערוצים של עידן פלוס חייבים להיות בפלטפורמה של הוט או יס, וכל הערוצים של עידן פלוס גם יהיו בפלטפורמות חדשות כמו אורנג', סלקום ואנחנו.
מיכאל גולן: זה מאוד חשוב שיהיה בחוק הקונספט של כל הערוצים של עידן פלוס – הם חייבים להיות בכל פלטפורמה, ובחינם.
מיכאל גולן: אם לא, זה פוגע בהצלחה הפוטנציאלית של הרחבת עידן פלוס.
אבישי ברוורמן: אילאיל לבנת, חברת רשת, בבקשה.
<אילאיל לבנת: שאלה קטנה – האם הוועדה חיה בשלום עם העובדה שלמשל, חברת אורנג' תוכל להיות בעלת ארבעה ערוצים נושאיים בעידן פלוס, בעוד, למשל, הזכייניות מנועות מלהחזיק בערוץ כזה?
<אילאיל לבנת: איך זה מסתדר עם התחרות שכולנו פה מנסים לקדם?
אבישי ברוורמן: גלעד, יש לך משהו לומר בעניין?
גלעד ארדן: כלומר אם אנחנו מסכימים לזה שאורנג', אם הם יזכו במכרז ההפעלה, ככל שיהיה כזה, שעוד לא הוחלט לגביו- - -
<אילאיל לבנת: לא הפעלה, כבוד השר; החזקה בארבעה ערוצים נושאיים, בעוד הזכיינית מנועה מלהחזיק בערוץ כזה?
גלעד ארדן: כן, אנחנו מסכימים לכך.
אבישי ברוורמן: אני חושב שאת צודקת.
<אילאיל לבנת: אני רוצה שאם יש תחרות, היא תחול גם על הזכייניות.
גלעד ארדן: זה נשמע מאוד מפתה, לתמוך בעמדה שמציגה היועצת המשפטית של רשת, אבל בוא נסביר מה מטרות החוק שמונח פה.
גלעד ארדן: המטרה היא לפתח תחרות לטלוויזיה הרב-ערוצית, שגובים עליה כסף.
גלעד ארדן: רשת אינה פועלת במודל של גביית דמי מנוי; היא פועלת במשטר של פרסומות.
גלעד ארדן: כרגע אנחנו רוצים לאפשר גם לגולן, לסלקום, לאורנג', לכל מתחרה שיכול לבוא, להחזיק מספר ערוצים שאפשר יהיה לקיים בהם שידורים ישירים בגלל היכולות של ה-DTT, שיחד עם שילוב של עוד ערוצים שישודרו על גבי האינטרנט, שכפי שהסביר כאן מנכ"ל הרשות השנייה, בגלל הקצב, ההזרמה על גבי האינטרנט, יש לה המגבלות שלה, תוכל לעבוד יחד חבילת ערוצים שמתחרה בכבלים ובלוויין.
גלעד ארדן: אין פתרון מושלם.
גלעד ארדן: לכל דבר יש גם חסרונות.
גלעד ארדן: אם נגביל את זה, למשל, לערוץ אחד בלבד, אנחנו חושבים שיהיה קושי גדול להתבסס על זה כתחרות לכבלים וללוויין, ולהציע איזושהי חבילה.
<דנה נויפלד: אני רוצה שנדייק, כי על ה-DTT זה לא נכון שקשת או רשת, לצורך העניין, לא יכולים לעבור.
<דנה נויפלד: אם נספור יחד, כמה ערוצים יכולים להיות על ה-DTT לקשת או לרשת, אפשר לספור כך: לקשת – קשת עולה על ה-DTT, כי ערוץ 2 עולה, באופן חובה, ערוץ 24 עולה, אם קשת רוצה בכך, יש אפשרות ל-HD גם לקשת – זה כתוב בחוק, וערוץ נושאי, היא יכולה להחזיק, אם זה מאושר כחריג - נכון שזו לא דרך המלך, אבל יש אפשרות.
<דנה נויפלד: כלומר אם נספור יחד, נגיע ל-4.
<שרית הכט: התשובה על זה היא 75 אחוז.
<שרית הכט: שמי שרית הכט, אני היועצת המשפטית של שידורי קשת.
<שרית הכט: ערוץ 24 הוא ערוץ ייעודי עם מחויבויות תוכן מפה ועד הודעה חדשה.
<שרית הכט: קשת עומדת במחויבויות של הרשות השנייה.
<שרית הכט: אי-אפשר להשוות ערוצים נושאיים לקשת ול-24.
<שרית הכט: זה מין שאינו במינו.
אבישי ברוורמן: את צודקת במקרה הזה.
<יעל מבורך: אני חושבת שחשוב שנקריא את שני התיקונים האחרונים שעוד נותרו לנו בנוסח.
אבישי ברוורמן: בסדר, אבל אני מבקש מכם, מכיוון שנבוא להצבעה אחרי תשעה באב, שהתקנות בדבר התנאים וההגבלות לעניין מינוי גורם מפעיל, יהיו באישור ועדת הכלכלה.
<אתי בנדלר: התקנות שדיברנו עליהן בהתחלה.
<אתי בנדלר: אנחנו מדברים בסעיף 2, סעיף קטן (א1) החדש.
אבישי ברוורמן: תשבו גם עם עו"ד בנדלר לגבי הנושא שלפחות מבחינתי, שלא יהיה מצב ששלושת הערוצים אחרונים.
אבישי ברוורמן: תמצאו את הנוסח המתאים.
<אתי בנדלר: אין לזה תשובה.
<אתי בנדלר: הם לא נתנו לזה תשובה.
<אתי בנדלר: הם השאירו את זה לשיקול דעתם.
אבישי ברוורמן: יש לכם זמן, תשבו על זה.
אבישי ברוורמן: עד יום רביעי תמצאו פתרון.
אבישי ברוורמן: שלא יהיה מצב שהם בסוף התור - זו ההנחיה שלי.
<חגית ברוק: בסעיף 4, אחרי בעלות ההקמה, יבוא: של שלושת המרבבים הראשונים הנדרשים, ובסופו יבוא: ולעניין עלות הקמה לאחר המועד הקובע, לא יישא באוצר המדינה אלא באישור שר האוצר.
<יעל מבורך: בעצם התיקון הזה, יש פה חידוד ביחס למה שדיברנו אתמול.
<יעל מבורך: כפי שהצהרנו בפרוטוקול, המדינה מממנת את עלות ההקמה המלאה של שלושת המרבבים הראשונים.
<יעל מבורך: התקציב הזה כבר הוקצה לרשות השנייה במנגנון של הרשאה להתחייב, אושר בוועדת הכספים.
<יעל מבורך: למעשה, נותרנו רק עם המנגנון הפרוצדורלי של העברת הכספים בפועל.
<יעל מבורך: אמר שי, מנכ"ל הרשות השנייה, שלא בטוח שכל ההוצאות אכן ייצאו – בטוח שלא.
<יעל מבורך: מצד שני, ברור לכולם שהמרבב הרביעי, אם יוקם על-ידי גורם פרטי, לא המדינה תממן אותו, ולכן אנחנו שמים מועד קובע, ויש מנגנון של אישור שר אוצר, כדי להעביר להם את הכספים כדין - הבהרה וחידוד.
<אתי בנדלר: שני דברים: אחד, אני מזכירה שמדובר כאן, למרות שנאמר על-ידי הגברת מבורך, שהוקצו לכך כספים, והוסיף מר באב"ד הבהרה, שברור שחלק מעלויות ההקמה של המערכת, גם לגבי שני המרבבים הנוספים, תוצע אחרי 1.1.14, בהתאם לנוסח המוצע, זה נשאר לשיקול דעתו של שר האוצר.
<אתי בנדלר: אין כאן הבטחה שהכסף הזה אכן יוקצה.
<אתי בנדלר: הערה שנייה, אמרה הגברת מבורך, שברור לכול שהקמת מרבבים נוספים אחרי 1.1.14 לא תהיה על חשבון האוצר אלא על חשבון הגוף המפעיל, מי שיפעיל בסופו של דבר את המערכת הזו.
<אתי בנדלר: אני מזכירה, שלא ניתן לגבות את זה במסגרת עלויות ההפצה.
<אתי בנדלר: הגברת מבורך, כנראה, סבורה, שמי שיקים מערך כזה, ככל שיהיה צורך בכך, כלומר - - - הרביעי, ייגבה בכל זאת על-ידי הגופים המופצים.
<אתי בנדלר: אני מזכירה שעדיין לא ניתן פתרון לנושא של הקיבולת הפנויה.
אבישי ברוורמן: יעל, שוב - ניסיון, תשבו.
אבישי ברוורמן: יום רביעי.
<אתי בנדלר: זה לא עניין משפטי, אדוני היושב-ראש.
<יעל מבורך: נושא אחרון - היינו צריכים להחזיר תשובה לוועדה לגבי מספר הערוצים המקסימליים שיכול גורם אחד להחזיק.
<יעל מבורך: זה חשש שעלה פה אתמול, וביקשו שנתייחס לזה.
<יעל מבורך: הכנסנו סעיף, אפשר לרוץ עליו בהקראה, שאומר שגורם אחד יחזיק מקסימום ארבעה ערוצים נושאיים, אלא אם מועצת הכבלים והלוויין תתיר אחרת, מהטעמים שהיא תחליט.
<אתי בנדלר: כלומר אין בחוק מגבלה - זה המשמעות של זה.
אבישי ברוורמן: שי, מילה אחת.
<שי באב"ד: עוד דבר קטן שצריך אליו התייחסות ודיברנו עליו – מעבר לזה שיהיו הצעות אחרי המועד של 1.1.14, יש גם מסגרת הוצאות, שהיא יותר גדולה, מאחר שאנחנו מדברים על הצפנה וממירים מקודדים.
<שי באב"ד: כרגע במסגרת התקציב שניתן, זה לא כלול.
<שי באב"ד: גם ההוצאות האלה יהיו אחרי 1.1.14, וצריך לכלול אותן.
<יעל מבורך: לא צריך בשביל זה חקיקה.
<שי באב"ד: אני לא אומר.
<שי באב"ד: רק צריך הצהרה.
<אתי בנדלר: אני מפנה את תשומת הלב לסיכום, שכל ההצעות של האוצר אכן התייחסו לבעיות שהועלו כאן, אבל לדעתי, התשובות שניתנו כאן אינן מספקות.
אבישי ברוורמן: כיוון שאינן מספקות את אתי, אינן מספקות אותי.
אבישי ברוורמן: אני מבקש לשבת עכשיו יחד.
אבישי ברוורמן: מנכ"ל פרטנר, חיים רומנו, אתה רוצה לתת מספר מילים כדי לעודד ולחזק את רוחנו?
<חיים רומנו: אנחנו מאוד שמחים על הדיונים האחרונים.
<חיים רומנו: אנחנו חושבים שאם רוצים ארבע קבוצות, חייבים לפתור את הסוגייה הזאת.
<חיים רומנו: צריך רק לוודא שיחד עם הסרת חסמים, מצד אחד, אנחנו לא מוסיפים חסמים בצד שני.
<חיים רומנו: אני חושב שהדוגמה של מה שקרה בסלולר היא דוגמה טובה מהצד השני, של אלה שנכנסים, שמאפשרים להם להיכנס בצורה שהיא מקלה על כניסה של שחקנים חדשים לשוק שיש בו שחקנים מבוססים מאוד.
<חיים רומנו: כל מהלך שלא יאפשר לשחקנים חדשים להיכנס לשוק בצורה נכונה, או יוציא את הרוח מהמפרשים, או יגרום לכישלון שינציח דואופולים.
<חיים רומנו: הקבוצה שלנו מאוד מעניינת להיכנס – גם לשוק התוכן וגם לשוק התשתית.
<חיים רומנו: מן הסתם, הבעלות החדשה שלנו מובילה אותנו בצורה די ברורה לשוק התוכן.
<חיים רומנו: אנחנו מברכים על המהלכים שנעשים פה, מברכים על עבודת הוועדה, ונתרום למאמץ הזה ככל שנידרש.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני מסיים את הדיון כאן.
אבישי ברוורמן: צום קל.
אבישי ברוורמן: רבותיי, נקיים דיון קצר.
אבישי ברוורמן: יושב-ראש ועדת ביקורת המדינה, חבר הכנסת אמנון כהן, ששבע שנים שבהן אני בכנסת הוא ידיד ורע לי - אנחנו מציגים – החלת דין רציפות – דיון, על הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים)(רישיון לשירות מודיעין).
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת כהן, בבקשה.
אמנון כהן: תודה, אדוני היושב-ראש ומנהלת הוועדה, ששמתם את זה על סדר-היום.
אמנון כהן: דנו בחוק הזה בקריאה שנייה ושלישית, הכנו חלק ממנו.
אמנון כהן: הבחירות קטעו את החוק הזה, ולכן ראינו לנכון לחדש את הדיונים, וזה יתחיל מחדש, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
אמנון כהן: לכן כל מה שסיכמנו בינתיים, נשאר, ונדון בו כשזה יגיע, בעזרת השם, לוועדה.
אמנון כהן: אני מבקש כרגע להחיל דין רציפות על 144, שאנחנו רוצים שיהיו עוד גופים שיתמודדו על הנושא הזה.
אמנון כהן: לכן אני מבקש רק את דין הרציפות.
אמנון כהן: את הדיון נעשה בהמשך, לאחר שיירד מהמליאה.
אבישי ברוורמן: מקובל עליי.
אבישי ברוורמן: עו"ד עצמון, אתה רוצה להוסיף משהו?
<איתי עצמון: הערה קטנה – לא מדובר רק ב-144 אלא בהסדרה כוללת של רשיון לשירות מודיעין.
אבישי ברוורמן: מי בעד להעביר את זה למליאת הכנסת לדין רציפות?
לאה ורון: חבר הכנסת אמנון כהן במקום חבר הכנסת אריאל אטיאס.