GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יצחק טובלי: מי שרוצה שיפתח, ימצא את זה.
אבישי ברוורמן: חשוב מאוד מה שאתה אומר.
<יצחק טובלי: אני מניח שזה ככה.
<יצחק טובלי: ובתוך ה-4% של כלל הסבסודים יש בתי-חולים ויש מקוואות וכו' וכו'.
<יצחק טובלי: זה כאשר יצאנו לדרך, וכדי לסגל או לשנות את החקלאות למחירים החדשים, ולא לקרוס ביחד עם השינויים האלה הוסכם עם הממשלה שנגיע עד 2017 למחירים האלה.
<יצחק טובלי: מה שקרה בדרך, שמצאנו שהמחירים האלה לא כוללים היטלי הפקה, פעם אחת, שזה היקפים שנאמדים ב-200 מיליון שהחקלאים משלמים והם לא נכללים בתחשיב הזה, ופעם שנייה, החל משנת - - -
אבישי ברוורמן: עדי, תקשיבי, זה מאוד חשוב עכשיו.
<לאה ורון: ותרחיב קצת את הנושא של היטלי הפקה – למי משלמים עבור היטלי הפקה?
<משה ארז: יש להם בארות פרטיים.
<יצחק טובלי: משלמים לממשלה, לרשות המים, לאוצר.
<יצחק טובלי: אנחנו עבור המים משלמים.
<יצחק טובלי: זו תוספת וזה לא נחשב, וזה לא בתחשיב.
<לינור דויטש: חשוב לציין שזה לא חלק - - - סגור, זה משולם בנפרד לאוצר - - -
<יצחק טובלי: בנפרד, אבל זה תשלום, אבל זה סובסידיה, אבל את המחיר אנחנו משלמים.
<יצחק טובלי: החלק השני הוא שבגלל שיש לנו בחוק אפשרות לא להתחבר לתאגידים, אז רשות המים קבעה לצרכנים החקלאים במים הביתיים את המחיר הכי גבוה שמשלמים למקורות החל מ-1 בינואר 2013, שזה מתקרב לשבעה שקלים.
אבישי ברוורמן: ב-2013 שבעה שקלים לחקלאים.
<יצחק טובלי: למקורות במים הביתיים, שזה המחיר הכי גבוה, כאשר האוכלוסייה שלנו דומה למדינת ישראל.
<יצחק טובלי: זאת אומרת, יש מצבים – יש אוכלוסיות חזקות, יש אוכלוסיות חלשות.
<יצחק טובלי: האוכלוסיות החלשות, התאגידים משלמים מחירים מאוד נמוכים למקורות עבור המים שהם צורכים, יש כאלה שמשלמים אפילו 60 אגורות על המים.
אבישי ברוורמן: תמיד הניצבים בורחים כשהסרט מתחיל.
<יצחק טובלי: יש כאלה תאגידים, בגלל הקריטריונים שלהם משלמים אפילו 60 אגורות, ואנחנו משלמים שבעה שקלים ולא חשוב אם המצב – לפי הנתונים שלנו אנחנו זכאים לשלם - - -
אבישי ברוורמן: תאמין לי, לא הייתי מודע לזה.
<יצחק טובלי: אז הרבה לא היו מודעים לזה, ואפשר להיכנס, כל מה שאני אומר נמצא באתר של רשות המים, ויש את המחירים האלה.
<יצחק טובלי: זאת אומרת, יש פה חלוקה – חלק גדול זה תאגידים ובערך חצי זה למקורות, ושם אנחנו משלמים את המחיר הכי גבוה בארץ, ועל זה הלכנו לבג"ץ.
<יצחק טובלי: ויש כבר תאריך, בג"ץ קבע שיהיה דיון בעניין הזה.
<יצחק טובלי: אם אנחנו משקללים את כל העלויות האלה עלינו, יוצא שאנחנו מסבסדים את המים ולא מסבסדים אותנו, ויש על זה עבודה והגיעו אלינו - - -
מיקי רוזנטל: תמשיך, תמשיך.
<יצחק טובלי: כן, אבל אני צריך הקשבה.
<יוסי נשרי: מיקי מקשיב לך.
<יצחק טובלי: מיקי בסדר גמור.
<יצחק טובלי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להמשיך.
אבישי ברוורמן: הייתה פה התלבטות – סליחה – ואני מתנצל.
<יצחק טובלי: זה בסדר.
<יצחק טובלי: ועשינו עבודה, והכלכלנים גם של האוצר וגם של רשות המים הופיעו אצל הכלכלנית שלנו - - -
אבישי ברוורמן: רגע, אחרי ששיבחת את מר מרידור, אתה לא יושב – ובורח כבר.
נחמן שי: אני מרגיש שאנחנו מתקרבים לשעה 11 והישיבה - - -
אבישי ברוורמן: אבל אתה רץ כל בוקר כל כך מהר, תגיע בזמן.
נחמן שי: אדוני, אם אתה רוצה שאחזור, אני מוכן.
נחמן שי: אתה יכול להזעיק אותי בהתראה קצרה.
אבישי ברוורמן: טוב, סליחה, בבקשה, תודה.
<יצחק טובלי: באו אלינו גם הכלכלנים של רשות המים וגם של האוצר והצגנו להם את העבודה, והם לא היו מודעים, בדיוק כמו שכרגע חלק מהמשתתפים לא מודעים לפרטים שכרגע אנחנו מספרים עליהם.
<יצחק טובלי: ולכן, כל מי שמדקלם את האמירה הזאת שהמים לחקלאות מסובסדים, יש לנו עדכונים לגביו.
<יצחק טובלי: ואני מבקש מאנשי הרשויות המקומיות, אם הם רוצים להתעדכן ולקבל את המספרים המפורטים, הם מוזמנים, ולא בכל פעם שמזכירים "חקלאות", אומרים: יש סבסוד.
אבישי ברוורמן: קודם כול אני מודה לך גם שהעלית את הנושא הזה, אנחנו עוד נדבר על הדברים האלה, גם שר החקלאות עוד יגיע.
<נועה בן אריה: - - -
<יצחק טובלי: גלעד פרננדס קיבל, ואם הוא לא קיבל, אז אנחנו יכולים להביא לו את העבודה, נביא לכם את העבודה, ואתם תראו שהסבסוד הזה מזמן - - -
אבישי ברוורמן: אני רוצה שתעביר גם לחברי הוועדה את הדברים האלה, כדי שיראו אותם ונתייחס.
<יצחק טובלי: עד 2013 היה סבסוד מסוים, ואמרנו - - -
אבישי ברוורמן: המשפט המרכזי שאתה אומר אותו, ואני אומר אותו מול מר מרידור, מול מר פרננדס: אין סבסוד.
<יצחק טובלי: אין כבר סבסוד.
אבישי ברוורמן: אין כבר סבסוד אמיתי לחקלאים בישראל.
אבישי ברוורמן: זה משפט - - -
<יוסף בנישתי: למים הביתיים.
<יצחק טובלי: למה על מים ביתיים?
<יצחק טובלי: כלל המים שאנחנו צורכים – חקלאים וביתיים ביחד – אין סבסוד.
אבישי ברוורמן: סליחה, תודה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת רוזנטל, אנחנו מסיימים עוד חמש דקות.
מיקי רוזנטל: בגלל השעה המאוחרת, ושאנחנו צריכים ללכת למליאה, יש לי הצעה לסדר שהיא על דעת חברת הכנסת שקד ושלי – אנחנו רוצים להציע שיהיה פיצול דיוני על חלק מהצעת החוק הזאת, ובישיבה הבאה נביא הצעה מסודרת.
מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים לפצל, כי אנחנו רואים שיש פה בעיה, ואנחנו רוצים לעשות משהו מסודר בעניין הזה, שקודם כול יהיה לטובת הצרכנים, אנחנו חייבים שמחיר המים ירד.
מיקי רוזנטל: הממשלה החליטה כיעד לאומי שהיא מורידה מחירים, היא עושה את זה בהרבה מאוד תחומים וטוב שכך, ואנחנו מברכים על כך למרות שאנחנו אופוזיציה, וגם בעניין הזה יש לנו הצעה, לדעתי, שתוריד את המחיר.
אבישי ברוורמן: את רוצה להוסיף מילה?
איילת שקד: רק שאת סעיף 6(ו) אנחנו מבקשים כרגע לפצל אפילו מהותית.
<קריאה: סעיף הפטור?
<שאול מרידור: אתם עוד לא ביקשתם רשמית, נכון?
<שאול מרידור: זה יקרה בישיבה הבאה?
<לינור דויטש: אשמח להוסיף משהו לדבריו של טובלי.
<לינור דויטש: אני לא יודעת איך הגענו למקום הזה של הספורט הלאומי של לדבר על הסבסוד של מים ביתיים נגד מים בחקלאות, זה בכלל לא מה שבאתי להעיר.
<לינור דויטש: אבל חשוב לי להבהיר פה נקודה למען הפרוטוקול ולמען טובת השומעים פה – להשוות בין מים בחקלאות למים ביתיים זה כמו להשוות בין תפוחים לתפוזים, אין שום קשר בין אחד לשני, זה שני זנים שונים: מבחינת אמינות אספקה, מבחינת טיב המים, מבחינת איכויות ההובלה, מבחינת תשתיות - -
<לינור דויטש: - - מבחינת כל בחינה אחרת.
<לינור דויטש: כבוד פרננדס, אני רואה שתרצה להגיב, בשמחה, בסופו של יום מדובר בשני דברים שונים, שאין מה להשוות - -
<לינור דויטש: - - מעבר לעובדה שיש מדיניות ממשלתית, או לפחות הייתה במשך הרבה מאוד שנים של האינטרס - -
אבישי ברוורמן: לחזק את החקלאות.
<לינור דויטש: - - של החקלאות בישראל.
<לינור דויטש: אי-אפשר להשוות את זה למים ביתיים כאילו זה אחד מול השני, אין קשר בין אחד לשני.
<נועה בן אריה: אף אחד לא משווה.
<נועה בן אריה: רק אומרים שמסבסדים.
<לינור דויטש: אבל זה לא נכון, תזרקי את זה, יש עובדות, יש עבודה.
<לינור דויטש: הלוואי שהייתה לי בְשוּרה לזרוק לך שורה שבה הייתי מוכיחה לך אחרת, יש עבודה מאוד מקיפה, נשלח אותה לוועדה, שמוכיחה שאין כיום – היה בעבר – אין כבר כיום כבר ארבע שנים, אין סבסוד של החקלאות - - -
<נועה בן אריה: אבל כשמישהו שומע את התעריף במדינת ישראל טועה ומטעה.
<קריאה: די, נועה.
<לינור דויטש: יש עבודות, מספרים – כן, מטעה.
<לינור דויטש: יש מספרים שמראים אחרת, נקודה.
<לינור דויטש: וחבל שכל הזמן זורקים פה - - -
אבישי ברוורמן: שאול יענה אחרון.
אבישי ברוורמן: נועה בן אריה, את רוצה להוסיף פה משהו?
<נועה בן אריה: לא.
אבישי ברוורמן: גלעד, אתה רוצה להתייחס למה שנאמר?
<גלעד פרננדס: חשוב מאוד להבהיר – בטח לא אני באופן אישי ולא רשות המים, אנחנו מאוד אוהבים חקלאות, ויש בזה הרבה ערכים טובים, וטוב וצריך לתמוך בהם כמדינה.
<גלעד פרננדס: לכן אנחנו אומרים, התמיכה דרך תעריף המים בעיני לפחות היא לא נכונה, היא צריכה להיות תמיכה תקציבית.
אבישי ברוורמן: איך היא צריכה להיות?
<גלעד פרננדס: תמיכה תקציבית.
אבישי ברוורמן: אבל אתה יודע שבהרבה מקומות – אני זוכר את זה – שמה שקורה, זה מה אמרתי על ה- first best של שיקגו, אומרים: אסור להתערב במחירים, מוצר הוא מוצר הוא מוצר, נכון?
אבישי ברוורמן: אבל אנחנו נשתמש בכלים אחרים.
אבישי ברוורמן: לצערי, ברוב המדינות – בישראל בפרט – לא משתמשים בכלים האחרים, ולכן, כשיש מטרות לאומיות, אפילו החקלאים יוצאים קרחים מכאן ומכאן, ומי אני שאדבר על קרחת?
<גלעד פרננדס: מקובל עלינו לחלוטין, יש הסכם עם החקלאים והכל שריר וקיים, אבל מבחינת שקיפות ציבורית צריך להבין שהחקלאות היא מגזר מסובסד באופן עמוק, והנתונים או האמירות שנאמרו פה פשוט לא משקפות את המציאות.
<ירון סולומון: לא נכון.
<יצחק טובלי: לא בנושא מים.
אבישי ברוורמן: לפני מר מרידור, אדוני, בבקשה.
<ירון סולומון: רק תוספת קטנה, אני רוצה לשאול את רשות המים מה אתם הייתם עושים?
<ירון סולומון: החקלאות הרי משתמשת בכ-400 או 450 מיליון קוב מים מושבים, שימו לב למספר.
אבישי ברוורמן: בדיוק, שהם לא מי שתייה.
<ירון סולומון: הם לא מי שתייה.
<ירון סולומון: תארו לכם אם המדינה הייתה צריכה לדאוג אם החקלאים לא היו לוקחים את המים האלה כמה אתם הייתם משלמים.
<קריאה: גם לזה יש לנו תשובה.
<לינור דויטש: הדיון הזה מגיע למקומות – לא צריך עכשיו לדון על זה, מים לחקלאות או לא מים לא לחקלאות, זה בכלל לא על זה, זה לא על זה.
<ירון סולומון: לא יכול להיות שכל הזמן תוקפים את החקלאות, לא יכול להיות.
אבישי ברוורמן: אבל אף אחד לא תקף את החקלאות, ראית שהגנו עליה.
אבישי ברוורמן: עוד שתי מילים, ושאול מסכם.
אבישי ברוורמן: משה ארז יש לו דבר מיוחד, הוא גם היה סגן ראש עיר ועכשיו הוא מנכ"ל תאגיד.
<משה ארז: לא, יושב-ראש בהתנדבות.
אבישי ברוורמן: אה, יושב-ראש בהתנדבות.
<משה ארז: שותה נס קפה, ואשלם על זה בסוף הקדנציה.
אבישי ברוורמן: ובהוד השרון כשהוא עובר, כולם מורידים את הכובע.
<משה ארז: 25 שנה אני מתעסק בעניין הזה, וחבר הכנסת רוזנטל, עם כל הכבוד, נכון שעשית פעם כתבה על נס-ציונה – כתבה שלא נדבר על מה היא הייתה שם – אם אזמין אותך שבוע הבא, בעוד חודש לטקס של ה-gis אתה תראה, הצגת שם עובדים משנת תרפפ"ו שעובדים בעירייה 30 שנה שכבר דל כוחם - - -
אבישי ברוורמן: אני רוצה רק דבר אחד, שעדי תצטרף לצוות שלי, למה?
אבישי ברוורמן: כי היא כל כך מלאת חיים וצוחקת, והודיעו לי עכשיו שהדבר הכי חשוב זה לצחוק וחוש הומור, ומדוע?
אבישי ברוורמן: זה מפעיל תהליכים כימיים שמשפרים את בריאות האדם, ועדי, את תחיי עד 140.
<משה ארז: אז את רוזנטל הייתי מזמין - - -
<שאול מרידור: רק צריך לשמור כאן על הפרדת רשויות, ברשותך, היא עובדת אצלי, לא - - -
<משה ארז: לחבר הכנסת רוזנטל, קודם כול, המשימה גדולה אם אתה בלהט כזה מדבר על תאגידים כשאצלי בתאגיד זה 20 ובעירייה 1,000 איש, אתה נטפלת ל-20 איש הפושעים הגדולים.
<משה ארז: אני רק שותה נס קפה ולא מקבל שכר.
<משה ארז: תתעסק עם ה-1,000 של העירייה, תאחד רשויות, בוא נתחיל עם זה.
<משה ארז: אזמין אותך בעוד חודש ל- gis לטקס עם רוגלך ועוגיות ותהיה ארוחת צהריים, זה לא אלה שהחזיקו את השיברים בכיס והולכים לישון או נסעו לטבריה וכל העיר משותקת, אתה משתק שמונה רחובות בשביל פיצוץ קטן.
<משה ארז: הטקס יהיה בחודש הבא כשהכול ממוחשב במסך של 60 אינטש, אני כבר לא יודע, יש פה פיצוץ, נדלקת נורה, בעוד 20 מטר קח ימינה, מתחת לעץ עומד שם שיבר, זו קדמה.
אבישי ברוורמן: חייב לסיים.
<משה ארז: ומכון טיהור שפכים שסבל מריחות – היום קריית-גת הולכת להשקיע מיליונים, אז אני לא רוצה שכל מה שדיברתי זה כאילו פתאום שכחו את זה, זה כלום.
<משה ארז: רוזנטל, 35 מיליון, אבישי יודע את המספרים, מושקעים השנה בתשתיות בהוד-השרון.
מיקי רוזנטל: אדוני, בסוף האזרח רוצה גם שירות, אבל גם מחיר.
מיקי רוזנטל: המחיר עלה ב-30%, 40%.
<משה ארז: תגיד לנו ארבעה שקלים – נגבה, מה שתקבע.
<משה ארז: אנחנו לא משחקים במחיר.
<משה ארז: תודה, כבודו.
מיקי רוזנטל: מאה אחוז, על זה אנחנו מתווכחים.
אבישי ברוורמן: מילה אחת, רבותי, תום גניצקי, מנהלת מחלקת בקרה בארגון "אמון הציבור"; שאול מרידור; ואני אסכם.
<תום גניצקי: הי לכולם, אתמול העברנו מסמך לחברי ועדת הכלכלה בנושא.
<תום גניצקי: לטעמנו, ההסדר המוצע שבעצם כולל ויתור – עצם זה שלא מכניסים לחוק ההסדרים את העניין הזה של התאגוד, בעצם כולל ויתור דרמטי ובעצם הוא לא מאפשר להקל ביוקר המחיה, דבר שכולנו טוענים עליו כבר תקופה ארוכה.
<תום גניצקי: בנוסף, אנחנו חושבים שההנחה, לכאורה, שטוענים של ה-5% לא דומה להנחה שיכולה להיות לצרכנים במידה ובאמת יורידו את מספר התאגידים ל-13 או 15.
<תום גניצקי: גורמים מקצועיים רבים דיברו למה צריך להקטין את מספר התאגידים, אנחנו תומכים בזה, יש אסמכתאות, יש החלטת ממשלה שדיברה על זה, שזה מה שצריך לעשות.
<תום גניצקי: אני באמת מסכימה עם חבר הכנסת רוזנטל, כל מה שאמרת.
<תום גניצקי: ואנחנו קוראים לכולם להתנגד ולהוריד את סעיף 6(ו), שבעצם נותן פטור לתאגוד.
אבישי ברוורמן: שאול, מילה אחת ואני מסכם, כי אנחנו - - -
<שאול מרידור: ממש ארבע הערות קצרות – כמות המים הממוצעת לנפש למשק בית בישראל, לא לעיר, עומדת בערך על 3.5 קוב לחודש, אני לא יודע מאיפה הגיע מספר של שש.
<שאול מרידור: הודות ל- ,Google Driveאני יכול לבדוק פה את דוחות המים שלי, ואני שש נפשות, אני עומד בחודש ממוצע על ארבעה קוב לנפש, לא על שישה ולא על שמונה, ואני משלם בעיקר את המחיר הנמוך.
<שאול מרידור: המחיר הנמוך – אני אומר עוד פעם – לא מסבסד שום דבר, הוא מסובסד על-ידי כולם.
<שאול מרידור: המחיר הנמוך לבית לא מסבסד לא את החקלאות ולא את התעשייה ולא אף אחד אחר, חשוב להגיד את זה.
<שאול מרידור: אם תרצו, גלעד יכול לפרט על זה אחר כך הרבה.
<שאול מרידור: לגבי החקלאות, אני מצטער שאהרוס את האידיליה ואגיד בצורה ברורה וחדה – החקלאות מסובסדת עדיין על-ידי כולם, הבית, התעשייה וכו', אבל צריך להבין מה קורה היום, אנחנו לאט לאט, זה נכון, בהדרגה - - -
<לאה ורון: המים לחקלאות מסובסדים?
<אלון מסר: המים לחקלאות, כן.
<שאול מרידור: אנחנו בהדרגה, זה נכון, אבל בתנועה מאוד ברורה, תוך שבע שנים נמגר את הסבסוד הזה, זה לא דבר שאפשר לעשות ביום אחד.
<שאול מרידור: כי החקלאות, כולנו מבינים את הערכים שלה ואת היתרונות שלה, ולכן נחתם אותו הסכם שלקח מצב מוצא שהיה סבסוד מאוד גבוה, ולאט לאט מוריד אותו, דרך אגב עם הרבה מאוד כסף שעובר לחקלאים, כדי לשפר את מערכות המים שלהם ולעמוד ביכולת לשלם מחיר גבוה למים, הוא יגיע למחיר הנכון עוד כמה שנים, והוא עולה כל שנה.
<שאול מרידור: מילה אחרונה על ההתפלה, לא אכנס לוויכוח עם חבר הכנסת רוזנטל, רק אגיד, כאחד שלא מכיר את מה שחבר הכנסת רוזנטל, ובטח לא מסכים לדברים שהוא אמר על האוצר, אני מכיר - - -
אבישי ברוורמן: מה שאמר על ניר גלעד.
<שאול מרידור: ניר גלעד בטח אני לא, אני אומנם ותיק באוצר, אבל - - -
מיקי רוזנטל: אתה לא מכיר, אבל אומר שזה לא נכון.
<שאול מרידור: רגע, אמרתי שאני לא מכיר - - -
אבישי ברוורמן: זכות השתיקה.
<שאול מרידור: אני כן יודע להגיד איך מתנהלים מכרזי התפלה בישראל, בטח אלה שהייתי בהם, וזה רובם - - -
מיקי רוזנטל: תביא את הפרוטוקול של הישיבה הזאת לוועדה בשבוע הבא, נראה אותך.
<שאול מרידור: רגע, אדוני, אני אפילו לא יודע על איזו ישיבה אתה מדבר.
<שאול מרידור: היום יש פרוטוקול - - -
מיקי רוזנטל: הפרוטוקולים שבהם נקבע המחיר של - - -
<שאול מרידור: אבל המחיר לא נקבע בפרוטוקול ולא נקבע בישיבה, המחיר נקבע במכרז בין-לאומי.
מיקי רוזנטל: במכרז – אז תביא את הפרוטוקול.
<שאול מרידור: אדוני, אם ירשה לי, אסיים.
<שאול מרידור: המחיר נקבע במכרז בין-לאומי.
<שאול מרידור: ישנן הצעות מחיר של קבוצות שונות, למיטב ידיעתי, בכל המכרזים של פרויקטים שקמו – אני לא מדבר על מכרזים שהיו קודם, על פרויקטים שלא קמו – במכרזים היו הרבה מאוד קבוצות שהתחרו, הייתה תחרות קשה שהביאה מחיר.
<שאול מרידור: דרך אגב, יש הרבה התפתחות טכנולוגית, היינו בשלושה שקלים בהתחלה, היום אנחנו הרבה יותר גבוהים – שני שקלים, הנמוכים, דרך אגב, ביותר בעולם למיטב ידיעתי בתחום הזה, וזה אחלה.
<שאול מרידור: אני לא מכיר את הנתונים האלה, אני לא רוצה - - -
מיקי רוזנטל: תבדוק.
<שאול מרידור: אני בטח לא אתחרה אתך בלהיות עיתונאי טוב, אני לא הייתי כזה, ואני לא יודע להיות כזה.
<שאול מרידור: אני יודע להגיד שבכל המכרזים שאני מכיר, כל מתקני ההתפלה שקיימים היום – המחירים שנקבעו בהם הם מחירים במכרז.
<שאול מרידור: יש דבר אחד שלא קרה במכרז – כשהיינו במשבר מים מאוד מאוד חריף, היה מצב שבו היינו צריכים להוסיף מים מהמתקנים הקיימים, מה שהצריך מהם לעשות תיקונים מאוד גדולים במתקנים, ובעיקר לשנות את כל תמהיל התפעול והאחזקה שלהם – כתוצאה מזה שילמנו מחיר יותר גבוה, והוא דרך אגב, לא היה בתחרות, כי היה לנו היצע מים מוגבל והוספנו אותו.
<שאול מרידור: עוד הערה אחת, מקורות – המחיר שלה התקבל בהליך דמוי מכרז, זה נקרא "פטור ממכרז", זה לא כל כך משנה, אבל גם שם הוא נסמך על נתונים של מכרזים בין-לאומיים שהיו.
<שאול מרידור: אלה הערות לסדר.
<שאול מרידור: אני מקווה מאוד שבישיבה הבאה, אדוני, ניכנס לחוק, כי יש לנו מלאכה רבה בעניין הזה.
מיקי רוזנטל: אנחנו נידרש לפיצול כנראה, אין מנוס.
<שאול מרידור: אני מקווה שלא.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני קודם כול מודה על הדיון הזה, הוספנו במחשבה, ונראה איך זה יבוא לביצוע, את המ"ם השישי ל"חמשת המ"מים" של ז'בוטינסקי: מים.
אבישי ברוורמן: אני שמח שהדיון הזה נפתח גם על-ידי מ"ם מאוד מאוד רציני ומכובד, מר מלמד; באמצע היה לנו אחד בשם מיכאל; וסיים אותו מ"ם שלישי, מר מרידור, אני לא פוגע באלה שאינם במ"ם, יש פה משה ואחרים.
אבישי ברוורמן: אנחנו נעלה בדיון הבא, מחר, את הצעת הפיצול של חברי הכנסת רוזנטל ושקד.
<איתי עצמון: שטעונה גם אישור המליאה.
אבישי ברוורמן: שטעונה אישור מליאה, כמובן.
אבישי ברוורמן: מה שאני מבקש – מנציגי משרד האוצר, נציגי משרד האנרגיה והמים, כמובן, מר פרננדס בשיתוף הרשות וכל הגורמים הרלוונטיים – לשבת עוד היום, ולפני ישיבת הוועדה מחר לסכם נוסח מתוקן להצעת חוק שתביא להפחתת מחיר המים כבר עתה ב-10%, 15%, כדי שנביא אותו מחר לוועדה, כדי שנתקן, כדי שניתן יהיה מחר לקיים בו את הדיון.
<ירון דקל: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת פרופ' אבישי ברוורמן, חברי הכנסת חברי ועדת הכלכלה וחברי כנסת אחרים, אני מאוד מודה על ההזדמנות הזו לדבר כאן בדיון הזה שבעיני הוא דיון חשוב מכיוון שכפי שאני רואה את הדברים השאלה שעומדת על הפרק היא שאלה פשוטה, האם "גלי צה"ל" תוכל להתקיים או תחדל, זו בעצם תמצית העניין שלפנינו.
<ירון דקל: אני, ואני לא אפתיע אף אחד כאן, חושב שמדובר בתחנה טובה ואיכותית שפונה למדינה שלמה, אין לה אג'נדה פוליטית, אין בעלי הון מאחוריה או בעלי שררה, ושדריה, עורכיה ומפיקה מחויבים רק לציבור אחד, לציבור המאזינים של "גלי צה"ל" ו"גלגלצ".
<ירון דקל: נכון, אפשר לומר שהיום קרוב לוודאי לא היתה מוקמת תחנה צבאית במדינת ישראל, אבל מי שהוקמה על ידי מקים המדינה, דוד בן גוריון, וגדלה והתפתחה, בעיני זה זן נדיר במקומותינו וזן נדיר אסור לו שיוכחד.
<ירון דקל: חזון "גלי צה"ל" נחנך השבוע על ידי ראש אכ"א, האלופה אורנה ברביבאי, שכיבדה את התחנה בנוכחותה.
<ירון דקל: החזון שאליו אנחנו שואפים אומר כך: "גלי צה"ל" רדיו ישראלי מוביל, משפיע, ערכי וחדשני שפונה לכולם.
<ירון דקל: התחנה תשקף בשידוריה כתחנה ציבורית את הנעשה במדינת ישראל על רבדיה השונים, תייחד מקום לאהבת הארץ ולמורשתה ולערכי החינוך בצה"ל, לתרבות, לחינוך ולזהירות בדרכים, היא תפעל לחזק את הקשר בין הצבא לחברה ולגשר על פני שסעים בחברה הישראלית.
<ירון דקל: "גלי צה"ל" תטפח עבודה עיתונאית מקצועית ואתית, יצירתית ומשמעותית של אנשיה הפועלים כאיש אחד ותשלב חיילים בעמדות מפתח.
<ירון דקל: אוזני, צריך לומר, ואני מודה ומתוודה, קשובות גם לביקורת שעולה מהבית הזה.
<ירון דקל: שמענו את הדברים גם בשבוע שעבר, זה הוא ביתו של הציבור, של נציגיו הנבחרים, נבחרים של הציבור במדינת ישראל.
<ירון דקל: אתם חברי הכנסת, משמיעים את קולכם ואת דבריכם, דבריכם אינם נופלים על אוזניים ערלות.
<ירון דקל: "גלי צה"ל" עברה רפורמות בתחום הארגוני, בתחום ההתייעלות, בחיזוק הקשר עם צה"ל, בקליטת עליה.
<ירון דקל: אני גאה אף בכך שמאז שאני הגעתי לתחנה בתפקיד הנוכחי גדל פי 5 מספר החיילים ממוצא אתיופי שמשרתים בתחנה.
אבישי ברוורמן: אתה הגעת לתחנה לפני שנה וחצי?
<ירון דקל: לפני שנה וארבעה חודשים.
<ירון דקל: הם ישתלבו בעתיד בכלי התקשורת במדינת ישראל.
נחמן שי: פי חמישה?
נחמן שי: זה אומר אחד משניים.
<ירון דקל: היו שניים והיום יש 10, אבל 10 זה מספר משמעותי בקרב החיילים.
<ירון דקל: הם ישתלבו בעתיד בכלי התקשורת השונים כדי להטביע חותם ולהשפיע.
<ירון דקל: רפורמה נעשתה גם בתחום הגיוס לתחנה ובהגברת משקל הפריפריה על חשבון המרכז, 13 מתוך 33 הם נציגים מהפריפריה והתגייסו ל"גלי צה"ל" בחודש אוגוסט.
איילת שקד: כמה חיילים בכלל יש?
<ירון דקל: 168 חיילים.
<ירון דקל: "גלי צה"ל" צריכה לייצג את הקולות והמגזרים השונים בחברה הישראלית בשידוריה, בשדריה ובחייליה.
<ירון דקל: צה"ל, לשמחתנו, הוא עדיין צבא העם, הוא לוחם אבל הוא גם מחנך.
<ירון דקל: נוער יהודי בתפוצות וצעירי "תגלית" מודרכים על ידי חיילי צה"ל, מורות חיילות נמצאות בכל מקום במדינה ועוד פרויקטים איכותיים.
<ירון דקל: הצעת החוק שהניח שר הביטחון משה בוגי יעלון וקודמו אהוד ברק על שולחן הוועדה וזכתה לאישור ועדת שרים לחקיקה והנהלת הקואליציה מאפשרת לדעתי להקל על תקציב הביטחון.
<ירון דקל: כולנו יודעים בפני אילו גזירות עומד צבא ההגנה לישראל, מתמודד ויתמודד.
<ירון דקל: הנה לפנינו דרך חוקית להקל על התקציב, ומי כמוכם, חברי הכנסת, יודעים איזה תקציב לא פשוט תדרשו לאשר.
<ירון דקל: נמצאת כאן מרכזת הקואליציה בוועדת הכספים וחלק מהנטל נמצא על כתפיה של חברת הכנסת גילה גמליאל.
<ירון דקל: אני רוצה לומר כאן שאני מכבד את תחנות הרדיו האזוריות, גם את יושב-ראש התחנות, מר דוד בן בסט.
<ירון דקל: יש לתחנות האלה חשיבות בפלורליזם התקשורתי והצמחת אנשי תקשורת נוספים, כולל מהפריפריה.
<ירון דקל: החוק שמובא כאן לאישור מתחשב לדעתי גם בתחנות האזוריות המתפתחות במדינת ישראל.
<ירון דקל: רבותי חברי הכנסת, זו הצעת חוק ממשלתית אומנם אך לדעתי היא איננה מחייבת רק את הקואליציה.
<ירון דקל: זו הצעת חוק לכבודה של תחנת שידור חשובה במדינת ישראל הדמוקרטית, הצעת חוק שתתרום לתקשורת הפלורליסטית והחופשית, תקשורת ישראלית ותקשורת פטריוטית.
<ירון דקל: אני מבקש מחברי הכנסת באופוזיציה להצטרף לחברי הקואליציה ולתמוך בחוק גלי צה"ל.
<ירון דקל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
אבישי ברוורמן: בעבר הייתי זוכה לעיתים נדירות להתראיין אצלך אבל אני לא זוכר שהיית קורא את הכול מהכתב.
<ירון דקל: אתה רואה?
<ירון דקל: לצורך הישיבה החשובה הזו התכוננתי מראש.
גילה גמליאל: אבל הקול הרדיופוני נשאר אותו דבר.
אבישי ברוורמן: רבותי, לפני שחברי הכנסת ידברו אני אשמח שהמשנה ליועץ המשפטי של הכנסת, עו"ד אתי בנדלר, שעברה וחיה את כל הסאגה הזו של "גלי צה"ל" כבר לפני ולפנים ולאורך זמן, אני אשמח לשמוע גם את הסקירה שלך לאחר דבריו של מר דקל.
אבישי ברוורמן: אם מישהו עוד רוצה מהציבור כאן להוסיף לפני שנפתח עם חברי הכנסת, בבקשה.
אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר.
<אתי בנדלר: תודה רבה.
<אתי בנדלר: יש לי עוד כמה שנים לשמש כאן כזיכרון ארגוני.
<אתי בנדלר: אני אולי אומר כמה מילות פתיחה בכלל לגבי ההסדרה הנורמטיבית של כלי השידור במדינת ישראל.
<אתי בנדלר: יש מספר חוקים שמסדירים את השידורים במדינת ישראל, גם שידורי טלוויזיה וגם שידורי רדיו.
<אתי בנדלר: יש את חוק התקשורת (בזק ושידורים), שמכוחו מוסדרים שידורי הטלוויזיה הרב- ערוציים, "בזק", "הוט" ו"יס", ועוד מספר ערוצים ייעודיים, מה שנקרא; יש את חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו שמכוחו מוסדרים שידורי הטלוויזיה המסחריים, מה שידוע כ"רשת", "קשת", "ערוץ 2," "ערוץ 10" ושידורי הרדיו האזוריים שהוזכרו כאן; יש את חוק רשות השידור – אגב מכוח כל חוק יש כמובן גם תקנות; יש את חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת, ונדמה לי שבזה סגרתי את רשימת החוקים שמסדירים את השידורים.
<אתי בנדלר: דהיינו, כל גוף שמשדר שידורים לציבור בישראל מוסדר בחקיקה של הכנסת, למעט שניים, "גלי צה"ל" ו"הטלוויזיה החינוכית".
<אתי בנדלר: לגבי "גלי צה"ל" אין חוק כללי, ואני תכף אזכיר מדוע הכנסת סברה שוב ושוב שיש צורך בחוק כללי, ואותו דבר גם לגבי "הטלוויזיה החינוכית" ששניהם, גם "גלי צה"ל" וגם "הטלוויזיה החינוכית", מוזכרים בחקיקה אך לא מוסדרים.
<הילה שמיר: חוץ מאשר שידורי "הטלוויזיה החינוכית" ו"ערוץ 2" שהם מוסדרים על ידי זיכיון.
נחמן שי: אבל זה לא מגדיר מה התחנה וכדו', זה שחקן משנה.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני יודע שעורכת דין מפריעה לעורכת דין אבל כאן כל אחד מדבר.
אבישי ברוורמן: אני הודעתי בשידור, גם ב"גלי צה"ל" וגם ברדיו "רדיוס" שעוד לא התקיים, שאני מנסה לשנות את כללי ההתנהגות בכנסת שאיש אינו נכנס לדברי חברו.
נחמן שי: עד שאתה תשנה את כללי ההתנהגות, הם ישנו אותך.
אבישי ברוורמן: יש 7 תכונות בחכם והיפוכם בגולם ואני הולך לשים את זה בכל מקום בכנסת.
<אתי בנדלר: זאת אומרת שבניגוד לכל הגופים המשדרים בטלוויזיה וברדיו הכנסת לא קבעה מה מעמדה של "גלי צה"ל" בין הגופים המשודרים, ומה זאת אומרת מה מעמדה של "גלי צה"ל"?
<אתי בנדלר: – מה מטרות השידור ב"גלי צה"ל"?
<אתי בנדלר: מה הכפיפויות?
<אתי בנדלר: מי מהווה גוף מפקח, מי הרגולטור בעצם של השידורים?
<אתי בנדלר: מינויים, למשל מפקד "גלי צה"ל", נציב תלונות ציבור, כתבות?
<אתי בנדלר: יש עניין שצריכים לתת את הדעת ברמה של חקיקת הכנסת, כפי שאני מבינה, לגבי שידור כתבות ביקורתיות על נושאי תפקידים.
<אתי בנדלר: כי בדרך תזכרו שאין דבר כזה שחייל או עובד מדינה משדר כתבות ביקורתיות, שזה מאוד נכון ככל שמדובר בכלי תקשורת, שלא יהיה ספק מה עמדתי בעניין הזה, ראוי ונכון שכך יהיה רק אני חושבת שצריכים לתת על כך את הדעת.
<אתי בנדלר: זה לא מה שאני חושבת אלא מה שהכנסת חשבה ואני אזכיר תכף כיצד הכנסת דרשה את זה שוב ושוב.
<אתי בנדלר: יש עוד נושא שאולי ראוי להסדיר בחקיקה וזה תשדירי בחירות.
<אתי בנדלר: אני רוצה להזכיר שעד למערכת הבחירות האחרונה לא היו תשדירי בחירות ב"גלי צה"ל" ובמערכת הבחירות האחרונה הנושא הגיע לפתחו של השופט אליקים רובינשטיין בתפקידו כיושב-ראש ועדת הבחירות, שהחליט לראשונה בניגוד להחלטה שניתנה 20 שנה קודם על ידי השופט חלימה, לשלב תשדירי בחירות ב"גלי צה"ל" ויש כמה אמירות מאוד מעניינות שככל שתרצו אני אשמח לצטט אותן, לגבי מי היא "גלי צה"ל" בעצם.
<אתי בנדלר: זאת אומרת שיש בהחלט שורה של נושאים שראוי שיוסדרו.
<אתי בנדלר: כשהביאו את הצעת חוק גלי צה"ל – שידורי הרדיו של צבא ההגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי חסות) בזמנו לפתחה של הכנסת הדבר היה בעקבות עתירה שהגישו תחנות הרדיו האזוריות שאמרו שבעצם "גלי צה"ל" מתחרה בהן, כשהמשאב הזה של פרסומות בשידורי רדיו הובטח לתחנות הרדיו האזוריות מכוח חקיקה של הכנסת וכאן "גלי צה"ל" משדרת פרסומות בלי שום הסדר חקיקתי.
<אתי בנדלר: עמדת המדינה היתה שבאמת יש להסדיר את הנושא הזה בחקיקה של הכנסת כיוון שהעתירה התייחסה לנושא הזה וכתוצאה מכך הובאה אותה הצעת חוק לכנסת.
<אתי בנדלר: כבר אז בעת הדיונים הביעו חברי הכנסת את עמדתם בין היתר שיש לתת את הדעת להסדרה כוללת של נושא "גלי צה"ל" ולא רק לנושא של תשדירי שירות והודעות חסות ואני מוכרחה לומר שגם הממשלה נתנה את דעתה לעניין.
<אתי בנדלר: מונחת בפני החלטת ממשלה שהתקבלה לא כל כך מזמן, ב-15 במאי 2011, שקובעת כדלקמן:
<אתי בנדלר: להנחות את שר הביטחון להקים צוות שיפעל לגיבוש המלצות להחלת הפיקוח הציבורי על השידורים של תחנת "גלי צה"ל" והתשדירים המשודרים בתחנה – וכפי שנשמע, ההנחיה הזאת קוימה והוקמה ועדה שאדוני, חבר הכנסת רונן הופמן, היה בין חבריה והיא הגישה המלצות שונות שבוודאי נשמע עליהן כאן.
<אתי בנדלר: והיתה החלטה נוספת: להנחות את שר הביטחון להביא לממשלה בתוך 6 חודשים – ואני מדברת על החלטה שניתנה כאמור ב-15 במאי 2011 – הצעה כוללת להסדרת מעמדה ועתידה של התחנה תוך התייעצות עם השרים והגורמים הרלוונטיים.
<אתי בנדלר: כשאני עמדתי בקשר עם ידידי, עו"ד ישי יודקביץ מהלשכה המשפטית של משרד הביטחון, ושאלתי אותו מה קורה עם זה, אז קרה עם זה מה שקרה עם כל ההתייחסויות הקודמות שביקשו לנסות לפחות לגבש מתווה להסדרת מעמד "גלי צה"ל" בחקיקה באופן כללי.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, ישי, היתה פניה והשתיקה היתה כדחייה?
<ישי יודקביץ: לא, לא היתה שתיקה, פשוט פירטנו את הפעולות שנעשו מאז החלטת הממשלה הקודמת ב-2011.