GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עמית לנג: אני מבקש להזכיר שוב שבכל מה שנוגע לתצהירים ולכניסה היותר חופשית לא מדובר באותה קבוצה של מוצרים בסיכון – בין אם זה לבריאות הציבור, לבטיחות הציבור, ובין אם זה לכל דבר אחר שיש בו סיכון כזה או אחר.
<עמית לנג: אותם מוצרים - - -יש רגולטור - -
מיכל בירן: זה המצב כרגע, מה שאתם משנים זה שברירת המחדל תהיה - - -
<עמית לנג: אנחנו משנים את זה שאיפה שאין סיכון יוכל להיכנס על בסיס תצהיר ולא יצטרך בדיקה.
<עמית לנג: זו המהות.
<עמית לנג: אנחנו עושים את זה בצורה מסודרת בחוק על מנת שגם אלה שנכנסו עם תצהיר, אם וכאשר הם יימכרו שלא בהתאם לכללים, יהיו לנו גם אמצעי אכיפה על זה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל צעצועים אתה אומר – זה לא פה, זה במקום אחר - - -
<קריאה: הצעצועים בתוך ההצהרה.
<עמית לנג: יש קבוצה שלמה של מוצרים – "קבוצה 1" שימשיכו להיבדק בהתאם למה שקורה היום.
<סמי שמואל שלום: אתה משנה את ברירת המחדל.
<סמי שמואל שלום: זה לא נכון.
<עמית לנג: - - - את ברירת המחדל אבל לא את הפרקטיקה הנוהגת.
<עמית לנג: אז תפסיקו להטעות.
אבישי ברוורמן: סמי, אתה חולק על דבריו של עמית לנג.
<סמי שמואל שלום: היום המצב הקיים הוא שיש שלוש קבוצות.
<סמי שמואל שלום: יש קבוצה 1,2,3.
<סמי שמואל שלום: 1 היא מסוכנת, דורשת בדיקה, 2- משלבת בדיקה עם הצהרה, ו-3 – זו רק הצהרה.
<סמי שמואל שלום: מי שקובע זה הממונה על התקינה.
<סמי שמואל שלום: הוא בעל ניסיון והוא קובע לאיזה קבוצה שייכים המוצרים.
<סמי שמואל שלום: צעצועים, בין היתר, הם בקבוצה 1.
<סמי שמואל שלום: הוא קבע את המסוכנות.
<סמי שמואל שלום: ברירת המחדל היום היא שקודם כל מגיע הכל לקבוצה 1, יושב הממונה על המדוכה בצורה מקצועית ומחליט – האם אני צריך להעביר להצהרה כי זה לא מסוכן, או להשאיר בקבוצה 1 כי זה מסוכן.
אורלי לוי אבקסיס: הוא הצהיר עכשיו לפרוטוקול שזה יהיה בקבוצה 1.
אבישי ברוורמן: הוא מסביר.
<סמי שמואל שלום: אני אמשיך להסביר- מה שקורה עכשיו הוא שברירת המחדל – מעבירים להצהרה.
<סמי שמואל שלום: עכשיו אני רוצה לראות, במדינת ישראל, איך מעבירים מההצהרה לכיוון הבדיקות.
<סמי שמואל שלום: הלחצים שיופעלו, הבעיות שיקרו, המוצרים שייכנסו בהצהרה – הריקולים שאי אפשר יהיה לעשות על מוצרים לתינוקות – אני רוצה לשאול שאלה אחת את משרד התמ"ת: אם זה נשאר אותו הדבר, שום דבר לא השתנה, אז למה בזבזנו יומיים?
<עמית לנג: גם לזה יש תשובה מצוינת.
<עמית לנג: בשביל זה בדיוק יש גם את הוראות המעבר שקובעות שעל מנת שלא יהיה כאוס כזה והכל אוטומטית יעבור לתצהיר, קודם כל יש צילום מצב קיים.
<עמית לנג: אחר כך הממונה, לאט לאט – יחליט מה הוא מעביר ואיך הוא מעביר.
<עמית לנג: בשביל זה בדיוק נולדו הוראות המעבר.
<עמית לנג: לכן לא יהיה בלאגן ולא יהיה שום דבר.
<עמית לנג: אבל – כן, ברירת המחדל תהיה בתצהיר.
<עמית לנג: לאחר מכן, בהתאם למסוכנות, יהיו כללים של בדיקה.
<עמית לנג: זה כתוב.
<עמית לנג: וכתוב בנוסף שעל מנת שלא יהיה המצב שתיאר סמי שלום ביום שאחרי החקיקה, והכל יהפוך להיות תצהיר, גם יש צילום מצב קיים של מה שקיים היום.
<עמית לנג: ואחר כך, לאט לאט, על דברים חדשים ועל דברים ישנים – בהתאם לרגולטור, ואני מזכיר לכולם שהוא הרגולטור, לא השר ולא אני – בהתאם להמלצות שלו, והאחריות היא שלו והוא המומחה לעניין, ייעשה האיזון המתאים.
מיכל בירן: אז אם זו התמונה, נשמע שלא אמורה להיות לכם התנגדות רק להחליף את הסדר של סעיפים (ב) ו- (ד).
<עמית לנג: בטח שיש, כי ההסתכלות היא עתידית.
מיכל בירן: תסביר לי למה לעתיד.
אבישי ברוורמן: אני סוגר את הישיבה.
אבישי ברוורמן: אצלי לא תהיה ועדה כמו ועדת כספים ואחרות.
אבישי ברוורמן: כל אחד ידבר.
אבישי ברוורמן: הבן שלי מבקר אותי למה בכנסת זה המקום היחיד שמותר להתפרץ לבני אדם.
מיכל בירן: העובדה הוא שמותר.
אבישי ברוורמן: לא, לא מותר.
אבישי ברוורמן: בדקתי עם לאה ורון.
אבישי ברוורמן: זה לא מותר, זו נורמה שהתפתחה.
אבישי ברוורמן: אצלי בוועדה כל אחד ידבר בתורו ויקשיב.
אבישי ברוורמן: אם אני אצליח להוציא הקשבה מהכנסת אולי יבוא המשיח.
אבישי ברוורמן: רבותי, אנחנו נמצאים בנושא המרכזי.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת זאב, בקצרה.
נסים זאב: אני אומר שאני ממש מופתע שרוצים להחיל חובת תצהיר, שזה בעצם חל על יבואן ולא על יצרן.
נסים זאב: לראשונה, אני אומר שהוועדה מאלצת להביא תצהיר כוזב.
נסים זאב: אז אני מבקש שיהיה פה: "להגשת תצהיר כוזב בדבר התאמת הטובין".
נסים זאב: כי בדרך כלל היבואן לא יודע מה הוא קונה.
נסים זאב: אני מדבר על סעיף ב2(ב).
נסים זאב: כתוב כאן שיחילו חובה על הגשת תצהיר כוזב, בדבר התאמת הטובין לדרישות התקן, כי אני אומר לך שכל תצהיר כזה חייב להיות כוזב, כי היבואן לא יודע בכלל מה הוא קונה.
נסים זאב: חתול בשק.
נסים זאב: עכשיו אני לא מבין – אנחנו הולכים למעבדה מאד רצינית.
נסים זאב: בוועדת החינוך אנחנו הולכים לקבור את כל החינוך החרדי.
נסים זאב: אז תגיד לי – מעבדה של קבורה לוקח לממשלה הזו בדיוק שבועיים.
נסים זאב: ולהקים מעבדה כל כך פשוטה צריך שלוש שנים?
נסים זאב: למה צריך דבר כזה?
נסים זאב: הממשלה הזו התחלפה בתוך חודש שימים.
נסים זאב: אז מה הבעיה שנחייב כל מוצר ומוצר –למה צריכה הסכנה להגיע לביתנו ואחר כך לראות איך מתמודדים עם הבעיה?
נסים זאב: אפשר לדחוק אותה מלכתחילה, ברגע שאתה דורש או מחייב שתהיה מעבדה בכל הטובין שבאים ליבואן.
נסים זאב: מבקש הצבעה על כך.
נסים זאב: אני מתנצל שאני צריך לעזוב.
חנא סוייד: זו לא הפעם הראשונה שהדיון והוויכוח הזה עולה כאן.
חנא סוייד: הבנו שהיה דיבור בין היועצת המשפטית של הוועדה ובין שאר האנשים.
אבישי ברוורמן: רון כהן, הרי יש פה כל הזמן את השיח והשיג שגם הגיע לאוזניך בתור היושב ראש, שהגיע למנכ"ל.
אבישי ברוורמן: האם הגעתם לאיזשהו פתרון של פשרה?
רן כהן: אנחנו לא נכנסנו לעובי הקורה.
רן כהן: לנו היתה דאגה מאד קשה ואתה הגענו להבנה עם משרדי הממשלה שלא יהיה מצב שבו מכירים כמעבדות בחו"ל כמעבדות בלעדיות.
רן כהן: ביקשנו שיהיה מצב של הדדיות והתוצאה היא פחות או יותר בתחום הזה שבו המנכ"ל והיועצים המשפטיים הציגו.
רן כהן: אבל ישנה בעיה קטנה שאני מניח שנפלה בהיסח הדעת שאני כן רוצה להעיר אותה לעיונכם.
רן כהן: בסעיף ד' בעמוד 609 למעלה, כתוב: "על אף הוראות סעיף קטן (ב) רשאי השר לקבוע בצו פיקוח חובה להמצאת אישור מעבדה על התמ"ת...." וכו' וכו'.
רן כהן: כתוב "מעבדה".
רן כהן: בעולם יש מעבדות מכל הסוגים.
רן כהן: בחוק המקורי כתוב "מעבדה מאושרת" וכך צריך להיות כתוב כאן.
<יאיר זילברשטיין: קודם כל זה ממש לא טעות ולא היסח דעת.
<יאיר זילברשטיין: דבר שני, אני מאד מופתע כי פעם ראשונה אני שומע את ההערה הזו וזה נושא מאד מהותי כי מעבדה מאושרת, למיטב הבנתי – אפשר לאשר רק בארץ.
<יאיר זילברשטיין: לממונה על התקינה יש לו סמכות לאשר מעבדות רק בארץ.
<יאיר זילברשטיין: אם אי פעם נרצה להכיר במעבדה בחו"ל – אז הוא מוציא את זה.
מיכל בירן: אם תרצו, תבוא לכאן - -
<עמית לנג: לא, סליחה.
<עמית לנג: בגלל זה יש רגולטור.
<עמית לנג: לא בכל דבר צריך להגיע לכאן.
<עמית לנג: הוא מומחה והוא יחליט.
אבישי ברוורמן: אני מבקש פתרון שיצביע על מעבדה מאושרת שהאישור יהיה גם מחוץ לגבולות מדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: אפשר למצוא פתרון כזה?
אבישי ברוורמן: יש פה כל כך הרבה עורכי דין.
<אתי בנדלר: אני רוצה לדעת מה זו "מעבדה מאושרת".
<יורם נדלר: יש משמעות גדולה לנושא של מעבדה מאושרת, כי גם בעולם יש נוהל איך אפשר לאשר מעבדה.
<אתי בנדלר: אני רוצה לומר לעניין הזה – ההגדרה "מעבדה מאושרת" נמצאת, כפי שהפנו את תשומת לבי כאן, בסעיף 12 לחוק התקנים האומר: "המכון וכל מי שאושר לעניין זה בכתב על ידי הממונה (להלן – "מעבדה מאושרת") רשאים לבדוק את מידת התאמתו של מצרך לתקן או לתקן רשמי ולתת תעודת בדיקה על כך".
<אתי בנדלר: דהיינו, קודם כל אני לא יודעת אם הממונה - - -
<יורם סמואל: שימי לב לסעיף 12(ג) – חייבים ללכת למעבדה מאושרת.
אבישי ברוורמן: תנו לי פתרון שיאשרו גם בארץ וגם בעולם וניסע הלאה.
<אתי בנדלר: השאלה היא - האם הכוונה היא כאן לכל מעבדה שתאושר על ידי הממונה?
<אתי בנדלר: שאם לא כן, אם הממונה לא מאשר מעבדה מסוימת אז היא לא נחשבת מעבדה מאושרת, דהיינו, שברירת המחדל היא שרק המעבדה של מכון התקנים תיחשב מעבדה, אלא אם כן מר גרישה דויטש יקבל רשימה של מעבדות בכל העולם ומתחיל לאשר אחת-אחת.
<יורם סמואל: קודם כל, לא רק מכון התקנים הוא מעבדה מאושרת, יש עוד מעבדות מאושרות בישראל.
<יורם סמואל: מעבדות מאושרות בחו"ל, ככל הידוע לי, לא אושרו, לדעתי גם זה בעייתי מבחינה משפטית, אני לא יודע, לנו יש טענות שאי אפשר לאשר אותן, אבל יש הכרות הדדיות של בדיקות מטעם מכון התקנים במעבדות בחו"ל וכך זה מקובל בעולם.
<יורם סמואל: לא מקובל שמדינה אחת מאשרת מעבדות של מדינה אחרת, אבל כן מכיר מכון התקנים בתעודות של מעבדות מחו"ל.
<יורם סמואל: עוד משפט אחד – הרי באותו רגע שמכון התקנים מכיר בתעודה של מעבדה בחו"ל, לדוגמה, אם מישהו ניזוק ממוצר, יש לו את מי לתבוע – את מכון התקנים שהכיר במעבדה בהולנד.
<יורם סמואל: לשלוח אותו לתבוע את המעבדה בהולנד זה לא מאד פרקטי.
אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי והיה חשוב לי לשמוע את חוות דעתה של היועצת המשפטית.
אורלי לוי אבקסיס: אני סומכת את ידי על מה שהיא תאמר.
אורלי לוי אבקסיס: אני באמת חרדה בכל הנושא של צעצועי ילדים, של אביזרי תינוקות.
אורלי לוי אבקסיס: אחר כך אנחנו באים, בעיקר לקראת פורים, ושואלים – איפה הייתם?
אורלי לוי אבקסיס: למה לא בדקתם, כי יש אירועים כאלה ואחרים.
אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו סותמים את הפרצה הזו ואיך אנחנו יכולים להיות בטוחים שפה קודם כל הם עדיין יהיו בתוך הקטגוריה הראשונה, ולא שברירת המחדל תהיה הצהרה ורק כשתקרה קטסטרופה נעבור לבדיקה.
<אתי בנדלר: בהתאם למוצע, שיקול הדעת לגבי סיווג המוצרים הוא של הממונה.
<אתי בנדלר: אין פה שום פיקוח על שיקול דעתו.
<אתי בנדלר: אם הוא מצהיר כרגע שצעצועים יישארו בקטגוריה של המוצרים שיידרשו בדיקה, אבל זו הצהרה לא מחייבת, לא עכשיו ובוודאי גם לא בהמשך.
אורלי לוי אבקסיס: לכן אני רוצה הסתייגות – בנושא של צעצועים ומוצרי תינוקות - -
<עמית לנג: יש פה גם עניין של גיל, חברת הכנסת.
<עמית לנג: הם מדברים שמגיל 6 - - -
<גרישה דייטש: קודם כל לגבי צעצועים – הצעצועים בקבוצה 1, נכון להיום, למעט משחקי שולחן שהם בקבוצה 3 הם מעל גיל מסוים.
<גרישה דייטש: הצעצועים נשארים בקבוצה 1, כל הציוד לתינוקות – בקבוקים, כסאות גבוהים –נשארים בקבוצה 1.
<גרישה דייטש: אין כוונה להעביר אותם לקבוצה 2 או קבוצה 3.
אבישי ברוורמן: רבותיי, נקראנו להצביע.
אבישי ברוורמן: אני עושה הפסקה.
<אתי בנדלר: אני רק מפנה את תשומת ליבו של אדוני – שקיבלנו כל מיני שינויים בהצעת חוק הפצת שידורים בתחנות שידור ספרתיות ולא הספקתי לעבור עליהם.
<אתי בנדלר: לא ניתנת לי הפסקה לעבור עליהם.
<אתי בנדלר: (הישיבה הופסקה בשעה 15:40 והתחדשה לאחר 5 דקות)
<יובל אביעד: אנחנו רוצים להוסיף נוסח לעניין המעבדה.
<יובל אביעד: לעניין סעיף קטן (ד) יש לנו תיקון.
<עדנה הראל פישר: יש לנו הצעה לעניין המעבדה – אפשרות של הממונה לציין מעבדה מחו"ל, בלי שתהיה בזה סמכות אקס טריטוריאלית, להבנתנו: "מעבדה" לעניין זה ועל אף האמור בסעיף 12 לחוק התקנים: מעבדה מאושרת או מעבדה שהוכרה על ידי הממונה לעניין סעיף זה, לרבות בהתאם להסכמים מתאימים שנחתמו, בין היתר עם מכון התקנים"
<יורם נדלר: מה הקריטריון למעבדה?
<יורם נדלר: מה הקריטריון?
<יורם נדלר: יש קריטריונים בינלאומיים למעבדה מאושרת.
<עדנה הראל פישר: אני אחזור –"מעבדה" לעניין זה, ועל אף האמור בסעיף 12 לחוק התקנים...." - - -
<אתי בנדלר: אבל את לא צריכה "על אף האמור" כי זה בחוק אחר.
<עדנה הראל פישר: אבל בגלל ההוראה של סעיף 12(ג) אנחנו רוצים להיות בטוחים, ליתר ביטחון.
<עדנה הראל פישר: שלא ייטען קונפליקט.
<עדנה הראל פישר: אם תחשבי שלא - - - "...
<עדנה הראל פישר: מעבדה מאושרת או מעבדה שהוכרה על ידי הממונה לעניין סעיף זה, לרבות בהתאם להסכמים מתאימים שנחתמו בין היתר עם מכון התקנים".
<עדנה הראל פישר: קרי, הסכמים שקובע מכון התקנים לפי המקובל, אם אפשר יהיה להסתמך עליהם ולהכיר.
<עדנה הראל פישר: בנוסף תהיה לממונה סמכות שיורית נוספת לפעול, כאשר הוא יפעל בהתאם למקובלות באופן מקצועי, וכו'.
אבישי ברוורמן: בעד התיקון– רוב
אבישי ברוורמן: הנושא אושר פה אחד.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת להצביע על ההסתייגות שלי.
אבישי ברוורמן: אני רציתי לאשר את המעבדה.
אבישי ברוורמן: לגבי הדברים האחרים – תמשיכו לקרוא.
<אתי בנדלר: יש עוד כמה הערות לפני כן.
<אתי בנדלר: קודם כל יש בסעיף קטן (א) הגדרה של "מפר אמון" כמשמעותו בסעיף קטן (ו), ובעצם מדברים על מי שהתנהג לא יפה.
<אתי בנדלר: אבל לא כתוב למשך כמה זמן, למשך כמה שנים – האם זה לכל חייו?
<אתי בנדלר: 10 שנים?
<אתי בנדלר: 15 שנה?
<אתי בנדלר: 50 שנה נחשב מישהו כמפר אמון?
<אתי בנדלר: האם לא ראוי להגביל את העניין?
<עדנה הראל פישר: יש היום כבר פרקטיקה של מפר אמון.
<עדנה הראל פישר: אולי כדאי שהממונה על התקינה יסביר אותה.
<יעקב וכטל: היום ההגדרה של "מפר אמון" מופיעה בנוהל 401 שאומץ בהוראות הממונה על התקינה, והוא אומר שהפרת אמון היא מחמירה את משטר הבדיקות לגבי חמשת המשלוחים שאחרי הפרת האמון.
<יעקב וכטל: אם בחמשת המשלוחים הבאים של אותו מוצר המוצר נמצא תקין יוצא היבואן מהפרת אמון.
<יעקב וכטל: הפרת אמון שניה זה כבר 15 משלוחים, כאשר אם אין בתקופת זמן קצובה את כמות המשלוחים הוא גם כן יוצא.
<אתי בנדלר: רק איך כל זה לא מופיע בחוק?
מיכל רוזין: אולי נצביע על ההסתייגות של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס?
<אתי בנדלר: הבעיה היא שזו לא הסתייגות, זו הצעה שאולי תתקבל, עוד לא נקבע העיקרון ואת רוצה את החריג לעיקרון.
<אתי בנדלר: הצעתה של חברת הכנסת לוי אבקסיס באה לסייג את העיקרון שנקבע בהצעת החוק לגבי סוג מסוים של מוצרים.
אבישי ברוורמן: צעצועים.
<אתי בנדלר: צעצועים ומוצרי תינוקות בלבד.
<אתי בנדלר: זאת אומרת, שזה מקבע את העיקרון לגבי כל יתר הצעצועים שעדיין לא התקבל.
<אתי בנדלר: יש מחלוקת לגבי העיקרון, לכן אני אומרת – הוועדה עדיין לא הצביעה על העיקרון כולו ולכן קשה להצביע על ההחרגה ממנו.
<אתי בנדלר: אולי, בכל זאת רק נגמור את הסעיף של הגדרת "מפר אמון".
<יעקב וכטל: היום, מי שמכניס יבואן לסטטוס של "מפר אמון" זה מכון התקנים.
<יעקב וכטל: הוא מעביר דיווח לממונה על התקינה ולמשרד הכלכלה.
<לאה ורון: לאחר ה-15 משלוחים - מה כתוב אצלכם בנוהל?
<יעקב וכטל: לא, הנוהל אומר שלאחר 5 משלוחים - - -ואם היבואן אין לו משלוחים במשך שלוש שנים אז אחרי שלוש שנים הוא יוצא, באופן אוטומטי, וחוזר למסלול רגיל.
<אתי בנדלר: אני לא יודעת – זה טוב?
<אתי בנדלר: זה רק חלקי?
<אתי בנדלר: זה פעם שניה?
<אתי בנדלר: אחרי כמה זמן?
<אתי בנדלר: יש כאן עוד הרבה - - -
<יובל אביעד: אני רוצה להציע, בצוק העתים - אני רוצה להציע שהממונה יקבע הנחיות לעניין מי שמפר אמון ויפרסם את ההנחיות באתר האינטרנט של המשרד.
<אתי בנדלר: בצוק העתים אנחנו יכולים לעשות הרבה מאד פשרות.
<אתי בנדלר: לדעתי אלה עקרונות שהיו צריכים להיקבע בחקיקה ראשית.
<אתי בנדלר: לחלופין – בחקיקת משנה בפיקוח פרלמנטרי.
<אתי בנדלר: כאן אתה מציע שזה יהיה בהנחיות.
אבישי ברוורמן: אני מציע שזה יהיה בתקנות ותביאו את זה לאישור הוועדה.
אבישי ברוורמן: אתם לא מוכנים, מה אני אעשה?
<יובל אביעד: בסדר, שיהיה תקנות.
<אתי בנדלר: אז מפר אמון הוא מי שמייבא טובין או מבקש לייבא טובין שנוכח הממונה כי התקיים לגביו אחד או יותר מאלה, "והתקיימו בו תנאים נוספים שקבע השר באישור הוועדה".
<אתי בנדלר: העניין הוא שכל עוד לא יהיו תקנות כאלה לא יהיה מפר אמון.
<אתי בנדלר: זה ברור?
<אתי בנדלר: אני אנסח את זה כך שיהיה ברור שכל עוד לא יהיו תקנות, לא יהיה מפר אמון.
<יורם נדלר: אני חושב שאי אפשר לעשות את זה כי כל יום יש מפרי אמון.
<יורם נדלר: זה כמו להגיד לא לרשום דוחות תנועה לאנשים בינתיים.
<יובל אביעד: לפי החוק הקיים היום יש נוהל, 401, שמגדיר מה זה מפר אמון.
<אתי בנדלר: אז תקנות לעניין זה יובאו לאישור הוועדה תוך שנה מיום תחילת החוק?
<אתי בנדלר: עד אז יחולו הנהלים שנקבעו על ידי מכון התקנים.
<יורם נדלר: ואם שנה לא יביאו?
<יורם נדלר: רבותיי, מדובר פה בסכנות לציבור.
<יורם נדלר: לא מדובר פה בשעשועים.
<לאה ורון: מדובר פה באלף עובדים שצריכים לעשות את עבודתם.
<לאה ורון: תעשו את עבודתכם.
<יורם נדלר: אנחנו עושים את עבודתנו, אני מזמין אותך לבוא לראות.
אבישי ברוורמן: האם דעתה של היועצת המשפטית נחה?
<אתי בנדלר: בצוק העתים.
אבישי ברוורמן: מר נדלר, אם אתה תראה שבגלל ההנחיה הזו פתאום יש הפרות אמון, תתקשר אלי ואני אכנס את הוועדה וננזוף במי שהתיר להעביר תקנה כזו.
<יורם נדלר: יש לך 40% פסילות בצעצועים לתינוקות ומשחקים.
<יורם נדלר: ו-20% סכנת מוות.
רן כהן: מחצית מזה – סכנת מוות.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב ראש- שמעת?
אורלי לוי אבקסיס: 40% סכנת מוות.
<גרישה דייטש: אני מבקש לתקן את המספר הזה.
<גרישה דייטש: כשמדובר על 40% צריך לציין שאחוז גבוה של פסילות הן פסילות בנושא של סימון, פסילות על תנאי, בואו נדייק.
רן כהן: פסילה על אי סימון היא פסילה מוצדקת.
<יורם נדלר: גם בבריכות שחייה כשטבעו ילדים, אם היתה חוברת הסבר רצינית, אולי זה לא היה קורה.
אבישי ברוורמן: השאלה היחידה ששאלתי את מר גולדשטיין: האם התיקון הזה שהוצע, שזה יבוא בעוד שנה, יגרום למצב שפתאום אין הפרות אמון ויש בלאגן טוטאלי?
<דניאל גולדשטין: קודם כל, הפרות אמון זה דבר מאד חשוב.
<דניאל גולדשטין: זה מה שמיישר את כולם.
<דניאל גולדשטין: זו הסנקציה.
<דניאל גולדשטין: אסור שיהיה מצב בכל נקודה נתונה שאי אפשר יהיה לבצע את הפרות האמון האלה.
<דניאל גולדשטין: לכן מה שאני מנסה להגיד, ההצעה היא שעד שלא תהיה תקנה – יישאר בתוקפו הנושא הזה.
<אתי בנדלר: ובלבד שתוך שנה יובאו התקנות לאישור.
<דניאל גולדשטין: ואם לא יבוא תוך שנה, בגלל כל מיני סיבות אחרות?
אבישי ברוורמן: למה לא יבוא?
רן כהן: כי מי יוזם את זה?
רן כהן: זה או הכנסת או המשרד.
אבישי ברוורמן: בלי הכנסת המשרד לא יעביר חוקים פה.
רן כהן: אז אני אומר לעמית לנג - - -
<עמית לנג: יובא.
<יורם נדלר: אני מזמין אתכם לראות כמה משאיות של צעצועים אנחנו משמידים.
<יורם נדלר: זה לא עורבא פרח.
מיכל בירן: הסעיפים הקטנים (ב)ו –(ד) הם עיקר העניין שלשמו התכנסנו כאן.
מיכל בירן: מה שקורה – היום יש לגרישה ממילא את הסמכות.
מיכל בירן: ברירת המחדל היא בדיקה וממילא יש לו את הסמכות להחליט מה לא דורש בדיקה ויכול לעבור לתצהיר.
מיכל בירן: אגב, חשוב לציין שהעירו את תשומת לבי שבכל העולם מדברים על תצהיר של היצרן ואתם מדברים על תצהיר - - -
מיכל בירן: אני רוצה לסיים את דבריי:
מיכל בירן: אני אומרת שעד עכשיו ממילא הסמכות היתה בידך, אבל האחריות היתה עליך, קודם כל בדיקה, אבל אתה מחליט מה פטור ודורש תצהיר.
מיכל בירן: מה שקורה פה, וחשוב שכל מי שמצביע יבין – הם זורקים את האחריות עלינו.
מיכל בירן: מעתה, ברירת המחדל היא תצהיר, ורק אז, אחרי שכבר קיבלו תצהיר, צריך להגיד – לא ללכת לבדיקה.
מיכל בירן: הדבר הזה הוא הפרה.
מיכל בירן: הוא מזמין בסופו של דבר שנתכנס כאן, חלילה, שתצא לאיזה ילד עין.
מיכל בירן: יגידו שאנחנו אחראים כי בעצם אנחנו אישרנו שהברירה היא תצהיר והאחריות היא עלינו.
מיכל בירן: זה העניין המרכזי וכולם צריכים להבין שעל זה אנחנו מצביעים.
אבישי ברוורמן: תודה, חברת הכנסת בירן.
אבישי ברוורמן: את לא חברה בוועדה אבל כשאת מופיעה בוועדה קולך ברור, נשמע ונחרץ.
<אודי פלג: אני רוצה להמשיך את דבריה של חברת הכנסת בירן.
<אודי פלג: אנחנו מבינים שאין כניסה חופשית לישראל למוצרים שחל עליהם תקן רשמי.
<אודי פלג: יש שתי דרכים לסנן את ההגעה שלהם.
<אודי פלג: דרך אחת – חובת הבדיקה, בדיקת ההתאמה, והדרך השניה היא תצהיר.
<אודי פלג: היום, ברירת המחדל כפי שתואר פה היא חובת בדיקה, אלא אם כן מצא הממונה שניתן להקל, לאחר שהוא בדק שאין סכנה לציבור או לאיכות הסביבה, ומעביר למסלול שלתצהירים.
<אודי פלג: על פי הצעת החוק מציעים להפוך את הסדר.
<אודי פלג: בצורה כזו אנו חושפים את הציבור לסכנה שאפשר למנוע אותה מבלי לסגת מהכוונה להקל במקום ששם יש מקום להקל ועדיין הממונה יוכל להעביר מחובת בדיקה לתצהירים, מקום שמצא שאין סכנה.
אבישי ברוורמן: דיברת בקצרה ובבהירות.
אבישי ברוורמן: האם רן כהן מסכים עם ההערה הזו?
אבישי ברוורמן: האם דני גולדשטיין מסכים?
מיכל בירן: הוא מציע להחליף את הסדר של הסעיפים (ב) ו-(ד).
<דניאל גולדשטין: אין בעיה עם הדבר הזה, אמרתי גם בתחילת דברי – אני, מבין מהחוק, מאיך שהוא מוצג, שבבירור יש אחריות על הרגולטור לבדוק את המוצרים, האם הם מסוכנים.
<דניאל גולדשטין: נקודה.
<גרישה דייטש: בעניין של תצהירים, בעניין של רמה - אנחנו מדברים, קודם כל מתנים את הפעלת החוק בהגברת האכיפה.
<גרישה דייטש: אנחנו מגבירים את האכיפה באופן משמעותי - - -
מיכל בירן: איך אתה מגביר עם 10 פקחים?
מיכל בירן: עם כמות של פקחים שלא מספיקה לעשות כלום.
מיכל בירן: שליש מפקחי העבודה.
<גרישה דייטש: קודם כל אנחנו מדברים על הגברת האכיפה משמעותית.
<גרישה דייטש: קיים סיכום תקציבי.
<גרישה דייטש: זו תשתית שמאפשרת לנו ליישם את המטרה שאנחנו מעוניינים להתקרב לשיטות מקובלות באיחוד האירופי ובארצות הברית.
<גרישה דייטש: לעבור לתצהירים.
<גרישה דייטש: יחד עם זאת אני רוצה להוסיף דבר נוסף – אז תהיה לנו אכיפה.
<גרישה דייטש: החוק הזה הרי לא מופעל בלי אכיפה.
<גרישה דייטש: כממונה על התקינה שקובע קבוצות אני אומר על סמך ניסיון של שנים – הרבה יותר קל להחמיר מאשר להקל.
<גרישה דייטש: כשאנחנו מנסים להקל אנחנו נתקלים בהתנגדות של כל מיני גורמים, התנגדות לעתים גם פופוליסטית, ואני לא מצביע על הכנסת כאן.
<גרישה דייטש: אבל יש.
<גרישה דייטש: יש ויש.
<גרישה דייטש: הרבה יותר קל להחמיר.
<גרישה דייטש: אז מקבוצה 3 להעביר לקבוצה 1 – הרבה יותר קל, בפועל, ועשינו פעולות – מאשר להוריד רק לתצהיר.
מיכל בירן: על כמה פקחים מדברים?
מיכל בירן: על שלושים פקחים.
אבישי ברוורמן: היה דיון על מספר הפקחים.
אבישי ברוורמן: אמרנו שיש רק שלושים פקחים.
אבישי ברוורמן: דיברנו על זה.
<גרישה דייטש: אם יש שאלה לגבי אכיפה אז כמות של המנהל שיעסוק באכיפה- במשרד הכלכלה, שיהיו 40 משרות במנהל הזה.
<גרישה דייטש: היום יש 10.
<גרישה דייטש: זה הרבה יותר מהמקובל במדינות אירופה.
מיכל בירן: אנחנו יודעים מה המצב - - הם לא עומדים בעומס.
אבישי ברוורמן: ביקשתי ממך שני דברים – האם התיקון שמוצע כאן מקובל עליך?
<גרישה דייטש: כן, התיקון מקובל במיוחד כי החוק מצלם חלוקה של המצב היום.
<גרישה דייטש: החלוקה של היום נשארת.
מיכל בירן: אין לכם התנגדות להחליף את הסדר?
<עמית לנג: לא מסכימים להפוך את הסדר.
דוד צור: בניגוד למה שנשמע פה יש פה חוק שהוא חוק טוב.
דוד צור: אני מתפלא על הצד הסוציאליסטי של השולחן.
דוד צור: החוק בא להוריד מחיר.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בעד הורדת מחיר אבל בלי להוריד את תוחלת החיים של התינוקות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם מדברים על מוצרים שמונעים שכחה של ילדים במכוניות.
אורלי לוי אבקסיס: גם על זה.
דוד צור: זה לא שייך.
אורלי לוי אבקסיס: אתה העלית את הנושא, חבר הכנסת צור, לכן רק חידדתי.
דוד צור: אני בעד המוצרים האלה, להפך, אני רק בא לומר - - -
אבישי ברוורמן: יש לי בעיה עם צורת הדיון שהתפתחה פה לאחרונה.
אבישי ברוורמן: באו חברי כנסת חדשים מאד פופולריים, מאד ורבאליים, שלא היו בכל הישיבות, וכבר חוזרים כל הזמן על הדברים.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת צור הוא חבר קבוע של הוועדה.
אבישי ברוורמן: יושב כל הזמן.
אורלי לוי אבקסיס: מה אתה מציע, שאני לא אדבר בגלל שאני לא חברה בוועדה?
אבישי ברוורמן: שלא תדברי ללא רשות דיבור.
אורלי לוי אבקסיס: אני מחכה להצבעה על ההסתייגות שלי, זה הכל.
דוד צור: לדעתי הצנועה, יש פה חוק שבא להקל על תהליכים.
דוד צור: יש פה הרבה בלמים בדרך.
דוד צור: אחד – שאומרים שמצלמים מצב.
דוד צור: אני רוצה לומר למי שטוען שחושפים פה את הציבור לתקנות – גם ההעברה של הרגולטור מקבוצה לקבוצה, רק של הרגולטור, ואם ברירת המחדל תהיה התצהיר, בסופו של דבר היא לא משיתה איזה אחריות רק על היבואן.
דוד צור: היא, בסופו של דבר משאירה את האחריות לפתחו של הרגולטור.
דוד צור: בסוף היום הוא יצטרך להסביר למה הוא עשה את ההעברה הזו אם המוצר הוא מוצר שלא היה צריך לעבור.
מיכל רוזין: אבל זה לא נכון.
דוד צור: אני רוצה לסיים את דברי.
דוד צור: לכן אני אומר שאין פה זריקה של אחריות ליבואן.
דוד צור: יש פה, בעצם, אחריות כפולה.
דוד צור: פעם אחת של זה שמצהיר, אם זה יצרן – עוד יותר טוב, אבל אם זה יבואן שמביא מבחוץ, וזה כל המהות של העניין, אז יש לו אחריות אחת, ויש את האחריות של הרגולטור האם להעביר או לא, מקבוצה לקבוצה.
דוד צור: לכן אני חושב שהחוק טוב, עם בלמים נכונים.
חנא סוייד: היום, שר הכלכלה ענה לשאילתה במליאה, שהוא נגד רגולציה.
חנא סוייד: הוא רוצה לאתר רגולציה שהיא מיותרת לדעתו, to kill it.
חנא סוייד: להרוג אותה.
חנא סוייד: אני אומר לך שעקרונית זה דבר לא מקובל.
חנא סוייד: זה בסופו של דבר יפגע בבטיחות של הציבור.
חנא סוייד: זה מקרה ראשון שאנחנו צריכים להתנגד לו.
חנא סוייד: לא יכול להיות מצב כזה שיוצא – אתה תסכים אתי – שרגולציה זה דבר טוב, זה anti-business, זה לא נכון.
חנא סוייד: זה בסופו של דבר יפגע בבטיחות של הציבור ואנחנו כאן אמונים ומייצגים את הציבור.
חנא סוייד: לכן אני נגד הדעה הכלכלית הזו.
<ירון לוינסון: אני יושב פה מ-8 בבוקר אז אני מבקש לומר בדקה אחת – קודם כל, אני רוצה לומר שכל אלה שמדברים בשם ציבור הצרכנים – חבר הכנסת צור, כבר נאמר פה על ידי האוצר שלא בטוח שהמחיר ירד.
<יאיר זילברשטיין: לא נכון.
<יאיר זילברשטיין: המחיר - - -
<ירון לוינסון: עדיין, ואני מדבר מבחינה צרכנית – הבטיחות, האיכות, הבריאות – הרבה יותר חשובים, גם אם זה יעלה עוד שקל יותר.
<ירון לוינסון: זה דבר אחד.
<ירון לוינסון: לגבי מה שקורה היום - כל התצהירים שמוגשים היום חלקם לא נכונים, חלקם מזויפים, ואני לא יודע מה עושים עם מי שזייף.
<ירון לוינסון: דבר שלישי, לגבי מה שיצרו בחו"ל, איך שהבנתי - היצרנים נותנים את התצהיר, לא היבואנים, וזה הבדל מהותי.
<ירון לוינסון: פה מציעים שהיבואנים יתנו תצהיר.
<ירון לוינסון: במלחמת השוק שקיימת היום בין היבואנים – אנחנו מכירים יבואן שלא יגיד שאצלו הכל בסדר?
<ירון לוינסון: כולם יתנו את התצהיר.
<ירון לוינסון: הרי אין לזה סוף.
<ירון לוינסון: יש הבדל בין הצהרת יצרן להצהרת יבואן.
<ירון לוינסון: פה, איך שאני מבין, מדובר על הצהרת יבואנים.
<ירון לוינסון: זה הבדל מהותי.
<ירון לוינסון: מבחינה צרכנית זו פגיעה בצרכן, עם כל הכבוד.
אבישי ברוורמן: יש לי שאלה אליכם – עד היום בדיונים פה היו הרבה חיכוכים, והצלחנו להגיע לפשרות.
אבישי ברוורמן: כאן יש איזו ליבה מסוימת.
אבישי ברוורמן: אם אתם לא מגיעים לפשרה, נגיע להצבעה.
אבישי ברוורמן: זו הדרך היחידה.
אבישי ברוורמן: האם אתם רוצים חמש דקות כדי להגיע להבנה ופשרה, או שנלך להצבעה?
אבישי ברוורמן: לי אין דרך אחרת, כי זה חוזר פה, עכשיו, זה מתחיל להיות שכל אחד חוזר על הטענה שלו.
איילת שקד: אנחנו יכולים להצביע על החוק כמו שהוא.
איילת שקד: חברת הכנסת אורלי לוי מבקשת להחריג את מוצרי הצעצועים והתינוקות.
איילת שקד: השאלה אם אפשר.
אבישי ברוורמן: אני מציע להגיע לפשרה, כי אני חושב שיהיה פה הרבה מאד בלאגן.
<יורם נדלר: יש לנו דווקא הצעת פשרה – להפוך את סעיף (ד) לפני סעיף (ב).
<יורם נדלר: סעיף (ד) – תקראו אותו, ותראו את ההבדל.
<יורם נדלר: להכניס קודם כל – "רשאי השר לקבוע בצו פיקוח חובה על המצאת אישור מעבדה על התאמת טובין לתקן רשמי".
<יורם נדלר: מה שאני מציע – להחליף את ברירת המחדל לבדיקה במקום הצהרה.
<יורם נדלר: בסעיף (ד) זה מופיע, כהמשך.
<יורם נדלר: אז במקום סעיף (ב) לשים את סעיף (ד) ואת סעיף (ב) לשים אחריו.
<אתי בנדלר: זו בדיוק ההצעה של החלפת ברירת המחדל במילים אחרות.
<אתי בנדלר: האם ברירת המחדל תהיה המצאת אישור מעבדה והממונה יכול לקבוע במקום זה חובה להסתפק בתצהיר, או-ברירת המחדל תהיה המצאת תצהיר ו- - -
מיכל רוזין: אז מראש, אם הוא יכול להחליט, הוא יכול להחליט גם על תצהיר.
מיכל רוזין: אז למה לא להפוך את היוצרות?
מיכל רוזין: זה גם נותן יותר שקט לצרכנים, כי קודם כל זה עובר אותך.
מיכל רוזין: קודם כל אתה אחראי.
מיכל רוזין: אתה יכול להחליט שזה תצהיר, אתה לא חייב לשלוח לבדיקה.
מיכל רוזין: למה שלא אתה תהיה השלב הראשון?
מיכל רוזין: אני לא מבינה את ההתעקשות אם יש את האופציה כבר גם בסעיף הזה.
<עמית לנג: הוא הסביר כבר .
<עמית לנג: שמעתי אותו עונה שלוש פעמים.
מיכל בירן: אני לא הצלחתי להבין.
מיכל רוזין: כנראה אנחנו לא מבינות, אני מבקשת שתיתן לנו קצת כבוד.