GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עדנה הראל פישר: אם מחזיק בעל העסק הקמעונאי את התעודה שהיבואן מסר לו, אז - - -
אבישי ברוורמן: כל בעל עסק מחזיק תעודה?
<עדנה הראל פישר: כך צריך לעשות.
<עדנה הראל פישר: כך זה גם באירופה.
אבישי ברוורמן: תעזבי אותי מאירופה.
אבישי ברוורמן: אני לא עורך דין.
אבישי ברוורמן: אנשים שיושבים בחנויות מחזיקים את כל התעודות האלו?
אבישי ברוורמן: ככה מחזיקים בכל מקום תעודות?
<עליזה שביו: מה פתאום.
אבישי ברוורמן: מי עובד ככה?
אבישי ברוורמן: עורכי דין חיים בעולם אחד ויש עולם של המציאות.
<מאיר קלוגהפט: מי שצריך להחזיק זה היבואן.
<מאיר קלוגהפט: כדי לדעת מי היבואן יש פתק על המוצר ויודעים מי הוא.
<מאיר קלוגהפט: האחריות בסופו של דבר היא על היבואן.
<עדנה הראל פישר: האחריות היא לא רק על היבואן, האחריות היא גם על המשווק.
<מאיר קלוגהפט: או היצרן.
<עדנה הראל פישר: אם רוצים לשנות דבר כל כך בסיסי - - -
<אתי בנדלר: אני מאוד מודאגת.
<אתי בנדלר: כשממהרים להטיל עיצומים כספיים צריכים לחשוב על מי מטילים אותם.
<עדנה הראל פישר: אפשר לא להטיל עיצומים כספיים ולהשאיר את זה פלילי.
<אתי בנדלר: אפשר לעשות קפד ראשו, השאלה רק למי.
<עדנה הראל פישר: אפשר להשאיר את זה פלילי.
<עדנה הראל פישר: גם היום זה פלילי.
<עדנה הראל פישר: זה המצב הקיים.
<אתי בנדלר: לפלילי את צריכה מצב נפשי.
<אתי בנדלר: יש הגנות בתחום המשפט הפלילי, כל מה שאין לך בעיצומים כספיים.
<עדנה הראל פישר: כשנגיע לשלב של העיצומים הכספיים ותרצי להחיל את זה על קבוצה יותר מצומצמת או להתנות את זה בהתניות מסוימות נדבר על זה.
<עדנה הראל פישר: זה לא בא ואומר לצמצם את התחולה של חוק התקנים הרשמיים ולהציג אותנו כצרכנים - - -
אבישי ברוורמן: עדנה, תקשיבי לי.
אבישי ברוורמן: את הוויכוחים שלכם מזה 20 שנה אף אחד לא מבין.
אבישי ברוורמן: אתן מתווכחות פה וגם תמשיכו להתווכח.
אבישי ברוורמן: הבעיה שלי זה האדם הפשוט בשטח.
אבישי ברוורמן: מרוב עורכי דין אנשים לא מבינים מה קורה להם.
אבישי ברוורמן: אני לא חושב שבעל עסק קטן מבין את כל הדברים וצריך את כל הדברים.
אבישי ברוורמן: הוא צריך אינפורמציה.
אבישי ברוורמן: זה הדבר הכי חשוב.
אבישי ברוורמן: יש שתי הגדרות לאינפורמציה.
אבישי ברוורמן: יש בהנדסת חשמל, מר נדלר, ובכלכלה.
אבישי ברוורמן: בהנדסת חשמל כל הביטים, כל דבר הוא אינפורמציה.
אבישי ברוורמן: בכלכלה הערך של אינפורמציה זה רק איך הוא משנה את קבלת ההחלטות.
אבישי ברוורמן: אתה יכול להעביר את כל הנתונים אבל הם לא משנים.
אבישי ברוורמן: אותו איש עסוק שגומר את החודש, שרב עם אשתו, עם הבעלית שלו ועם כל הדברים האחרים יודע שיש לו איזו חותמת של היבואן.
אבישי ברוורמן: כך העולם עובד.
אבישי ברוורמן: כל הוויכוחים שהחוק אומר והחוק אומר - - - מרוב החוקים האלה אין אכיפה והאדם הקטן נפגע.
אבישי ברוורמן: זה מה שמפריע לי, לא הוויכוח של עורכי הדין.
אבישי ברוורמן: אני הבנתי את הדברים האלה, מר קלוגהפט?
<מאיר קלוגהפט: הבנת מצוין.
אבישי ברוורמן: יושבים פה עורכי הדין שאומרים שזה החוק וזה החוק.
אבישי ברוורמן: לכו לשטח, תחיו את השטח.
אבישי ברוורמן: מר פלג, יש לך מה להגיד בעניין?
<אהוד פלג: יש אדם עוד יותר קטן, שזה הצרכן.
<אהוד פלג: הצרכן לא מבין מכל הדברים האלה.
<אהוד פלג: יש לו את מה שעיניו רואות.
<אהוד פלג: עיניו רואות את המוצר בחנות ואת המוכר בחנות.
<אהוד פלג: איתו הוא צריך להתדיין בשאלה האם הוא קונה מוצר בטוח או לא.
<אהוד פלג: לדבר הזה אין פתרון אם לא נכלול את המוכר בתוך השרשרת של האחריות.
אבישי ברוורמן: זאת השאלה היחידה.
אבישי ברוורמן: המוכר הזה יכול להיות מסכן או לא מבין, אבל הוא בסופו של דבר יחטוף.
<רמי טרבולסקי: הגיע הזמן שבמדינת ישראל יהיה סימון על מוצרים.
<רמי טרבולסקי: אני לא מבין למה מפחדים לעשות סימון על מוצרים.
<אתי בנדלר: זה בדיוק העניין.
<רמי טרבולסקי: למה כל מדינה בעולם יכולה לסמן מוצרים ואנחנו לא?
אבישי ברוורמן: נדלר, זה לא שייך למכון התקנים?
<יורם יוסף נדלר: לא.
אבישי ברוורמן: זה שייך לשר הכלכלה והמסחר?
<יורם יוסף נדלר: נכון.
אבישי ברוורמן: גרישה, אלו הערות אמיתיות.
אבישי ברוורמן: רוצים לייעל פה כדי שאורית כהן תלך לחנות ותדע מה היא קונה.
אבישי ברוורמן: למה לקחו את ריקי כהן ולא את אורית כהן?
אבישי ברוורמן: למה השר לפיד לא לקח את אורית כהן?
אבישי ברוורמן: זאת רעייתו, דרך אגב.
<עליזה שביו: הפתרון הוא באמת רק בסימון המוצר.
<עליזה שביו: באירופה ובארצות הברית לא יעלה על הדעת שיעמוד צעצוע על המדף אם לא כתוב עליו CE, שזה האירופי, או ASTM האמריקני.
אבישי ברוורמן: למה לא עושים את זה בישראל?
<קריאה: זה אסור לפי חוק התקנים.
אבישי ברוורמן: למה אסור?
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים לייעל.
אבישי ברוורמן: גרישה, תסביר לי.
אבישי ברוורמן: אני רק לומד את זה עכשיו.
<גרישה דייטש: אנחנו עושים נטילות ואכיפה בגופים כמו שופרסל, טיב טעם, הום סנטר ואייס.
<גרישה דייטש: הם כולם מוכרים.
<גרישה דייטש: המוכר הוא בשבילנו הגוף.
<גרישה דייטש: כל אלה נכון להיום מבקשים מהספק שלהם תעודה שהמוצר עומד בתקן.
<גרישה דייטש: אנחנו מתחילים מהרמה הזאת.
אבישי ברוורמן: לשחקנים הגדולים יש רגולציה.
אבישי ברוורמן: יש המון שחקנים קטנים.
אבישי ברוורמן: רובם שחקנים קטנים.
<גרישה דייטש: זאת נקודה מאוד חשובה.
<גרישה דייטש: אנחנו מתחילים ממקום קטן כאשר אנחנו לוקחים מוצר במכירה ומבקשים תעודת משלוח.
<גרישה דייטש: אז אנחנו יודעים מי הספק ודרך הספק אנחנו יודעים מי היבואן.
<גרישה דייטש: זה המצב.
רן כהן: גרישה, עדיין השאלה של היושב-ראש היא הנכונה.
רן כהן: כשאתם בונים על פקחים ועל חוקים אתם לא בונים על זה שהצרכן ידע מה לפניו.
רן כהן: את זה לא תיקנתם בחוק.
אבישי ברוורמן: למה לא לחוקק את חוק הסימון?
אבישי ברוורמן: אני מציע, אדוני המנכ"ל, ליזום את חוק הסימון.
אבישי ברוורמן: בוא נסמן כדי להתחיל לשנות את הדברים ולהיות אירופה.
<גרישה דייטש: CE marking זאת הצהרה עצמית של היבואן על כך שהוא עומד בדירקטיבה האירופית.
<גרישה דייטש: זו הצהרה עצמית.
<קריאה: לא של התקן.
אבישי ברוורמן: עמית, אתה מבין את השאלות האלו?
<עמית לנג: אני מבין, אבל אני לא רוצה לשלוף.
<עמית לנג: אני לא מכיר את הנושא.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מכל האנשים החכמים שיושבים פה, כולל אנשי עסקים פרטיים, להביא הצעת חוק שאני אנסה להעביר בתור הצעה ממשלתית כחוק הסימון כדי שיהיה כמו באירופה.
אבישי ברוורמן: למה זה כל כך מסובך?
אבישי ברוורמן: למה אי אפשר לסמן פה מוצרים כמו באירופה?
אבישי ברוורמן: נדלר, אפשר?
<יורם יוסף נדלר: כן.
<יורם יוסף נדלר: דרך אגב, בארצות הברית זו לא הצהרה.
<יורם יוסף נדלר: הם כותבים מכון שמאשר את הבדיקה.
<יורם יוסף נדלר: יש את זה בהרבה מקומות, גם בארצות סקנדינביה.
<יורם יוסף נדלר: אפשר להכניס את זה גם כסעיף בחוק התקנים.
רן כהן: אדוני היושב-ראש, כמו שאני מכיר את עו"ד בנדלר היא עושה את זה ב-5 דקות.
רן כהן: בלעדיה לא הייתי מחוקק את חוק הדיור הציבורי.
רן כהן: אני לא רוצה עכשיו להרגיז את האוצר.
אבישי ברוורמן: הנה אני אומר לעו"ד בנדלר.
אבישי ברוורמן: מה שקורה בכנסת ישראל ובמדינת ישראל זה שמחפשים כל מיני סיבות, מדברים ומעבירים חוקים.
אבישי ברוורמן: יש פה בעיה של סימון.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים שכשאדם נכנס הוא יראה סימון כמו באירופה.
אבישי ברוורמן: למה אנחנו לא יכולים לעשות את זה?
<סמי זאקאריה: כבודו, המכון דורש סימון.
<סמי זאקאריה: יש על המוצר, על הקרטון ועל הכל סימון.
<קריאה: זה רק תו תקן.
<אתי בנדלר: איזה סימון?
<סמי זאקאריה: אני חושב שהנושא הכללי הוא אכיפה עם קנס רציני על מי שעובר על זה.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים לדאוג לצרכן וליצרן הקטן.
אבישי ברוורמן: בחברות הגדולות יש מנכ"ל רגולציה שיכול להסתדר.
<דני גולדשטין: דרך אגב, אתר מכון התקנים יהיה עוד מעט נגיש לכל סמארטפון.
<דני גולדשטין: אפשר לראות את כל המוצרים שמאושרים.
<דני גולדשטין: יש גישה מאוד נוחה.
<דני גולדשטין: האדם הפשוט, המוכר וכולם יוכלו לראות באיתור מהיר מה המוצרים, איזה מאושרים, של איזה חברות.
רן כהן: דני, הוא רוצה לראות את זה על המוצר.
אבישי ברוורמן: אני רוצה על המוצר כמו באירופה.
<דני גולדשטין: על כל המוצרים יש את הסימונים.
אבישי ברוורמן: היושב-ראש שלך אומר שלא.
רונן הופמן: הצרכן יכול להבין?
אבישי ברוורמן: מה אתה מדבר?
אבישי ברוורמן: קלוגהפט והיושב-ראש אומרים שלא.
רונן הופמן: היצרן לא יכול להבין כלום.
<דני גולדשטין: היצרן לא יכול לסמן את העובדה שהמוצר קיבל את האישור.
<דני גולדשטין: אם הוא ייצר בקו יצור, יסמן 30 אלף מוצרים ואחר כך הם ייפסלו, הוא לא יוכל לרשום את זה שהמוצר מאושר לפני שהמוצר קיבל את האישור.
<דני גולדשטין: יש פה דילמה.
<דני גולדשטין: אנחנו מחזיקים את זה באתר.
אבישי ברוורמן: למה באירופה זה קיים ופה לא?
<דני גולדשטין: זה לא קיים.
<דני גולדשטין: יש הצהרה עצמית.
<קריאה: באירופה לא.
<קריאה: בארצות הברית זה קיים.
אבישי ברוורמן: באירופה יש רק הצהרה?
<קריאה: באירופה זו הצהרה.
אבישי ברוורמן: האם אנחנו מצמצמים את העוסק או משאירים את העוסק?
<אתי בנדלר: אני מציעה בשלב זה לאשר את כל ההגדרות, פרט להגדרה של עוסק, ולחזור לזה כשנגיע לסעיפים הפליליים ולסעיפים של העיצומים הכספיים.
אבישי ברוורמן: מי בעד ההצעה כמו שהיא, למעט ההגדרה של עוסק?
<יובל אביעד: (3) אחרי סעיף 1 יבוא: "פרק ב': מכון התקנים הישראלי והממונה על התקינה"; (4) אחרי סעיף 5 יבוא: "פרק ג': עיבוד תקן והכרזה על תקן רשמי";
אבישי ברוורמן: האם יש בעיה עם (3) ו(4) ?
<יובל אביעד: (5) בסעיף 7(ב) – (א) בפסקה (1), אחרי "תקינה בין-לאומית" יבוא "או תקינה" ואחרי "בקרב המדינות המפותחות" יבוא "עם שקווים משמעותיים (להלן – התקנים בין-לאומיים)";
<אתי בנדלר: זאת בדיוק תשובה לשאלה של חבר הכנסת שמולי.
דוד צור: העיקרון של החוק הזה נראה לי מצוין.
דוד צור: שמעתי פה את עליזה.
דוד צור: אתה שומע את הויה דולורוזה שצריך אולי לעבור.
דוד צור: בסוף אנחנו נגיע למצב שאם לא תהיה פה איזו נגזרת של נוהלים מהחוק הזה על סל של מוצרים או על סל של קבוצות של מוצרים שיעברו ממצב כזה שבו ה-default או ההצהרה והבטיחות תיפול לנו -- - גם היום, לכאורה, יש כאן מצב, בטח בכל מה שקשור למוצרי בטיחות, של להעביר מקבוצה לקבוצה.
דוד צור: לא צריך את החוק הזה בשביל זה.
דוד צור: כאחד שבא מתחום אכיפת החוק אני חייב להגיד שאני יותר פסימי מאופטימי מזה שההצהרה תהיה בסופו של דבר ה-default.
דוד צור: אני חושב שהחוק הוא טוב.
דוד צור: לא תהיה אכיפה, ולזה אני חותר, אם לא יהיה פה כפל של קנס על מי שעבר עבירה והקנס ייאכף.
דוד צור: ההרתעה תהיה כזאת - - -
אבישי ברוורמן: זה בכל התחומים.
דוד צור: זה שיהיה כתוב בחוק לא מספיק , אני מסכים איתך, אדוני המנכ"ל.
דוד צור: צריכה להיות אכיפה.
דוד צור: זה חייב להיות מינהלי כי זה מהיר.
<עמית לנג: זה מה שמוצע.
דוד צור: האכיפה עם 30 איש לא תהיה אפקטיבית.
<עמית לנג: תסכים איתי בוודאי שמה שיש פה הרבה יותר טוב מהמצב הקיים, כי כבר היום יש עולם של תצהירים, יש עולם של מוצרים בקטגוריות שונות.
<עמית לנג: אנחנו לא משנים את זה.
<עמית לנג: אנחנו נותנים עוד כלים לאכיפה על המצב הקיים.
<עמית לנג: זה אולי משהו שלא הובן קודם לכן.
דוד צור: ה-default הוא הצהרה.
<עמית לנג: החוק הזה משפר בוודאי את המצב הקיים באמצעות תקנים ובאמצעות ערוצים מינהליים שלא היו בעבר.
דוד צור: אני בעד.
דוד צור: אני גם בעד המהירות, רק אני חושש שבגלל הרפיסות של גורמי האכיפה – לא בהכרח שלכם, אני מדבר באופן כללי - האכיפה לא תהיה אפקטיבית.
דוד צור: דבר אחר שמפריע לי ברמה העקרונית למרות שאני בקואליציה – דיברנו על זה, חבל להכביר מילים – שזה בא דרך חוק ההסדרים.
דוד צור: למה זה לא יכול להיות דרך חקיקה רצינית, גם אם היא תיקח חודשיים, 3?
<אתי בנדלר: כהקדמה לשאלתו של חבר הכנסת שמולי שהוצגה בישיבה הקודמת אני אגיד במה מדובר.
<אתי בנדלר: סעיף 7 (1) שאותו מוצע לתקן אומר בנוסחו הקיים היום: "בקביעת תקן יאמץ המכון ככלל תקינה בין-לאומית אשר נוהגת בקרב המדינות המפותחות.
<אתי בנדלר: בקביעת תקן כאמור יובא בחשבון אופן הסחר בין ישראל למדינות העולם".
<אתי בנדלר: עכשיו מוצע לתקן את הנוסח כך שהנוסח יהיה כדלקמן - אני קוראת את הנוסח כפי שיהיה אחרי התיקון, אם יתקבל: "בקביעת תקן יאמץ המכון ככלל תקינה בינלאומית או תקינה אשר נוהגת בקרב המדינות המפותחות עם שווקים משמעותיים (להלן - תקנים בינלאומיים)".
<אתי בנדלר: להגדרת תקנים בינלאומיים יש שתי חלופות.
<אתי בנדלר: או שזה תקינה בינלאומית (להלן –תקינה בינלאומית), שאני לא יודעת מה זה, או תקינה אשר נוהגת בקרב מדינות מפותחות עם שווקים משמעותיים.
<אתי בנדלר: כאן נשאלת השאלה שאתה שאלת: מי הן אותן מדינות מפותחות שעליהן מדובר.
אבישי ברוורמן: תמיד אומרים מי הם חברי הכנסת המשמעותיים, אלה שמחוקקים חוקים בלי סוף או אלה כמו רן כהן שעשו חוק אחד טוב – דיור ציבורי ויש להם תוכן.
אבישי ברוורמן: אני בעד רן כהן.
<אתי בנדלר: השאלה מה זה מתקן.
איציק שמולי: זאת הייתה ההערה הראשונה שלי.
איציק שמולי: דעתי - אני חושב שגם דעתם של חברי הכנסת - עדיין לא נחה בעניין הזה.
איציק שמולי: צריך להיות פה יותר מפורשים ומדויקים לגבי המדינות שאנחנו משווים אליהן, התחומים, הנושאים.
אבישי ברוורמן: קשה מאוד לפרט.
אבישי ברוורמן: הדבר האחרון שאני מחפש ממחוקק הוא שירד לפרטים כאלה ויגיד גרמנים, צרפתים.
אבישי ברוורמן: המחוקק צריך להיות כמה שיותר כללי וכמה שיותר פשוט בדברים של האכיפה.
אבישי ברוורמן: המערכת צריכה לפעול.
אבישי ברוורמן: אנחנו חלשים בשני הכיוונים.
<יובל אביעד: יש פה צמצום, לא הרחבה.
<יאיר זילברשטיין: אנחנו משווים לשווקים משמעותיים מוצרים כמו מוצרים של מיזוג אוויר.
<יאיר זילברשטיין: אוסטרליה היא מדינה עם שוק משמעותי.
<יאיר זילברשטיין: יש מקרים שבהם אין תקינה בינלאומית.
<יאיר זילברשטיין: יש מדינות מפותחות, למשל באוסטרליה, שבתחום הזה של מיזוג אוויר התנאים שלהם הם תנאים דומים.
<יאיר זילברשטיין: זה מוצר שנמכר שם, התקן שלו ידוע ומוכר בעולם, לכן ההגדרה הזאת היא הגדרה הכי טובה.
<יאיר זילברשטיין: זה משתנה ממוצר למוצר.
<ניר כינורי: בתחומים רבים זה בלתי אפשרי כמו שזה מנוסח, משום שעל בסיס הניסוח הזה ניתן לאמץ תקן אמריקני או תקן אירופי שלפעמים סותרים אחד את השני.
<ניר כינורי: הניסוח הזה הוא לא ניסוח שיכול לעבור.
<ניר כינורי: התוצאה תהיה פה כאוס אחד גדול.
<ניר כינורי: צריך לעבור לניסוח הרבה יותר מדויק.
אבישי ברוורמן: זה נותן את האפשרות.
אבישי ברוורמן: בחיתוך של כל האירועים האלה יש לך תקן גרמני, צרפתי ואמריקני.
אבישי ברוורמן: אז יבוא המתקן, הרגולטור, השר ויגיד שבדבר הזה הוא רוצה צרפתי.
<יאיר זילברשטיין: אפשר גם תקנים חלופיים.
דוד צור: סעיף 3 מאפשר לו את החלופות.
<עמית לנג: הוא מומחה.
<ניר כינורי: התוצאה של דבר כזה היא שבתחומים רבים - אני אתן דוגמה קונקרטית - יהיה לך רכיב מסוים שיהיה בעל תקן אמריקני, רכיב לידו בעל תקן צרפתי כי אתה אוהב את הצרפתי, כאשר שניהם לא יוכלו לדבר, אי אפשר יהיה לתקשר ביניהם.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת שהקומפוננטים לא יבנו מוצר.
אבישי ברוורמן: מה אתה מציע במקום זה?
<ניר כינורי: אתה יכול לקבל החלטה על כך שתהיה טבלה שמתייחסת לסוג המוצר, לא המוצר.
אבישי ברוורמן: כיבוי אש.
<ניר כינורי: בכיבוי אש, לצורך העניין, מאמצים את התקן האירופי ואת התקן האוסטרלי כי גם אותו אהבו פה בוועדה.
<ניר כינורי: אם משאירים את זה כסוגיה פתוחה התוצאה תהיה שבחדר הספציפי הזה - - -
<עמית לנג: אני לא חושב שנכון בחקיקה להגביל ולצמצם את סמכות הרגולטור מבחינה מקצועית.
אבישי ברוורמן: את זה יקבע גרישה?
<עמית לנג: כן, בוודאי.
<עמית לנג: הוא אמור לשקול את כל אותם שיקולים שהעלה האדון הנכבד מלהבות.
<עמית לנג: הוא מודע להם, הוא איש מקצוע, הוא מהנדס.
אבישי ברוורמן: הוא ידאג שלא תהיה סתירה בין הקומפוננטים.
<עמית לנג: חובה עליו לדאוג שלא תהיה סתירה.
אבישי ברוורמן: עד עכשיו לא הייתה סתירה.
<דני גולדשטין: יש שני ארגוני תקינה בינלאומיים.
<דני גולדשטין: אחד נקרא ISO והשני EC בתחום האלקטרוניקה והחשמל.
<דני גולדשטין: כל אירופה זה ארגון תקינה אחד.
<דני גולדשטין: הנושאים הם הרבה יותר פשוטים.
<דני גולדשטין: כדי להוסיף על זה, ועדות התקינה של מכון התקנים שהן ציבוריות ויש בכל ועדת תקינה את הנציגות של כל הגורמים – יבואנים, רגולטור, מהנדסים, תעשיינים, צרכנים – הן אלו שדנות בנושא הזה ומבטיחות שלא יהיה מצב של אי דיבור בין הדברים.
<דני גולדשטין: זה נעשה מאוד מסודר ומאוד מקצועי.
<יובל אביעד: יש את 7(ב)(2), שזה החוק היום.
<יובל אביעד: הוא אומר כך: "כאשר קיימים תקנים שונים במדינות מפותחות, רשאי המכון לקבוע תקנים חלופיים ובלבד שכל תקן שיקבע כאמור - - -"
אבישי ברוורמן: היא הנותנת.
<יובל אביעד: (6) בסעיף 8(א), ברישה, במקום "האלה" יבוא "המפורטת בפסקאות (1) עד (6), ובלבד שאם היה התקן תקן שאינו תקן בין-לאומי כאמור בסעיף 7(ב), יחווה הממונה לשר את דעתו המנומקת בכתב כי אין תקן בין-לאומי מתאים שניתן לאמצו ולקבוע אותו כתקן";
אבישי ברוורמן: אתה יכול לפרש את זה?
<יובל אביעד: סעיף 8 לחוק התקנים נותן את הסמכות לשר לקבוע תקנים רשמיים.
<יובל אביעד: סעיף 7, שהוא הקודם לו, קובע שמכון התקנים צריך לאמץ ככל הניתן תקנים בינלאומיים.
<יובל אביעד: החקיקה היום אומרת למכון התקנים לאמץ תקנים בינלאומיים.
<יובל אביעד: כל הרצון בהצעת החוק הזאת זה פשוט לגרום לזה שיהיה אפשר לאמץ תקינה בינלאומית בדרך המהירה ביותר, עם מינימום הסכנות שיכולות להיווצר לאחר מכן.
<יובל אביעד: אחר כך אתה תראה בתוך הצעת החוק הקמה של ועדות אימוץ שיבדקו את התנאים ההכרחיים.
<יובל אביעד: ישנם מצבים שאין תקנים בינלאומיים.
<יובל אביעד: יכול להיות מצב שאין תקן בינלאומי.
<יובל אביעד: כדי לעמוד בכלל של סעיף 7 שאומר שהכל תקינה בינלאומית, יכול מינהל התקינה להגיד במקרה הזה שיש תקן ישראלי או אין תקן ישראלי.
<יובל אביעד: (7) אחרי סעיף 8 יבוא: "פרק ד': שמירה על תקן רשמי ואחריות עוסק.
<יובל אביעד: שינוי בתקן בין-לאומי שאומץ בתקן רשמי.
<יובל אביעד: 8א.
<יובל אביעד: השתנה תקן בין-לאומי שאומץ כתקן רשמי יחולו הוראות אלה: (1) המכון יביא את השינוי בתקן הבין-לאומי לאישורו בכתב של השר בתוך שלושה חודשים מיום כניסתו לתוקף של השינוי בתקן הבין-לאומי;
אבישי ברוורמן: 3 חודשים זה זמן סביר?
<יובל אביעד: זה מקובל גם על המכון.
<יובל אביעד: (2) השר יאשר את השינוי בתקן הבין-לאומי שהביא המכו לשר ויכריז עליו כתקן רשמי לפי הוראות סעיף 8 , אלא אם כן ביקש השר או המכון את המלצת ועדת האימוץ השמינה השר לפי הוראות סעיף 8ב (להלן – ועדת האימוץ); היום יש אימוץ של תקינה בינלאומית לפי סעיף 7(ב), אבל התנאים בארץ הם תנאים שונים ממה שקיים באירופה.
<יובל אביעד: שם כותבים את התקנים הבין-לאומיים.
<יובל אביעד: על כל פרק של תקינה אירופית בא פרק של תקינה ישראלית של התאמות לדין הקיים בישראל ולטמפרטורה הקיימת בישראל.
אבישי ברוורמן: תהליך האימוץ.
<יובל אביעד: בדיוק.
<יובל אביעד: ישנן התאמות.
<יובל אביעד: יכולות להיות גם התאמות שאינן הכרחיות אם רצינו להעביר ככל המהר את התקינה הבין-לאומית.
<יובל אביעד: ישנם מצבים שהתקן באירופה שאומץ כתקן רשמי אצלנו הפך להיות תקנה בעלת פועל חיתוכי משתנה שם ואנחנו צריכים לאמץ את השינוי פה.
<יובל אביעד: כשאנחנו באים לאמץ את השינוי אנחנו צריכים לעשות את זה בהתאמות.
<יובל אביעד: לפעמים ההתאמות האלו יכולות להיות התאמות לא הכרחיות, לכן הוקמה ועדת האימוץ כדי שתמליץ למכון או לשר לצורך ההתאמות.
אבישי ברוורמן: את הפרוצדורה צריך לאמץ בצורה הגיונית ומסודרת.
<יובל אביעד: לא באנו פה לשנות את כללי עיבוד התקנים, הם עדיין קיימים.
<אתי בנדלר: יש לי הערה לפסקה (2).
<אתי בנדלר: זאת הערה שאני מניחה שלא תהיה עליה התנגדות.
<אתי בנדלר: סעיף 8(ד) בנוסחו הנוכחי קובע: "היה מצרך מסוים מן הסוג שמהותו או תהליך יצורו מסורים בחוק לסמכותה של רשות מסוימת, לא יכריז שר המסחר והתעשייה הכרזה לפי סעיף קטן (א) לגבי אותו מצרך אלא בהסכמת השר הממונה על ביצועו אותו חוק".
<אתי בנדלר: הסיפא לא רלוונטית.
<אתי בנדלר: אם מכון התקנים קובע תקן - אני מקווה שיקבע – לקסדות לאופניים, צריכים לקבל לזה את הסכמת שר התחבורה.
<אתי בנדלר: צריך להיות ברור שגם האימוץ של שינוי בתקן צריך להיות כפוף לאותו תהליך.
<יאיר זילברשטיין: כתוב לפי הוראות סעיף 8.
<יובל אביעד: זה כתוב.
<יובל אביעד: מנכ"ל משרד הכלכלה נאלץ ללכת בשעה 15:15
<אתי בנדלר: אני אבדוק אם זה ברור.
<אתי בנדלר: להערה הנוספת צריך דווקא את מר לנג.
<אתי בנדלר: כפי שהוועדה תראה, לכל הפעילות כאן של אימוץ שינוי בתקן בינלאומי יש לוח זמנים ברור תוך כמה זמן מכון התקנים צריך להביא את זה לשר, משפונים לוועדת האימוץ, תוך כמה זמן ועדת האימוץ צריכה לעשות פעולות אלו ואחרות.
<אתי בנדלר: המקום היחידי שבו לא נקבע פרק זמן זה דווקא לפעילות השר בהתאם לפסקה (2), דהיינו השר יאשר את השינוי בתקן הבינלאומי שהביא המכון לשר ויכריז עליו כתקן רשמי, אלא אם כן - תוך כמה זמן הוא צריך לאשר לא כתוב – ביקש השר או המכון את המלצת ועדת האימוץ.
<אתי בנדלר: גם כאן לא כתוב תוך כמה זמן.
אבישי ברוורמן: יובל, תוסיף בבקשה.
אבישי ברוורמן: אני יודע שהשר פועל מהר, אבל - - -
<יובל אביעד: גם היום חוק התקנים לא מגביל בסעיף 8 את השר בכמה זמן ייקח לו או כמה זמן הוא צריך לאשר את ההכרזה.
<יובל אביעד: כדי שהשר יכריז רשמיות על תקן מסוים הוא צריך להתייעץ עם נציגי יצרנים וצרכנים.
<יובל אביעד: השרשרת הזאת תלויה גם בנציגי היצרנים והצרכנים לצורך מתן התייחסות לפני שהוא מכריז.
<יובל אביעד: היום זה לא קבוע בחקיקה, לכן התיקון הזה מותאם לתיקון שקיים כיום.
<יובל אביעד: אין הגבלה.
<יובל אביעד: אני לא חושב שאפשר להגביל את השר בשיקול הדעת שלו לקביעת תקנה, במיוחד כשהוא גם נדרש להתייעצות כל כך רחבה עם נציגי היצרנים והצרכנים לגבי הרבה היבטים.
<יובל אביעד: מדובר בתקן שקשור לבטיחות, יש לו עלויות כספיות וכן הלאה.
אבישי ברוורמן: אתי, את מרוצה?
<אתי בנדלר: אני לא מרוצה או מרוצה.
<אתי בנדלר: צריך להיות ברור כאן
<אתי בנדלר: שקובעים תהליך מובנה עם פרקי זמן מדודים כדי לייעל את התהליך.
אבישי ברוורמן: מניחים שהשר זריז.
<אתי בנדלר: המקום היחידי שיש בו הנחת יעילות זה לגבי השר.
אבישי ברוורמן: הזריזות היא אצל השר.
<יובל אביעד: זה נתון לתקיפה משפטית כמו כל החלטה אחרת של שר.
<אתי בנדלר: אם הוועדה רוצה לאשר את זה ככה, בבקשה.
<ינון אלרועי: צריך לזכור שהשר יוזם את ההצעה הזאת מתוך רצון להביא - - -
אבישי ברוורמן: היום שר כזה, מחר שר אחר.
אבישי ברוורמן: אנחנו לא בונים על שר אחד.
אבישי ברוורמן: חוק זה חוק.
<ינון אלרועי: כמו שאמר יובל, הסיפור הזה מורכב.
<ינון אלרועי: מאחר ואנחנו רוצים להאיץ את התהליכים ולאותת גם למכון וגם - - -
רן כהן: בדור שלי היו פותרים את זה באופן מאוד פשוט.
רן כהן: היו אומרים שידווח תוך 3 שבועות לוועדת הכלכלה.
אבישי ברוורמן: למה אי אפשר להכניס את זה?
<ינון אלרועי: גם בדור שלך החוק הזה היה.
<ינון אלרועי: זה לא מופיע.
אבישי ברוורמן: למה אתה לא רוצה לזרז את השר?
אבישי ברוורמן: לפעמים יש שרים שעסוקים בפוליטיקה, שצריכים לנסוע.
<רמי טרבולסקי: זה הכי גרוע שהוא עסוק, כי אחרת הוא יקבל החלטות מהירות.
<אתי בנדלר: החוק לא קבע לוח זמנים לפעילויות האלו.
<רמי טרבולסקי: זה הכי גרוע ששר עסוק מחליט החלטות בלי להתייעץ ובלי לבדוק.
<רמי טרבולסקי: אז הוא שולף את זה ואבוי לנו.
רן כהן: שיבדוק.
<רמי טרבולסקי: השאלה אם יש לו זמן.
אבישי ברוורמן: זה מכאן וזה מכאן.
אבישי ברוורמן: בשביל שיקול דעת לא כדאי להיות זריז, אבל אז עוברות שנתיים ויש אנשים שסובלים.
אבישי ברוורמן: יש אנשים שהם גם זריזים וגם יעילים.
אבישי ברוורמן: אתה יודע איך הם עובדים?
אבישי ברוורמן: הם עושים דלגציה.
<יובל אביעד: הוועדה היא ועדה ממליצה, היא לא ועדה קובעת.
<יובל אביעד: הזמנים הם זמני המלצה.
אבישי ברוורמן: אתה לא רוצה לאנוס את השר?
<יובל אביעד: אני מעדיף שלא, כיוון שיש התייעצויות שנעשות עם משרדי הממשלה.
<ארן כהן: אין צורך.
<ארן כהן: פה השר יהיה אינטרסנט לעשות את זה.
אבישי ברוורמן: מי בעד פסקה (1) ו-(2) בלבד?
<יובל אביעד: (3) ביקש שהשר או המכון את המלצת ועדת האימוץ כאמור בפסקה (2) יחולו הוראות אלה: (א) ועדת האימוץ תבחן את השינוי בתקן הבין-לאומי ותמליץ למכון על אימוצו, במלואו או בחלקו, וכן רשאית ועדת האימוץ להמליץ על דחייתו של השינוי או על אימוצו תוך המלצות שתמליץ; (ב) ועדת האימוץ תימנע, ככל האפשר, מהמלצה למכון על ביצוע התאמות לא הכרחיות או על דחיית השינוי שנעשה בתקן הבין-לאומי, כולו או חלקו; (ג) ועדת האימוץ תיתן את המלצתה למכון בתוך שלושה חודשים מיום פניית השר או המכון, לפי העניין, ותפרסם באתר האינטרנט של המשרד את המלצתה והנימוקים לה; ועדת האימוץ לא תפרסם בהמלצתה ובנימוקים לה מידע כהגדרתו בסעיף 7 לחוק הגנת הפרטיות, התשמ"א-1981 (להלן – חוק הגנת הפרטיות);
אבישי ברוורמן: יש הערות ל-3?
<יובל אביעד: (4) (א) לא קיבל המכון את המלצת ועדת האימוץ, כולה או חלקה, יודיע המכון בהודעה בכתב לשר בתוך 30 ימים מיום מסירת ההמלצה על החלטתו, וכן יצרף להודעתו לשר את נימוקיו להחלטתו ואת המלצת ועדת האימוץ.
<יובל אביעד: (ב) קיבל המכון את המלצת ועדת האימוץ, ימשיך בעיבוד התקן בהתאם להוראות חוק זה ויעביר את השינוי בתקן לשר בתוך 30 ימים מיום מסירת ההמלצה;
אבישי ברוורמן: יש פה משהו עמוק שנסתר מבינתנו?
אבישי ברוורמן: נדלר, זה בסדר.
אבישי ברוורמן: אין לך בעיה.
<יובל אביעד: (5) הודיע המכון לשר על החלטתו כאמור בפסקה (4)(א), יפרסם המכון את ההחלטה ואת הנימוקים לה באתר האינטרנט של המכון; המכון לא יפרסם בהחלטה ובנימוקים לא כל מידע כהגדרתו בסעיף 7 לחוק הגנת הפרטיות.
<יובל אביעד: ועדת אימוץ 8ב(א) השר ימנה ועדת אימוץ שתפקידה לבחון את השינויים בתקנים הבין-לאומיים לפי סעיף 8א.
<יובל אביעד: (ב) ועדת האימוץ תהיה בת שלושה חברים ושני נציגי משקיפים, כמפורט להלן: (1) הממונה על התקינה (להלן – הממונה); (2) נציג המכון לפי המלצת המנהל הכללי של מכון התקנים מבין עובדי המכון; (3) נציג ציבור שהוא נציג ארגוני צרכנים המייצג את ציבור הצרכנים כמשמעותם בסעיף 31(ג) לחוק הגנת הצרכן, התשמ"א-1981 (להלן – חוק הגנת הצרכן), ושעליו ימליץ הממונה על הגנת הצרכן והסחר ההוגן כמשמעותי בחוק הגנת הצרכן, מתוך רשימות שהוגשו לו על ידי ארגוני הצרכנים כמשמעותם בסעיף 31(ג) לחוק הגנת הצרכן כאמור; (4) נציג ציבור התעשיינים שעליו המליצה לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים, שישמש כמשקיף; (5) נציג ציבור היבואנים שעליו המליץ איגוד לשכות המסחר, שישמש כמשקיף.
<יאיר זילברשטיין: פה יש בקשה של התאחדות התעשיינים שנציג ציבור התעשיינים לא יהיה בהמלצת לשכת התיאום אלא בהמלצה של התאחדות התעשיינים.
<יאיר זילברשטיין: אנחנו מקבלים את השינוי הזה, לכן אנחנו מבקשים לשנות.
<יאיר זילברשטיין: בסעיף (4) יהיה נציג ציבור התעשיינים שעליו המליצה התאחדות התעשיינים, שישמש כמשקיף.
רונן הופמן: במקום לשכת התיאום.
<יאיר זילברשטיין: זה כמו שיש ב-(5) נציג יבואנים שעליו המליץ איגוד לשכת המסחר שגם הוא חבר בלשכות התיאום.
<יאיר זילברשטיין: הייתה כאן א-סימטריה, לכן אנחנו מקבלים את ההערה שלהם.
<אתי בנדלר: לי אין שום בעיה עם העניין הזה, השאלה אם הבאתם את זה לידיעת לשכת התיאום של הארגונים, כי הם קראו הצעת חוק בנוסח מסוים.
<יאיר זילברשטיין: הנשיא הוא אותו נשיא.
<אתי בנדלר: אז זה מתואם ואין בעיה.
רונן הופמן: מי בעד 8ב(א) ו(ב)?
רונן הופמן: בעד – פה אחד
רונן הופמן: נמנעים –אין
<יובל אביעד: (ג) לא ימונה לחבר ועדת האימוץ או למשקיף בה מי שמתקיים בו אחד מאלה: (1) הוא הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי לשמש חבר ועדת האימוץ; (2) הוגש נגדו כתב אישום בשל עבירה כאמור בפסקה (1) ורם ניתן לגביו פסק דין סופי; (3) הוא עלול להימצא, במישרין או בעקיפין, במצב של ניגוד עניינים בין תפקידו כאמור לבין עניין אישי שלו או לבין תפקיד אחר שלו או של קרובו; לעניין זה - "עניין אישי" – לרבות עניין אישי של קרובו של חבר ועדת האימוץ או של משקיף בה, לפי העניין, או עניין של גוף שכל אחד מאלה או קרובו של כל אחד מהם, מנהלים או עובדים אחראים בו, או של גוף שיש לכל אחד מהם חלק בהון המניות שלו, בזכות לקבלת רווחים, בזכות למנות מנהל או בזכות ההצבעה; "קרוב" – בן זוג, הורה, הורי הורה, הורה של בן זוג, ילד, אח או אחות, או אדם אחר הסמוך על שולחנו של חבר ועדת האימוץ או משקיף בה, לפי העניין וכן בן זוג או ילד של כל אחד מהם.
רונן הופמן: מצביעים על (ג).
רונן הופמן: מי בעד?