GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אריאל אטיאס: זה, בעיניי - - -
<הרן לבאות: לא.
אריאל אטיאס: אם לא נדרשת הסכמה, ואנחנו מסכימים שצריך להפחית את הביורוקרטיה, ואני הצעתי - - - אי אפשר - - אז - - בסיפור הזה ככה.
אריאל אטיאס: אתה - - תעצור אותו.
<הרן לבאות: לא, אני חוזר עוד פעם על העיקרון, אני אסביר.
<הרצל עוזר: אפשר רק הערה קטנה?
<הרצל עוזר: אני רק רוצה להסביר את המשמעות של מה שהרן לבאות מציע.
<הרצל עוזר: הרן מציע שאם אני פותח את הטלוויזיה ואני רואה שהמתחרים שלי עושים מבצע שהורג אותי, אני צריך לכנס את האנשים שלי ולהחליט שמחר בבוקר אנחנו מגיבים.
<הרצל עוזר: זה לא יהיה, ואני צריך לשלוח את המכתב להרן ולחכות שבועיים.
<הרצל עוזר: עכשיו, השבועיים האלה הם בלתי אפשריים - -
<מיכל רפאלי כדורי: 14 ימי עבודה.
<הרצל עוזר: השבועיים האלה הם בלתי אפשריים בשוק תחרותי.
<הרצל עוזר: זו נקודה ראשונה.
<הרצל עוזר: הנקודה השניה, לפחות לפי השיחות פה – לא הולכים להחיל את זה על כולם.
<הרצל עוזר: זאת אומרת, מחר בבוקר השוק פתוח, חברות הסלולאר יעשו מבצע עם התשתיות שהן קיבלו, ואנחנו לא נוכל להגיב כי אנחנו צריכים לחכות שבועיים.
<הרן לבאות: קודם כל, אם מנכ"ל הוט היה מנכ"ל חברה בגרמניה, איטליה, ספרד, אנגליה, הוא היה צריך להמתין לפעמים אפילו חודשיים עד שהוא היה יוצא בשיווק- - -
<הרן לבאות: כן נכון.
יצחק וקנין: לא יישאר לו לקוח אחד - - -
<הרן לבאות: גם הוא היה צריך להמתין הרבה יותר זמן.
<דנה נויפלד: זו רק הצעה לסדר, ליושב ראש- הרבה יותר קל לקיים את הדיון הזה כאשר רואים את ה-wording של הסעיפים כי יש פה דקויות מאד משמעותיות - - -
אבישי ברוורמן: זה דיון קונספטואלי.
אבישי ברוורמן: הוא שאל שאלה קונספטואלית.
<דנה נויפלד: שר התקשורת לשעבר מכיר ומשווה לעולם הישן, עם כל הכבוד, שהשר מכיר אותו.
<דנה נויפלד: העולם הישן הוא עולם שבו בזק מפוקחת עד הקצה כמונופול.
<דנה נויפלד: היא לא יכול לעשות כמעט כלום בלי שמאשרים לה מראש.
<דנה נויפלד: זה עולם שהולך להשתנות.
<דנה נויפלד: הולכים לשחר של יום חדש, שבו, למרות מה שתואר עד כאן, אנחנו הולכים להסיר מדרגות הפיקוח שיש על החברות – על בזק, ובמובנים מסוימים על הוט.
<דנה נויפלד: להוט אנחנו עכשיו נתייחס אחרת כי היא חברת תשתית, וגם הוט צריכה להחליף דיסקט, להתייחס לעצמה כחברת תשתית לכל דבר ועניין, גם בעניין של סמכויות שאנחנו מדברים עליהן כעת.
<דנה נויפלד: חברת הוט, חברת בזק בעבר ומחר – חברת הוט ובזק, אנחנו נותנים להן המון כוח מול החברות האחרות.
<דנה נויפלד: אנחנו צריכים לאזן.
<דנה נויפלד: אנחנו קובעים כאן כרגע סמכויות שהן סמכויות שבחלקן נשתמש ובחלקן לא.
<דנה נויפלד: אחרי זה, כאשר נעבור על הסעיפים נוכל להראות איזה סוג של כלים זה נותן לרגולטור.
<דנה נויפלד: מה שהרן הציג עכשיו זה סעיף של דיווח, כאשר המתכונת של הדיווח – אנחנו עובדים עליה ברגעים אלה, ולכן הוא לא יכול להגיד לך תוך כמה זמן - - -
<דנה נויפלד: אנחנו סגורים מצוין, אבל העיקרון הוא דיווח מראש.
<דנה נויפלד: כאשר הם יידעו מה מחפש הרן, כיוון שהם יידעו מה מתכונת הדיווח, ולכן, ככל שהם ינהגו לפי המתכונת וישמרו על המרווח שלא מהווה פגיעה בתחרות, לא תהיה בעיה.
<דנה נויפלד: הסמכות שלנו להתערב תהיה רק מקום שתהיה בעיה.
<דנה נויפלד: ברור שצריך לעבור איזשהו פרק זמן הוא מינימאלי, ככל שיהיה ניתן, במסגרת הנסיבות - - -
יעקב אשר: אבל אם המבצעים האחרים יהיו ל-30 יום ולכם ייקח לבדוק את זה 30 יום - - -
<דנה נויפלד: זה לא יהיה 30 יום.
אריאל אטיאס: יש לי הצעה.
אריאל אטיאס: שלא יביאו לנו חצי תבשיל ויגידו שאחרי זה יתנו את התוספות.
אריאל אטיאס: תביאו תבשיל מלא, תגידו מה זה אומר, כי זה לב הסיפור.
אריאל אטיאס: אדוני היושב ראש, זה לב הסיפור, ואני אגיד למה.
אריאל אטיאס: אני אחזור על זה פעם רביעית – שכולם רוצים לפתוח את התשתית, אבל לא רוצים שפתיחת התשתית תהיה בהתכתשות אין סופית בין כולם, כי בסוף מי שייפגע מזה זה הצרכן.
אריאל אטיאס: ככל שהעסק הוא פשוט וקל, גם אם הוא קשה לחברות התשתית, אז אנחנו לא רואים את הרגולטור הרבה.
אריאל אטיאס: אבל ככל שצריך - - וזה דבר מאד לגיטימי שהרגולטור, בטח משרד התקשורת, רוצה שכל הזמן השליטה תהיה אצלו.
<דנה נויפלד: ממש לא.
אריאל אטיאס: עוד מסמך, עוד נייר, עוד אישור.
אריאל אטיאס: אני מסכים שהמציאות משתנה והיא תשתנה יותר.
אריאל אטיאס: אין ספק.
אריאל אטיאס: אבל המציאות צריכה להשתנות גם אצלכם.
אריאל אטיאס: שברגע שאתם אומרים: אנחנו פותחים את השערים, אנחנו לוקחים להם את התשתית, אנחנו קובעים להם את המחיר, ומה שהצעתי עוד יותר חריף – אנחנו גם מראש אומרים לכם שאם המחיר הוא דולר ואתם פתאום עושים פה סיבוב שגורם לזה - - אז זה ירד באופן אוטומטי שאתם תדעו על זה מראש, אז הסיפור פחות או יותר הסתיים.
אריאל אטיאס: אלא מה?
אריאל אטיאס: זה שבאים ואומרים לנו – אנחנו לא גמרנו את המודל, אנחנו לא יודעים כמה זמן אנחנו נדרשים בין זה ששלחו לנו את החבילה עד שהם יכולים לשווק אותה – זה בעיניי - - אישור.
אריאל אטיאס: זה שאומרים שלא צריך את האישור?
אריאל אטיאס: צריך את האישור, כי אם הוא לא יכול במקביל להפיץ את החבילה ולהפיץ לצרכנים את החבילה, זה נקרא - - אין צורך בפרק זמן הזה, אתה יודע למה?
אריאל אטיאס: החוק הזה יסמיך אותם לעצור את החבילה ככל שהם יראו שיש בעיה.
אריאל אטיאס: הם קודם יעצרו ואז יקראו להם.
אריאל אטיאס: לא קודם יוכיחו שיש בעיה.
אריאל אטיאס: זה גם מה שקורה היום.
אריאל אטיאס: אבל יש פה שני מעצורים.
אריאל אטיאס: מעצור ראשון – תביא לי את החבילה, אני צריך עכשיו זמן לבדוק.
אריאל אטיאס: הוא לא אומר לך כמה זמן.
אריאל אטיאס: הוא צריך את הזמן.
אריאל אטיאס: תביא לנו את כל העסקה.
אריאל אטיאס: דבר שני, הוא אומר לך – אחרי זה יש לי יכולת לעצור אותו במכה אחת, ורק שעכשיו הוא יבוא ויסביר לי מה הבעיה, שעם זה אני מסכים.
<דנה נויפלד: אני אענה.
<דנה נויפלד: מה שחבר הכנסת אריאל אטיאס מציע הוא אפשרי, אבל השאלה מה העלות או המחיר שתהיה בשיטה כזו של פיקוח.
<דנה נויפלד: כאשר יצא מבצע, יצאה הנחה שגילינו בדיעבד שהיא פוגעת מאד בתחרות, האם עדיף לעצור את זה לפני שזה קורה או אחרי שזה קורה, כשהצרכן כבר ראה פרסומת בטלוויזיה, ברדיו או בעיתון שאומרת – חבילה ב-30 שקל.
<דנה נויפלד: אז, אם לא תהיה את הסמכות לעצור את זה מראש, שהות לבדוק, וזו שהות קצרה, עם כל הכבוד, אנחנו לא מדברים על העולם של פעם – אני מנסה לשכנע אותך שהעולם הולך להשתנות.
אריאל אטיאס: שאתם יותר זריזים היום.
<דנה נויפלד: כן.
<דנה נויפלד: וזאת הכוונה, ולכן אנחנו נקבע את מתכונת הדיווח.
<דנה נויפלד: אני מבקשת לעדכן אותך במה שקרה מאז שעזבת את המשרד.
<דנה נויפלד: לכן, לבוא לצרכנים ולהגיד – יש מבצע שהוא מאד מאד זול אבל אנחנו נעצור אותו, זה הרבה יותר קשה.
<דנה נויפלד: זה גם פחות הוגן כלפיהם, כשהפרסומת כבר רצה, כבר יש מבצע, ואז צריך להודיע להם – תפסיקו.
<דנה נויפלד: זה לא הגיוני.
אבישי ברוורמן: השר שמע את השר לשעבר, שמע את הצוות שלו, ויש לו איזה רעיון.
גלעד ארדן: אני רוצה להציע פשרה.
גלעד ארדן: חבר הכנסת שמולי אמר דבר נכון, רק שאני אשתמש בו הפוך.
גלעד ארדן: הוא אמר: השר הנוכחי הוא זה, ואני לא יודע מי הוא יהיה בעתיד.
גלעד ארדן: אז אני עכשיו משתמש בזה כלפיך.
גלעד ארדן: לך, אולי, יש אומץ ציבורי לעצור מבצעים אחרי שהציבור ראה אותם והתרגל אליהם, או התלהב מהם.
גלעד ארדן: אני לא בטוח שלי יהיה - - -
גלעד ארדן: זה יביא לכותרות שליליות.
גלעד ארדן: אני עוד פעם מזכיר: כשאנחנו רוצים לבסס תחרות, אנחנו רוצים לבסס אותה לטווח ארוך.
גלעד ארדן: לא לאפשר לאחד המתחרים שיש לו יתרון יחסי, כי הוא גם מוכר עוף והוא גם בעל המשחטה, והוא אחד היבואנים הבלעדיים של עוף בארץ, להוריד באופן זמני את מחיר העוף הסופי, למוטט את המתחרה שלו כי המרווח שלו לשחק הוא קטן יותר, ואז, כשהמתחרה שלו מתמוטט, בעוד שנה, כשמתחלף השלטון ומגיע שר אמיץ במקומי זה כבר יהיה מאוחר מדי כי אף אחד לא יקים מחדש שיווק עופות אחרי שהקודם התמוטט.
אבישי ברוורמן: המושג באנגלית הוא גם מתחום השחיטה.
אבישי ברוורמן: זה נקרא cut throat competition.
גלעד ארדן: אז כנראה שהדוגמה היתה טובה.
גלעד ארדן: ומצד שני, אני מבין את הדאגה שלך וגם את הדאגה של הוט שאומרת – אם החובה הזו חלה רק עלינו או עלינו ועל בעל התשתית האחר, והמתחרה שלנו הוא זה שיזום מבצע, רחמנא ליצלן, ואנחנו נצטרך להגיב למבצע, אנחנו נצטרך עכשיו להמתין שהמשרד - - אז באופן עקרוני אני מסכים לגישתך שצריך לתחום בזמן את היכולת של המשרד לעצור את המבצע הזה שרוצים לצאת אתו.
גלעד ארדן: כיוון שאני מניח שלא היום נצביע על כל החוק, אני מבקש מהוועדה לתת לנו לדון בתוכנו ולהציע לוועדה את פרק הזמן הזה, כאשר יש פה איזון מסוים בין היכולת שלנו לשמור על התחרות ועל המתחרים שיש להם יכולות נחותות יותר, בגלל המאפיינים של מדינת ישראל, ושאין מקום עכשיו להקים פה עוד חברות תשתית, לבין הצורך שאתה אומר, גם להם, להגיב למבצעים של היריבים שלהם.
איציק שמולי: בעצם, מה שאתם מבקשים מאתנו לעשות זה להרחיב את הסמכויות של המשרד - - -
<הרן לבאות: ההפך.
<הרן לבאות: לצמצם.
גלעד ארדן: לצמצם, אבל לצמצם במידה.
<דנה נויפלד: אתה צודק, זה שובה לב, כי קשה להסביר את זה.
<דנה נויפלד: כיום יש לנו סמכות, אנחנו מוסיפים לנו סמכויות אבל הסמכויות נועדו לצמצם את הפיקוח.
<דנה נויפלד: אנחנו עוברים ממשטר מאד מאד מפוקח, מוסיפים סמכויות - - -
גלעד ארדן: חלק זה בחקיקה, וחלק זה לא בחקיקה.
גלעד ארדן: במודל הכללי, המטרה היא כאשר תהיה אפשרות לאחרים לצרוך את התשתית שלהם במחיר שמאפשר גם להם להתחרות, אנחנו מעוניינים להסיר מהם הרבה כבלים רגולטוריים שקיימים עליהם היום, רק אתם לא רואים את ההסרה הזו, כי היא לא בתוך חקיקה.
גלעד ארדן: היא מכוח החלטות שיש לנו, שיש לממונה על הגבלים עסקיים.
גלעד ארדן: הדברים הללו ודאי לא הודגשו בפניכם, אני מניח, טרום הדיון.
גלעד ארדן: אבל אני מדגיש אותם כרגע.
גלעד ארדן: כאשר בזק תוכל, מה שהיא לא יכולה היום, לכרוך את כל השירותים שלה ולהציע אותם במחיר אחד לציבור, זה ישפר מאד את היכולת שלה להתחרות וגם להוריד מחירים.
גלעד ארדן: זה לא מופיע בחוק, אבל אני מבין כשר שכאשר תינתן לה היכולת הזו, שהיא יכולת עם עצמה מאד גדולה, אני צריך שיהיו לי גם כלים יותר מידיים ובתחומים אחרים, כדי לתת את ה- fine tuning לתחרות שתיווצר.
<דנה נויפלד: אם אפשר להוסיף למה שאמר השר – חסר פה, בתוך הדיון, את המסגרת הכוללת.
<דנה נויפלד: ההצעה, כאשר רואים אותה במבודד מכל מסמך המדיניות, הרי זה מהווה פרק אחד או השלמות למסמך מדיניות מלא.
<דנה נויפלד: וכמו שהשר אמר, מסמך המדיניות ומדיניות השר, שאימץ גם את מדיניות השר הקודם, היא לבוא ולהקטין את הרגולציה.
<דנה נויפלד: מה שאנחנו עושים כאן – צריך להסתכל על זה בתמונה הכוללת.
<דנה נויפלד: חברות בזק והוט הולכות להרוויח מאד מהמהלך הזה.
<דנה נויפלד: הם יוכלו לעשות דברים שהיום הם לא יכולות לעשות.
<דנה נויפלד: התיקון של החוק מוגבל לעניין של סמכויות כי זה מה שנדרש מאתנו כרגע, כי זה מה שחסר.
<דנה נויפלד: כל השאר – נמצא לנו, ויש לנו סמכויות לעניין הזה.
<דנה נויפלד: לכן צריך לראות את זה כמסגרת כוללת כאשר הכיוון הוא דה-רגולציה ופחות רגולציה.
<שרון פליישר בן-יהודה: נאמרו פה פשוט דברים לא לגמרי מדויקים.
<שרון פליישר בן-יהודה: כבר היום, הרגולציה הנוהגת בבזק היא רגולציה מאד דומה למה שמתארים פה ואומרים שהולכים לעשות שינוי דרמטי.
<שרון פליישר בן-יהודה: גם היום, בעיקרון, הסלים שלנו מאושרים במנגנון filing כזה, שאנחנו רק צריכים להודיע, כמו שנאמר פה, ותוך שבועיים הכל מאושר.
<שרון פליישר בן-יהודה: אנחנו לא צריכים לקבל אישור.
גלעד ארדן: אז אתם מוותרים על הבקשות שביקשתם?
<שרון פליישר בן-יהודה: 90% מלקוחות בזק נמצאים היום בסלי תעריפים חלופיים שהמנגנון לקבל עליהם אישור הוא בדיוק המנגנון שתיארו כאן – שאנחנו שולחים בקשה, עובר זמן מסוים והיא אמורה להיות מאושרת.
<שרון פליישר בן-יהודה: לצערי הרב, כמו שתיאר חבר הכנסת אטיאס, בגלל הרגולציה והביורוקרטיה, למרות שכשאתה קורא בצורה מאד פשוטה את החוק כמו שהוא כתוב היום, תוך 45 יום אמורים להיות מאושרים לנו הסלים, סלים רבים אושרו לאחר שנה וחצי שנה.
<שרון פליישר בן-יהודה: רובם.
<שרון פליישר בן-יהודה: היו גם כמה שאושרו במנגנון קצר יותר.
<שרון פליישר בן-יהודה: בעולם תחרותי, כשהמתחרים שלך יכולים להשיק חדשות לבקרים מבצעים ולשנות אותם כל יום, מנגנון כה לא יכול לעבוד, שחברות צריכות לחכות שרגולטור יכול לעצור אותן.
<שרון פליישר בן-יהודה: אי אפשר להתנהל ככה.
<שרון פליישר בן-יהודה: עוד משפט אחד באותו הקשר – הלכתם לעולם שלטעמי הוא לא לגמרי דומה, כל הנושא הזה של העופות והמשחטות נשמע מאד נחמד - - -
גלעד ארדן: זה באמת לא מדויק כי יכולת התמרון שלכם היא הרבה יותר גדולה מבעל המשחטה, הרבה יותר גבוהה, אין בכלל מה להשוות.
אבישי ברוורמן: שרון, כשדיברת עכשיו אז אמרת שהאלגוריה, ההשוואה למשחטות - --
<שרון פליישר בן-יהודה: היא לא לגרמי מתאימה, כי להקים משחטה כנראה יכול, פחות או יותר, כל אזרח במדינת ישראל, לעומת זאת, כמו שאתם תיארתם פה – להקים חברת תקשורת עם תשתית שמרשתת את כל מדינת ישראל זה משהו הרבה יותר מסובך וצריך לחשוב על השלכות לעתיד.
אבישי ברוורמן: אז מה הנקודה שלך?
אבישי ברוורמן: את תומכת במה שאמר חבר הכנסת אטיאס?
<שרון פליישר בן-יהודה: אני רק אומרת שדוגמה הרבה יותר טובה והרבה יותר קרובה לכולנו פה, והיא שוק הסלולאר.
<שרון פליישר בן-יהודה: בשוק הסלולאר, כשפתחו את התחרות, חברת הוט משתמשת בתשתית של חברת פלאפון.
<שרון פליישר בן-יהודה: אף אחד לא אמר לחברת פלאפון שבגלל שהוט רוכבת על התשתית שלה אז עכשיו פלאפון צריכה, כל פעם כשהיא משווקת מבצע חדש, לעדכן את המשרד לגבי המבצע.
<שרון פליישר בן-יהודה: זו לא היתה תחרות כל כך יפה בשוק הסלולאר, כמו שכולנו פה מרוצים ממנה, אם היו עושים את המנגנון הזה בשוק הסלולאר.
<קריאה: פלאפון היא לא מונופול.
<קריאה: זה הבדל קטן.
אבישי ברוורמן: את התייחסת למה שאמרה דנה נויפלד, את מסכימה עם חבר הכנסת אטיאס – מה את אומרת, בסופו של דבר, בשורה התחתונה?
<שרון פליישר בן-יהודה: שצריך לקבוע מנגנון שלא דורש בקשה מראש, אפילו לא הודעה מראש, למשרד התקשורת, אלא - -
אבישי ברוורמן: איזה מנגנון?
אבישי ברוורמן: נניח שהיית יושבת עכשיו בצד השני של השולחן, בצד של הרן לבאות.
אבישי ברוורמן: מה היית אומרת?
אבישי ברוורמן: מה היית מציע לנו?
<שרון פליישר בן-יהודה: קודם כל הייתי יוצרת מנגנון שוויוני לכולם.
<שרון פליישר בן-יהודה: לא יכול להיות מנגנון שחל רק על שתי חברות והחברות החרות חיות בעולם אחר, אלא – כולם צריכים לחיות באותה בריכה עם אותם כללים.
<שרון פליישר בן-יהודה: דבר שני – הייתי יוצרת מנגנון, יש פה כוחות שוק, חברות מאד חכמות שיודעות להתלונן אחת על השניה, תאמין לי תוך דקה, וכוחות השוק עושים את התחרות הכי טוב.
<שרון פליישר בן-יהודה: כל חברה תשווק מה שהיא תשווק, יראה הרגולטור שהיא עשתה משהו לא בסדר?
<שרון פליישר בן-יהודה: בעיה שלה, אחריות שלה, היא יצאה במבצע, הוציאה כבר כסף על קמפיין, יודיע לה הרגולטור – עשית משהו לא תקין, תעצרי.
<שרון פליישר בן-יהודה: לא שצריך להודיע מראש, לחכות עכשיו שלשה שבועות, ואז אני צריכה לשנות - --
אריאל אטיאס: אני לא מסכים עם הדבר הזה שלא צריך להודיע בכלל.
אריאל אטיאס: זה בסדר להודיע.
אריאל אטיאס: אני לא מסכים עם זה שיהיה פרק זמן שבו הוא צריך לבדוק.
אריאל אטיאס: אז אני אגיד עכשיו משהו על התייעלות.
אריאל אטיאס: הרבה יותר חזק זה לעצור מבצע שלא פעל לפי המנגנון, ואני לא קונה את זה שהשר ארדן לא אמיץ - - -
אבישי ברוורמן: הוא אמיץ מאד.
אריאל אטיאס: הוא אמיץ מאד, וברגע שהוא יזהה את ההזדמנות הזאת הוא יתנפל עליה בהנאה רבה והוא יפרק אותם לחתיכות, את המבצע הזה, וזה בסדר גמור.
אריאל אטיאס: אני אומר משהו מאד פשוט: המטרה של מה שאני מציע זה שלא יהיה את הביורוקרטיה הקבועה שמטבע הדברים משרד רגולטורי, וכל משרד – גם במנהל זה ככה, וגם במשרד הפנים זה ככה – רוצה להשאיר אצלו כל דבר.
אריאל אטיאס: אם יש בזה תועלת – הבנו.
אריאל אטיאס: היכולת לעצור את המבצע עכשיו ורק אחרי זה לזמן אותם – קיימת.
אריאל אטיאס: אני לא מציע לבטל אותה.
אריאל אטיאס: זה לא שאתה עוצר.
אריאל אטיאס: אני רוצה להזכיר פה, לנוכחים, שבתקופתי בזק עשתה מבצע שלא לפי הכללים.
אריאל אטיאס: המבצע גם נעצר והיא גם קבלה 7 מיליון שקל קנס.
אריאל אטיאס: אני לא חושב שמאז היא עשתה מבצעים אסורים.
אריאל אטיאס: לכן, אני לא מציע עכשיו להיות במקום שאומרים להם עכשיו - - -
אבישי ברוורמן: פשוט, אצל השר.
אריאל אטיאס: זה יותר חזק לעצור מבצע שלא הלך לפי הכללים מאשר לבוא ולהגיד עכשיו תנו לי את היכולת.
אבישי ברוורמן: אתה אומר ששוט כזה, למען יראו וייראו – הרבה יותר אפקטיבי.
אריאל אטיאס: משפט אחרון.
אריאל אטיאס: אני אגיד לך למה זה לא ייקח לו שבועיים ולא שלושה: כי בתוך התהליך הזה, ולכן אני אמרתי – אני רוצה שתראו את הכל, אל תראו לי רק שורה אחת – בתוך התהליך הזה תמיד יהיה כתוב שנניח הוא קבע שבועיים, ואז יש לו שאלות.
אריאל אטיאס: ביום האחרון של השבועיים הוא שולח שאלה.
אריאל אטיאס: הוא צריך להגיב, בינתיים המבצע לא יוצא, כי אנחנו בדיאלוג.
אריאל אטיאס: הדבר הזה ייקח חצי שנה.
אריאל אטיאס: שאתה אומר לבזק והוט – זה המודל לבניית תעריפים, הם יודעים לעשות תחשיבים לא פחות ממשרד התקשורת.
אריאל אטיאס: אתה אומר: תדע לך שאם לא תעמוד בכללים אני גם אעצור אותך וגם אקנוס אותך.
אריאל אטיאס: אני רוצה לדעת מראש, אבל אתה לא צריך להמתין לי דקה.
אריאל אטיאס: שלח לי את זה.
אריאל אטיאס: זה כמו המסים בארצות הברית.
אריאל אטיאס: אם תופסים אותך – אז יש סנקציות.
אריאל אטיאס: פתרנו את הבעיה.
אבישי ברוורמן: הנימוק היחיד ששמעתי, שקשה מאד מבחינה ציבורית – מכיוון שהציבור ממילא מרגיש בתור הקוזק הנגזל, שבסך הכל הוא משלם הרבה יותר, כפול ויותר מאשר אירופה, אז שר אמיץ ככל שיהיה, ברגע שהמחירים יורדים, ללכת עם הנבוט – הציבור יגיד: מה אתה רוצה?
אבישי ברוורמן: הורידו את המחירים.
אבישי ברוורמן: זה הנימוק היחיד שלכם לדבר הזה.
גלעד ארדן: תרשה לי להגיד עוד משפט: אני לא אוכל לקנוס כמו שהשר אטיאס אמר כי כדי לקנוס אני צריך להודיע מראש לבזק והוט איזה מבצעים, עד כמה מותר להם להוזיל.
גלעד ארדן: אני לא מעוניין מראש לתת להם את מרווח המבצעים שלהם, שאם הם יחרגו ממנו - - זה פיקוח עדיף, בעיניך?
גלעד ארדן: זה הצד השני של המטבע.
גלעד ארדן: מה זאת אומרת שהם יודעים?
גלעד ארדן: אני לא יכול לחשב דבר כזה.
אבישי ברוורמן: זה דיון מאד חשוב.
אבישי ברוורמן: יושבים פה שני שרי תקשורת אמיצים - - -
גלעד ארדן: אנחנו מתעכבים על זה וזה לא העיקר.
אריאל אטיאס: זה העיקר.
אריאל אטיאס: בגלל שיש שני דברים שהם עיקר ברפורמה פה: אחד, זה איך אתה מתמחר את העלות פלוס הרווח הסביר, מה השיטה.
אריאל אטיאס: והדבר השני – אחרי שכבר פתחת את התשתית, איך זה מתחיל לעבוד.
אריאל אטיאס: כאילו – בנית דשא לכדורגל, ועכשיו – איך משחקים.
יעקב אשר: השאלה היא אם אי אפשר להבהיר, דווקא לעשות כאיזו פשרה הגיונית, שבעצם מעבירה גם את הלחץ על אותו רגולטור, כי אחרת זה לא ייגמר.
יעקב אשר: אמר גם השר שהם יביאו הצעה יותר מפורטת.
יעקב אשר: יכול להיות שאפשר לתת פרק זמן מאד מאד סביר וקטן, אפילו.
יעקב אשר: שני השרים שנמצאים כאן, נכון – שניהם אמיצים, אבל נכון שתהיה בעיה מול ציבור לבוא ולהסביר למה עצרת להם מבצע, מה שאני חושב שיכול להיות – ובאמת, לדיון הבא, לבוא ברמת הפירוט הסופי של העניין הזה – לתת פרק זמן מאד קצר, עם דגש על קצר, שבו מעבירים את הדיווח ואתם בודקים את זה, אבל פרק זמן מאד קצר.
גלעד ארדן: פשוט הופכים את החזקה – אם לא הגבנו, המבצע נכנס לתוקף.
יעקב אשר: אם זה משהו שהוא צועק לעין וברור שהוא הפרה חמורה של כללי המשחק, זה דבר שאתה לא צריך יותר מיום או ימים ספורים ממש, לבדוק את זה.
יעקב אשר: במידה ובשקיפות הראשונה הסתכלתם ולא ראיתם משהו נורא, וצריך בדיקה נוספת – זה כבר יהיה על הזמן שהעסק כבר ירוץ, כי אם לא ידעת לזהות בהתחלה את זה, זה בעיה שלך.
יעקב אשר: תעשו איזה מנגנון נורא קטן, תביאו את זה לפה באיזושהי צרוה מאד מובנית, וברורה, גם לאנשים שלא דוברי אנגלית באופן שוטף, מסיבות אובייקטיביות.
חנא סוייד: אדוני היושב ראש, אני מבקש, אולי, לחדד את העניין שעומד בפנינו:
חנא סוייד: גישה אחת מדברת על כך שהמשרד יהיה שופט, במובן זה שאתה קובע כללים, תן לזרום, ואז אתה תשפוט בנקודת זמן מסוימת, תגיד – לא, זה לא טוב, ותפסול.
חנא סוייד: הגישה השניה היא גישה של רגולטור, שאני מבין שהמשרד, מה שמוצע כאן, לא מחדד בדיוק איך הרגולציה הזו תפעל, מבחינת – זמן, לפני, אחרי.
חנא סוייד: אז צריך שהמשרד יחליט אם הוא רוצה להיות שופט או רגולטור, ובאיזה אופן.
<דנה נויפלד: בנקודה הזו – הרי כולם מסכימים כאן שלא יעלה על הדעת, אני חושבת, שיהיו פרקטיקות אנטי תחרותיות.
<דנה נויפלד: המחלוקת שנמצאת כרגע בדיון - - -
חנא סוייד: של איזה אופציה?
חנא סוייד: של כל היישום.
<דנה נויפלד: אני מדברת בידי חברות שיש להן שני אינטרסים – הן גם בעלות תשתית וגם נותנות שירותים.
<דנה נויפלד: יש להם אינטרס כפול, והן רוצות את השירותים שלהן למכור, ויש להן גם תשתית.
<דנה נויפלד: לכן זה הופך את הכוח שלהן לחזק יותר.
<דנה נויפלד: עכשיו השאלה היא מתי יותר הגיוני, ועל חשבונו של מי, לעצור, כאשר הפרקטיקה היא אנטי תחרותית במובהק.
<דנה נויפלד: האם צריך שהציבור יסבול או שהן יצטרכו לחכות פרק זמן מינימאלי כדי שאנחנו נבדוק האם יש פה פרקטיקה אנטי תחרותית?
<דנה נויפלד: והאם עדיף שאתם, לפי מה שאתם מציעים – עדיף שהציבור יסבול?
<דנה נויפלד: למה?
<דנה נויפלד: כי הציבור ירא שיש מבצע, והציבור יראה שעוצרים לו את המבצע, ואומרים לו: חשבת שתוכל לרכוש מוצר זול ולא תוכל לרכוש אותו.
אבישי ברוורמן: אני חושב שכרגע, לפחות, אני הבנתי שהמקל הגדול שחבר הכנסת אטיאס היה מוכן לתת הוא מאד קשה, גם לשרים אמיצים, ברגע שהמחירים יורדים, כי הציבור ממילא כועס על כך שהוא מרגיש עשוק.
אבישי ברוורמן: לכן המקל הזה קצת בעייתי, וזו בעצם הבעיה כאן.
אבישי ברוורמן: השאלה – בלי המקל הזה, איך אפשר בכל זאת להחיש את התהליך, שלא ניכנס פה לביורוקרטיה מוגזמת וכמו שאמר חבר הכנסת סוויד – שהרגולטור יהפוך להיות לא אפקטיבי.
<אורי וטרמן: אני מ-012.
<אורי וטרמן: אנחנו רואים, וגם ראינו בעבר, וזה קרה ממש לפני שנה ומשהו, כשהיה מהלך דומה בשוק ה- ISP, הוט השיקה ספקית חדשה במחירים יחסית נמוכים מאד.
<אורי וטרמן: היתה צעקה גדולה, ולקח למשרד התקשורת בערך 5 שבועות לעצור את זה.
<אורי וטרמן: לא את המבצע, היה שם שיווק משותף.
<אורי וטרמן: אני חושבת שמה שדנה נויפלד אומרת הוא נכון: ייקח זמן למשרד התקשורת גם לעצור, גם להרים את הנבוט, בגלל הסיבות שאמר השר ארדן, ולא רק.
<אורי וטרמן: בסוף יש עיתונאים, ואם יש מבצע טוב לציבור עכשיו, זה לא מבצע של אינטרנט ב-20 שקלים.
<אורי וטרמן: זה שיתנו חבילת תקשורת בבזק, שכוללת – אינטרנט, טלוויזיה של YES, סלולאר והכל – במחירים שלא היו עד היום.
אבישי ברוורמן: לא, אני חושב שזה חשוב מאד, מה שנאמר כאן.
אבישי ברוורמן: אם השר אומר לך בעצמו שקורה מצב כזה, הוא השר המכהן, והוא אומר שקשה לו, הוא לא יפעיל את הנבוט הזה כיוון שהמחירים ירדו, אז אין גוזרים גזירה על השר כשהשר לא יכול לעמוד בה.
אריאל אטיאס: אני חושב שזה פוגע בתחרות.
אבישי ברוורמן: לא משנה, אבל זו המציאות.
גלעד ארדן: אני רק אומר לפני שהשר לשעבר אטיאס עוזב, כי אתה יודע יותר ממני על ההיסטוריה.
גלעד ארדן: אתה בטח יודע שיש היום החלטה של הממונה על הגבלים העסקיים שבזק צריכה למכור את הבעלות שלה ב-YES למשל.
גלעד ארדן: יש דברים שלא נמצאים כאן, בחקיקה, אבל אם הרפורמה הזאת תקרה והמתחרים של בזק יוכלו להשתמש בתשתית שלה במחירים הוגנים שמאפשרים לה להתחרות, אז בזק תקבל – אני לא אקרא לזה סוכריה, כי זה הרבה יותר גדול מסוכריה, כי האלטרנטיבה של בזק זה לא בין כזה או כזה, זה בין זה שמחר לא יהיה להם טלוויזיה למכור - - -
אריאל אטיאס: יש לך טעות, לא אמרתי בזק.
גלעד ארדן: אבל אני אומר.
גלעד ארדן: אתם מתייחסים לתמונה שמצוירת לכם רק על פי מה שכתוב בנוסח החוק.
גלעד ארדן: אתם רואים שם כאילו הכבדה בכושר שלנו לפקח עליהם.
גלעד ארדן: אז אני אומר: אתם לא רואים את התמונה המלאה, כי התמונה המלאה היא לא בחקיקה.
גלעד ארדן: למשרד יש, מכוח חוקי עבר, סמכויות – מי כמוך יודע – מרחיקות לכת, לקבוע לא מחיר מקסימום אלא מחיר פיקס.
גלעד ארדן: חובה לקבוע.
גלעד ארדן: הרי זו הטענה של בזק תמיד שהם לא יכולים להוזיל מחירים בגלל המשרד.
גלעד ארדן: אנחנו מתכוונים, אני מצהיר לפרוטוקול - - - <
אבישי ברוורמן: אני מצטער, אנחנו נסיים את הישיבה הזו עכשיו.
אבישי ברוורמן: אנחנו ממשיכים אותה ביום שני ב-10 בבוקר.
אבישי ברוורמן: נקיים את כל הדיונים בנושא התקשורת, נגמור אותם בלוח הזמנים, אבל הדיונים יהיו מאומצים.
אבישי ברוורמן: אני מציע שבזמן הזה, דנה נויפלד והרן לבאות יתייחסו לחלק מההערות כאן, ותתקדמו גם לגבי המודל.
אבישי ברוורמן: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.
אבישי ברוורמן: רבותי חברי הכנסת, מכובדי, מפקד גלי צה"ל ירון דקל, נציגי המוסדות.
אבישי ברוורמן: אני אמרתי קודם שהייתה פה שתיקה לפני שהתחיל השידור.
אבישי ברוורמן: אני מזכיר שהיום, אומנות הדיבור וכמה שיותר להופיע בפייסבוק ובטוויטר הופך את האדם לחשוב ורציני.
אבישי ברוורמן: היה פעם שר בממשלת ישראל, שאני חושב שרק אנשים עם קרחות ושיער לבן כמו האנשים שיושבים מולי – לא משמאלי או מימיני – זוכרים.
אבישי ברוורמן: קראו לו: חיים גבתי.
אבישי ברוורמן: חיים גבתי היה שר חקלאות, אחד השרים הטובים בתולדות מדינת ישראל – אבל הוא כמעט לא דיבר.
אבישי ברוורמן: אנשים שמעשיהם גדולים ממילותיהם – הם האנשים.
אבישי ברוורמן: יום אחד, בישיבת ממשלה, אמר מספר דברים.
אבישי ברוורמן: ראשת הממשלה גולדה מאיר אמר לו: גבתי, אמרת דברי חוכמה.
אבישי ברוורמן: אמר לה: דברי חוכמה – אבל למעלת שתיקה לא הגיעו.
אבישי ברוורמן: הלוואי ובכנת ישראל היו יותר מקשיבים ופחות מדברים, אבל היום אנחנו בעניין דיבור.
אבישי ברוורמן: שר הביטחון פנה אלי כדי שאנחנו נעביר את תקנות גלי צה"ל, התשע"ג-2013.
אבישי ברוורמן: אני מבקש להתחיל בהצגה מנציגי משרד הביטחון, מפקד גלי צה"ל ירון דקל, האם אתה תפתח?
<ירון דקל: תודה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להדגיש – מדובר בתקנות ששר הביטחון מבקש להתקין ולא בחוק גלי צה"ל שהוא דיון נפרד שאני מניח ומקווה שיגיע לוועדה בראשותך בקרוב.
<ירון דקל: התקנות האלה, בעיקרן, הן הגבלות ואיסורים על גלי צה"ל.
<ירון דקל: כיוון שגלי צה"ל כתחנה צבאית-ציבורית לא יכולה לשדר ככל העולה על רוחה, היא לא משדרת פרסומות כמו המתחרות – הרדיו הממלכתי, רשת ב' או רשות השידור וגם לא כמו התחנות האזוריות.
<ירון דקל: מדובר, לפיכך, בתקנות.
<ירון דקל: אבל ללא התקנות האלה, יהיה קשה מאוד לקיים את השידור כפי שאנחנו מקיימים אותו על פי הוראת השעה שוועדות כלכלה לדורותיהן האריכו.
<ירון דקל: אנחנו מקווים שהוראות השעה יהפכו לחוק קבוע.
<ירון דקל: בעיני כמפקד התחנה בשנה ורבע האחרונות, גלי צה"ל הוא כלי תקשורת ציבורי שהוא מופת לעבודה עיתונאית שאיננה מחויבת לבעלי הון וגם לא למפלגות כלשהן אלא משקפת את מגוון הדעות - - -
אבישי ברוורמן: ולא לשר הביטחון.
<ירון דקל: לא לשר הביטחון.
<ירון דקל: שר הביטחון אמנם ממנה את מפקד התחנה, אבל למפקד התחנה יש עצמאות מוחלטת בכל מה שקשור למהות השידור ולתוכן השידור.
<ירון דקל: גלי צה"ל וגם גלגל"צ – וצריך לזכור שמדובר גם בגלגל"צ שהיא תחנת שידור שעוסקת בבטיחות בדרכים ובמניעת תאונות דרכים – זקוקות לחסויות ולתשדיר השירות כדי להתקיים והסיבה היא, המטרה העיקרית, כדי להקל על הנטל של מערכת הביטחון.
<ירון דקל: כולנו ערים לכך שתקציב הביטחון הוא תקציב שעומד להצטמצם.
<ירון דקל: בעבר, מערכת הביטחון החליטה שאם יש דרך חוקית - - -
אבישי ברוורמן: אתה חושב כך, מר דקל?
אבישי ברוורמן: אני לא בטוח שהוא עומד להצטמצם.
אבישי ברוורמן: אמרו שהוא יצטמצם, אבל אם אתה שואל אותי – הוא לא יצטמצם.
<מיקי מירו: הוא תמיד גדל.
<ירון דקל: אם יהיו קיצוצים, אדוני היושב-ראש, הם לא יפסחו על גלי צה"ל, ואנחנו מרגישים את זה כבר עכשיו.
<ירון דקל: לכן גלי צה"ל וגלגל"צ זקוקות לאותו נתח פרסומי של תשדירי שירות וחסויות.
<ירון דקל: אני רוצה להדגיש שעיקר השידורים הם של מלכ"רים, של עמותות, של מוסדות חינוך, של יחידות צה"ל בהווה ויחידות מילואים.
<ירון דקל: רק כ-15%, פחות או יותר, מ-13% עד 18% הם תשדירי החסות המסחריים שפותחים את השעה: התחזית בחסותX או התחזית בחסותY.
<ירון דקל: מדובר באחוז מאוד-מאוד קטן שהוא אחוז מסחרי.