GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: בתשאול שנעשה כאן לפני שנה וחצי שאלו את שי סופר כמה זמן לוקח התהליך הזה.
אבישי ברוורמן: על השאלה שאבישי שאל כרגע, שי סופר ענה.
אבישי ברוורמן: ענה אותו סופר סתם שהוא מעריך שזה ייקח משהו כמו 13 חודשים.
אבישי ברוורמן: אני קורא את היושב-ראש: "אנחנו מחכים 13 חודש אחרי שההצעה כבר עברה קריאה טרומית.
אבישי ברוורמן: זה אפילו יותר קרוב לשנה וחצי.
אבישי ברוורמן: אנחנו יכולים לחכות עוד 13 חודש".
אבישי ברוורמן: היום כבר עברו 18 חודשים.
אבישי ברוורמן: יש כאן סיפור שהוא לא רק בנושא הזה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת פייגלין, אמרתי לך את דעתי לגבי המציאות הישראלית.
אבישי ברוורמן: זה לא ה-3.5%.
אבישי ברוורמן: הבעיה שמקבלים איזו החלטה, רושמים בפרוטוקול ואחרי זה אומרים שבעוד שנה וחצי יבואו עוד פעם.
אבישי ברוורמן: אני אעלה את הנושא הזה כשיגיע נושא התקינה בחוק ההסדרים, כי אני רואה משהו שהוא לא תקין.
אבישי ברוורמן: אם כבר החליטו לעשות את זה ושום דבר לא קרה מאז, יש משהו שהוא לא תקין לגבי התהליך.
<יערה למברגר: קצת מטריד אותי שמכון התקנים לא כאן, כי בצורה מסוימת מי שצריך להוביל את התהליך הזה זה מכון התקנים.
אורי מקלב: זה לא דיון.
אורי מקלב: הדיון הוא הוא בהחלת דין רציפות, הוא לא דיון במהות החוק.
אבישי ברוורמן: הדיון הוא לא על הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: הוא רק עלה.
אבישי ברוורמן: אני לא פונה אלייך.
אבישי ברוורמן: אנחנו נאשר את הרציפות.
אבישי ברוורמן: מכון התקנים יהיו פה מאוד במהרה.
אבישי ברוורמן: כבר עכשיו אני אצלצל ליושב-ראש רן כהן לגבי הנושא הזה, כי אני חושב שזה נושא חמור.
<יערה למברגר: אולי אפשר לבקש שבדיונים לקראת קריאה שנייה ושלישית יהיה אפשר לדון בנושא הזה.
אבישי ברוורמן: זה בדיוק מה שיקרה.
אבישי ברוורמן: אני מציע לחבר הכנסת מקלב ולכולנו לנצל את הזמן שיחלוף עד לישיבת הוועדה שתהיה אחרי ההצבעה במליאה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נקבע אותה אחרי הפגרה.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים לעבוד מול הרשות לבטיחות בדרכים יחד עם מכון התקנים, כדי שסוף כל סוף יקבעו תקן לחיישן.
אורי מקלב: הייתי מציע שהוועדה תתכנס לפני כדי שנוכל לזרז אותם.
אורי מקלב: נניח שנקבע שתאריך התחילה יהיה בעוד 12 חודש, בעוד 18 חודש.
אורי מקלב: אם אנחנו לא נקבל החלטה אף אחד לא יעשה את זה.
אבישי ברוורמן: רק אנחנו נפקח על זה.
מיכל רוזין: צריך להלחיץ אותם.
<לאה ורון: צריך לרענן את זכרונו של המדען של הרשות לבטיחות בדרכים, ד"ר או פרופ' סופר, לגבי אותה התחייבות שהוא נתן.
<לאה ורון: צריך ללחוץ עליו על מנת שביחד תפנו למכון התקנים.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, בקשתך היא שנכניס את הדבר הזה עוד לפני הפגרה, שבזמן הדיונים בחוק ההסדרים לגבי מכון התקינה נשים מקל גדול בצורה מאוד מאוד ברורה, ושבדיונים בין שנייה לשלישית נוכל להרחיב את הדיון, כולל רעיונות שאתה העלית של חבר הכנסת כץ.
<מרב תורג'מן: יש פה את סעיף 2 לגבי התחולה, שמדבר על רכבים שייובאו ממועד מסוים.
<מרב תורג'מן: דובר בהכנה לקריאה ראשונה על כך שהעניין הזה יידון בעת ההכנה לקריאה שנייה ושלישית.
משה זלמן פייגלין: אני תומך לחלוטין במה שמבקש חבר הכנסת מקלב.
משה זלמן פייגלין: בשבוע שעבר, בזמן דיון תחבורתי כששר התחבורה דיבר במליאה, ביקשתי דעה נוספת.
משה זלמן פייגלין: ביקשתי חיישן למניעת שכיחת תינוקות ברכב.
משה זלמן פייגלין: זה דבר שאין שום בעיה טכנית לעשות אותו.
אבישי ברוורמן: האם הוא קיים במקומות אחרים בעולם?
<חוה ראובני: יש עם זה בעיה טכנולוגית.
<חוה ראובני: הייתי באיזו ועדה שדנה בנושא.
<חוה ראובני: הבוקר שמעתי ראיון ברדיו עם נציגת "בטרם" לבטיחות ילדים.
<חוה ראובני: היא אמרה שיש היום טכנולוגיות, אבל מה שקיים לא מאוד אמין, לא מאוד מפותח.
<חוה ראובני: גם כאן חוזרת השאלה אם כשאתה שם טכנולוגיה שאמורה להחליף את תשומת לב הנהג היא עלולה להזיק יותר מלהועיל.
משה זלמן פייגלין: במקרה הקודם שאלתי את עצמי אם זה נכון או לא נכון.
משה זלמן פייגלין: מן הסתם אתם צודקים שיש סכנה בטכנולוגיה של הנסיעה לאחור.
משה זלמן פייגלין: אני לא חושב שאם אדם לוקח את הילד שלו ברכב ושוכח את הילד זה בגלל שהוא מלכתחילה סמך על הטכנולוגיה.
משה זלמן פייגלין: פה החשש הזה לא קיים.
משה זלמן פייגלין: האויב של הטוב הוא הטוב מאוד.
משה זלמן פייגלין: הנושא הזה תובע את קורבנותיו כל שנה בצורה מזעזעת.
משה זלמן פייגלין: רק לפני שבוע דיברתי על זה.
משה זלמן פייגלין: הנה זה שוב קורה.
משה זלמן פייגלין: לא צריך ללכת פה לתתי הסעיפים המושלמים ביותר.
משה זלמן פייגלין: את הנושא זה צריך להריץ עוד לפני הסיפור של הרוורס.
משה זלמן פייגלין: זה אפילו יותר חשוב.
אבישי ברוורמן: אנחנו נזמין במקביל.
<מרב תורג'מן: יש הצעת חוק.
משה זלמן פייגלין: ישנה הצעה של חבר הכנסת יעקב כץ.
אורי מקלב: הממשלה התנגדה.
<לאה ורון: ד"ר עידית חנוכה בדקה.
<לאה ורון: הצעת החוק שהייתה במליאה בנושא חובת התקנת אמצעים אלקטרוניים למניעת נעילת אדם ברכב, קרי תינוק ברכב, הפכה במליאה להצעה לסדר יום.
<לאה ורון: לא אפשרו לחבר הכנסת כץ להגיש אותה כהצעת חוק.
<לאה ורון: היא הפכה להצעה לסדר.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת שאנחנו יכולים להציע הצעת חוק כזאת.
אורי מקלב: אנחנו נחתים את כולם.
אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה תחתום על הצעת החוק הזאת.
משה זלמן פייגלין: אתה רוצה שאני אנסח משהו?
אבישי ברוורמן: תנסח לי משהו ונעשה את זה.
<ניר דויטש: רציתי לתת את ההיבטים של ההסכמים הבינלאומיים שמדינת ישראל מחויבת בהם, בין היתר הסכם ה-TBT.
<ניר דויטש: זה הסכם שהמטרה שלו היא להוריד את הסכמי הסחר בין מדינת ישראל למדינות העולם.
<ניר דויטש: במסגרת ההסכם הזה מדינת ישראל מחויבת לקבוע תקינה ככל שהיא תואמת את התכלית שלשמה היא נועדה.
<ניר דויטש: התכלית של בטיחות האדם היא אחת התכליות המותרות.
<ניר דויטש: בהחלט יש מקום לקבוע תקינה.
אבישי ברוורמן: אתה מחזק אותנו?
<ניר דויטש: מקריאה של דוח מרכז המחקר והמידע של הכנסת בנושא חיישני הבטיחות עולה שמרבית החיישנים האולטרה סוניים, הקוליים שנמצאים נחשבים כאביזרי נוחות, לא כאביזרי בטיחות, לכן קביעת חובה של התקנה של אמצעי נוחות לצורך הגשמה של תכלית של בטיחות יכולה להיות בעייתית מבחינת - - -
אבישי ברוורמן: אתה פשוט חוזר על מה שאמרה עו"ד ראובני.
<ניר דויטש: אני רק רוצה להגיד שמההיבט הבינלאומי קביעת תקן עצמאי - - -
<מרב תורג'מן: אם אתה מחייב להתקין את אותו תקן בארץ ולא על ידי היצרן זה מייתר את החסם.
מיכל רוזין: היבואן יהיה מחויב בהתקנה.
<ניר דויטש: יכול להיווצר חסם סחר.
<ניר דויטש: יכול להיות שמדינת ישראל תצטרך להצדיק - - -
אבישי ברוורמן: תאמין לי, אנחנו נדון על זה בוועדה כשנגיע לקריאה שנייה ושלישית.
אבישי ברוורמן: אני חושב שנסתדר אם נוסיף עוד תקינה קטנה לגבי בטיחות.
<ניר דויטש: לגבי קביעת התקן העצמאי אני רוצה להביא את הנתונים שהובאו בפני הוועדה.
<ניר דויטש: החיישנים היעילים שנחשבים כאמצעי בטיחות עולים אלפי שקלים.
<ניר דויטש: הם יכולים להוות חסם סחר מבחינה זו שהם יגולגלו על הייבוא של הרכבים.
אבישי ברוורמן: אנחנו נדון בזה.
אבישי ברוורמן: לא פתחנו את הדיון.
מיכל רוזין: הם מרוויחים יפה.
מיכל רוזין: לא ייתכן שזה יהיה מוצר נוחות שיישאר רק לאוכלוסייה שממילא יכולה לאפשר את זה לעצמה ורק היא תהיה מוגנת.
מיכל רוזין: זה לעומת רכבים יותר זולים.
מיכל רוזין: המטרה של החקיקה היא לדאוג לאנשים שלא דואגים לעצמם.
אבישי ברוורמן: אנחנו נצטרך לבדוק את זה ברגע שיהיה הדיון בקריאה שנייה ושלישית.
מיכל רוזין: זה רק מחזק את עמדתנו עוד יותר לגבי כמה החקיקה הזאת נדרשת וחיונית.
<שוקי שדה: בייחוד לקראת הקיץ.
אבישי ברוורמן: אנחנו מצפים לקיץ חם.
אורי מקלב: שי סופר הבטיח בצורה וולונטרית.
אורי מקלב: אם הוא לא רוצה את זה היום הוא לא יעשה את זה.
אורי מקלב: כנראה שזה המצב.
אורי מקלב: אני לא יודע, הוא לא נמצא פה.
אורי מקלב: אם נחוקק חוק ונקבע תאריך תחילה בעוד 18 חודש, היבואנים ידעו שתוך תקופה הם צריכים להביא.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, דבריך הם דברי אלוהים חיים.
אורי מקלב: אם היית מאפשר לי להרצות בקורס למינהל עסקים הייתי מביא את המקרה הזה.
אורי מקלב: זה מאפיין את תופעת הראש הקטן.
אורי מקלב: אומרים שזה מאפיין את הישראלים, אבל זה מתחיל במשרדי הממשלה.
מיכל רוזין: ממשל ופוליטיקה, לא מינהל עסקים.
אורי מקלב: מה אנחנו שומעים ממשרדי הממשלה לגבי חיישן הבטיחות בנוגע לילדים שנשכחים באוטו?
אורי מקלב: הם אומרים שאין תקינה.
אורי מקלב: 15 ילדים נהרגים בשנה.
אורי מקלב: אף אחד לא נותן את הדין על זה.
אורי מקלב: זה עובר בשלווה.
אורי מקלב: אתמול נפטר ילד בתוך מכונית.
אורי מקלב: זה המקרה השישי או החמישי תוך כמה חודשים שנשכח ילד ברכב.
אורי מקלב: יש שלווה.
אורי מקלב: לא ראיתי שום דבר.
אורי מקלב: אין בעיה למשרד התחבורה ולאנשים שיש להם אחריות לבוא לוועדה למחרת בבוקר ולהגיד שאין תקינה, שהם לא יודעים והכל בסדר.
אורי מקלב: הם חוששים שאם תוטל עליהם אחריות ומתוך 15 המקרים חיישן אחד לא יהיה תקין הם ייתבעו.
אורי מקלב: על זה הם הולכים.
אורי מקלב: עוד שנה ועוד שנה חולפת.
אורי מקלב: אם לא נזרז את זה כאן בוועדה יהיו עוד 15 ילדים, חס וחלילה, שימותו וזה יהיה בסדר.
אורי מקלב: זה בדיוק מה שמפריע לי.
אורי מקלב: זה לא אישי.
אורי מקלב: זאת התופעה של המשרדים הממשלתיים.
אבישי ברוורמן: זה לא הפקידים.
<חוה ראובני: אני לא מוחה במובן האישי.
<חוה ראובני: הבעיה שלנו היא לא העניין של האחריות שלנו.
<חוה ראובני: אנחנו לא מחפשים להתנער מאחריות.
<חוה ראובני: אנחנו לא חוששים להתקין חיישן.
<חוה ראובני: אנחנו דואגים לציבור.
<חוה ראובני: אנחנו חוששים שהדברים האלה, וזאת גם העמדה המקצועית, עלולים להיות מסוכנים.
<חוה ראובני: זה לא בגלל שיתבעו אותנו או לא.
אורי מקלב: 15 ילדים נהרגים כל שנה.
אורי מקלב: זאת הדאגה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, יש פה מומנט של אי הקשבה.
אבישי ברוורמן: אתה לא הקשבת לעו"ד ראובני.
אבישי ברוורמן: היא אומרת שהיא איתך, רק היא רוצה לוודא שלא מתקינים חיישנים שאומרים שיביאו את הסחורה אבל גורמים עוד יותר נזקים כי הם לא אמינים.
אבישי ברוורמן: רק על זה היא דיברה.
אורי מקלב: הקשבתי לדיון.
אורי מקלב: החשש הוא חשש של אחוז אחד.
אבישי ברוורמן: אפשר לפתור אותו.
אבישי ברוורמן: אנחנו נדבר עליו.
<חוה ראובני: בדיון שנערך בינואר 2012 נאמר במפורש שההצעה תמתין לתקן.
<חוה ראובני: דובר על זה במפורש.
מיכל רוזין: אנחנו לא רוצים להפוך את היוצרות.
מיכל רוזין: אנחנו לא רוצים שהחקיקה לא תקודם כי ממתינים לתקן.
מיכל רוזין: אנחנו לא רוצים שזה יהפוך לתירוץ לא לקדם.
<חוה ראובני: אני מצטטת מתוך הפרוטוקול.
<חוה ראובני: מנהלת הוועדה אמרה כך: "שייאמר על ידי המציע שהוא מוכן להמתין עם הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית עד אשר יותקן התקן".
<חוה ראובני: אמר היושב-ראש דאז, חבר הכנסת חמד עמאר: "על רקע זה גם משרד התחבורה יסכים לקבל את הדברים".
<חוה ראובני: על הבסיס הזה התקדמנו לקראת קריאה ראשונה.
אבישי ברוורמן: מכיוון שציינתי שעברו 18 חודשים ומאומה לא קרה, בסמכותי ובסמכות חבריי בכנסת אני אביא את אישור הרציפות לישיבת הוועדה הבאה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נעשה את זה בתחום המושב הזה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נזמן כמובן את מכון התקנים, את הרשות לבטיחות בדרכים, את חברות ההסעה, את יבואני הרכב ועוד רבים וטובים כדי לקדם את הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: במקום שאין אנשים השתדל להיות איש.
<לאה ורון: חבר הכנסת מקלב מצביע במקום חבר הכנסת יעקב אשר.
<לאה ורון: בעד – פה אחד
<לאה ורון: נמנעים – אין
אבישי ברוורמן: החלת רציפות הדיון על הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) ( תיקון מס' 47) (שיגור דבר פרסומת באמצעות מערכת חיוג אוטומטי או ממספר טלפון בלי מזוהה), התשע"א -2011, של חבר הכנסת אורי מקלב בשיתוף חבר הכנסת משה גפני שחבר הכנסת מקלב מייצג אותו כי הוא במקום אחר.
אורי מקלב: החוק הזה נקרא צינתוק בלעז, שזה צמצום וניתוק.
אורי מקלב: כפי שידוע, יש היום איסור בחוק לשדר דבר פרסומת דרך הטלפון.
אורי מקלב: דרך אגב, תוך כדי הישיבה היה לי טלפון מאיזה מספר ארוך.
אורי מקלב: זה היה נראה לי מחו"ל כי זה היה פלוס 91264.
אורי מקלב: הוא אמר לי שזה מקבר רחל, שמבקשים תרומה.
<אתי בנדלר: אגב, זה מותר.
אורי מקלב: זאת פריצה בחוק.
אורי מקלב: אמרתי שאני לא אעשה את החוק, אחרים יכולים לעשות.
מיכל רוזין: למה זה מותר?
<אתי בנדלר: כי ההגדרה של דבר פרסומת זה מסר המופץ באופן מסחרי שמטרתו לעודד רכישת מוצר, שירות או לעודד - - -
אבישי ברוורמן: לא תרומות?
<אתי בנדלר: לא תרומות.
אבישי ברוורמן: כל אחד שרוצה תרומה יכול לשלוח SMS.
משה זלמן פייגלין: מה לגבי תעמולת בחירות?
אורי מקלב: גם מותר.
מיכל רוזין: תלוי איזה.
מיכל רוזין: בפריימריז אנשים חותמים על כך שהם מוכנים לקבל.
מיכל רוזין: בטופס ההתפקדות חייב להיות העניין שהם מוכנים לקבל דברי דואר, טלפונים.
מיכל רוזין: לפי החוק צריך קבלת הסכמה מפורשת של הנמען.
אבישי ברוורמן: אף אחד לא שם לב שהוא חותם.
אבישי ברוורמן: אני קיבלתי SMS ממפלגת העבודה, כל מיני דברים שאני לא רוצה.
מיכל רוזין: אם כל המפלגות יפנו אליך זה לא בסדר.
מיכל רוזין: זה לא קורה בדרך כלל.
אבישי ברוורמן: משה, אני מוכן לגלות בפניך.
אבישי ברוורמן: אני אינני חבר ליכוד כמו שאתה יודע, אבל אני קיבלתי בשבוע האחרון כל מיני SMS שאומרים להצביע בשביל וייזר, להצביע בשביל זה.
אבישי ברוורמן: אם אני מקבל את זה, בטח מקבל את זה כל עם ישראל.
משה זלמן פייגלין: זה פשוט מטורף.
משה זלמן פייגלין: קיבלתי לפחות 100SMS ביום בחודש האחרון.
משה זלמן פייגלין: אתה עוסק רוב הזמן במחיקת ה-SMS.
אבישי ברוורמן: מה עושים?
אורי מקלב: החוק לא מונע SMS, נכון?
<אתי בנדלר: הוא חל על SMS של דברי פרסום.
מיכל רוזין: צריך להרחיב.
אבישי ברוורמן: אולי בדיון בין קריאה שנייה לשלישית נרחיב אותו.
אבישי ברוורמן: אני יודע שחלק מחבריי הפוליטיקאים גם ממפלגתי יצאו נגדי, אבל אתה בלי סוף מקבל את הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: זה מביא אותך לחמת זעם.
אבישי ברוורמן: צריך שיהיה פה איזה חסם.
אבישי ברוורמן: אני מציע שנחשוב בין שנייה לשלישית איך לשים גם פה חסם.
אבישי ברוורמן: אולי נעביר את זה לפני הבחירות הקרובות.
<אתי בנדלר: אני לא יודעת אם אפשר יהיה.
<אתי בנדלר: אני מניחה שיהיו שיטענו שזה נושא חדש.
<אתי בנדלר: אני רק רוצה לומר שבעת הדיונים בהצעת החוק הנושא של ההתקשרויות הפוליטיות והתרומות עלה בפירוש על שולחן הדיונים.
<אתי בנדלר: הוועדה החליטה במפורש לא להחיל את זה.
<אתי בנדלר: אי ההחלה הייתה מדעת.
אורי מקלב: נושא חדש זו לא טענה.
אורי מקלב: אפשר ללכת לוועדת הכנסת ולאשר.
אבישי ברוורמן: זה הפך להיות מכת מדינה.
אבישי ברוורמן: אנשים שולחים לך בלי סוף דברים.
אבישי ברוורמן: אתה מוצף.
אבישי ברוורמן: אנחנו עוד מעט ניכנס למערכות פריימריז, לבחירות.
אבישי ברוורמן: צריך להגביל את זה.
אורי מקלב: כשאני אומר קבר רחל זה לא חייב להיות קבר רחל אמנו, זיכרונה לברכה, זה יכול להיות שרלטן.
אורי מקלב: מי יודע מה זה ואיך זה.
משה זלמן פייגלין: לך תדע אם זה שרלטן.
מיכל רוזין: אתם יודעים כמה טלפונים מקבלים בשבעה?
מיכל רוזין: מת לך קרוב משפחה ואתה מקבל מיליון טלפונים על כך שמישהו יתפלל בשבילך, שמישהו יתרום לך.
מיכל רוזין: זה זוועה.
מיכל רוזין: זה מכעיס.
מיכל רוזין: זה עושה עוד יותר אנטי.
אורי מקלב: הצעת החוק הזאת באה להגיד שגם צינתוק אסור.
אבישי ברוורמן: יש למישהו מהמשרדים הרלוונטיים להוסיף מילה לגבי הצינתוק?
<אתי בנדלר: הממשלה תומכת.
<דפנה גלוק: הממשלה תומכת.
אבישי ברוורמן: נמנעים –אין
אבישי ברוורמן: הנושא הוא החלת דין רציפות על הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 22) (פיצויים לדוגמה) התשע"ב-2011, של חבר הכנסת דוד אזולאי שהיה בעבר יושב-ראש ועדת הפנים.
דוד אזולאי: אני מודה על כך שאישרו להביא את הצעת החוק הזאת להחלת רציפות.
דוד אזולאי: זאת הצעת חוק שהובלתי אותה יחד עם חבר הכנסת לשעבר זבולון אורלב.
דוד אזולאי: זאת הצעת חוק שלדעתי היא ראויה, אבל משום מה, בגלל ויכוחים שהיו פה בתוך הוועדה זה נתקע.
דוד אזולאי: לשמחתי הרבה אחד מאיתנו ממשיך את החוק הזה.
דוד אזולאי: החוק הזה אומר להפסיק את ההפקרות הקיימת כיום בפגיעה ברכושו הפרטי של האזרח על ידי כך שמדביקים כל מיני סטיקרים או כל מיני פרסומות כדי להביא למודעות הציבור.
דוד אזולאי: כתוצאה מזה נגרם נזק בלתי רגיל לאותם אנשים ששילמו במיטב כספים על לובי, על מעלית, על דלת הבית.
דוד אזולאי: אני יכול להביא לכם תמונות מפה עד להודעה חדשה.
דוד אזולאי: זה הרעיון שעומד מאחורי החקיקה.
דוד אזולאי: נוצר ויכוח בוועדה בנוגע לכך שיהיו אנשים שעלולים להיפגע מהחוק הזה.
אבישי ברוורמן: מבחינת העובדים שמחלקים את זה ומבחינת האינפורמציה.
דוד אזולאי: יש אנשים שמתפרנסים מזה.
דוד אזולאי: יש אנשים שרוצים את הפרסום הזה, רוצים את האינפורמציה הזאת.
דוד אזולאי: נכון שכולנו רוצים את המידע הזה, אבל הוא לא צריך להיות על חשבון הרכוש הפרטי שמדביקים עליו ולך תוציא את זה עכשיו.
דוד אזולאי: הוויכוח שהתעורר כאן בזמנו היה בנושא הקנס.
<אתי בנדלר: פיצויים לדוגמה.
דוד אזולאי: פיצויים לדוגמה, או איך אנחנו מיישמים את זה.
דוד אזולאי: נדמה לי שהגענו בזמנו לאיזו שהיא הבנה בנושא הזה.
דוד אזולאי: הייתה גם הבנה לגבי הנחת חומרי הפרסום שלא בהדבקה אלא באמצעות מגנט.
דוד אזולאי: הוויכוח היה לגבי אם צריך להביא את המגנט עד לפתח הבית שלי, או מספיק שמניחים אותו למטה בתוך תיבת הדואר.
דוד אזולאי: אני מוכן להתפשר על כל דבר, ובלבד שלא ייגרם נזק לרכוש הפרטי של הדיירים.
דוד אזולאי: זה מה שאני מבקש.
אבישי ברוורמן: אני מודה לחבר הכנסת אזולאי.
<אורן תמיר: אנחנו ניצבים פה אחרי שוועדת שרים לענייני חקיקה דנה בהצעת החוק, אחרי שהיא דנה בבקשה של חבר הכנסת אזולאי להחיל רציפות ובבקשה של הוועדה להחיל רציפות.
<אורן תמיר: הממשלה התנגדה.
<אורן תמיר: אם תהיה הצבעה בעניין הרציפות זאת תהיה העמדה.
אבישי ברוורמן: האם את יכול להסביר את העמדה?
<אורן תמיר: אני אסביר מנקודת המבט של משרד המשפטים.
<אורן תמיר: אני יכול להגיד מה היו הנימוקים שהיו בפני ועדת שרים.
<אורן תמיר: בהצעת החוק – אני מסתכל על מה שעבר קריאה ראשונה – יש 3 עניינים.
<אורן תמיר: יש הרחבה של האיסור הפלילי שטמון בחוק שמירת הניקיון והרחבתו כך שהוא יחול גם על הנחת פליירים על כלי רכב.
<אורן תמיר: זאת חזקה של לכלוך רשות הרבים.
<אורן תמיר: זה מקים עבירה של אחריות קפידה, דהיינו עבירה שמבחינת התנאים העובדתיים אם הם מתקיימים אפשר להעמיד לדין ולקבל על זה קנס.
<אורן תמיר: זה עניין אחד.
<אורן תמיר: עניין שני זה שבצד ההרחבה יש כל מיני פרמטרים שבהם מבקשים לתת הגנה לאנשים שפועלים כדין מכל מיני סיבות שמצדיקות את הנחת הפליירים, את שימת הפרסומות בבתי מגורים, כמו למשל מתן שירותי דואר על פי דין.
<אורן תמיר: העניין השלישי הוא לגבי אותם דברים שייחשבו איסור.
<אורן תמיר: דיברנו על ההיבט הפלילי.
<אורן תמיר: הם יהוו עילה להגשת תביעה אזרחית שבמסגרתה אפשר לקבל פיצויים בשיעור של אלף שקל על כל הפרה.
<אורן תמיר: העמדה של משרד המשפטים - זאת העמדה שהוצגה בפני ועדת שרים שקיבלה אותה - הייתה להתנגד להיבט הראשון והשלישי שכלול בהצעת החוק.
<אורן תמיר: ההיבט הראשון הוא ההיבט של ההרחבה.
<אורן תמיר: העמדה העקרונית שלנו - היא עמדה של מדיניות משפטית, היא לא עניין של מניעה משפטית - שלא צריך לעשות שימוש קל על ההדק בכלי הפלילי, שאין צורך להרחיב את זה יותר מידי.
<אורן תמיר: שימוש בהליכים הפליליים צריך לעשות במקרים מיוחדים של חומרה, של אנטי חברתיות.
אבישי ברוורמן: במקרה הזה הם קצת יותר בית הלל ופחות בית שמאי.
<אורן תמיר: נכון.
<אורן תמיר: ועדת שרים ראתה עין בעין.
<אורן תמיר: השרים חשבו שאין מקום להרחיב את האיסור הפלילי.
<אורן תמיר: העניין השלישי של פיצויים לדוגמה הוא עניין שקשור לתזה יותר רחבה, לגישה יותר רחבה של משרד המשפטים לשימוש בכלי של פיצויים לדוגמה.
<אורן תמיר: זה כלי חריג.
<אורן תמיר: ההנחה היא שנותנים פיצויים לאנשים כשיש להם נזק.
<אורן תמיר: הרעיון הוא להשיב את המצב לקדמותו כדי שהרווחה החברתית כללית תשוב באמצעות הפיצוי.
<אורן תמיר: כשנותנים פיצויים לדוגמה ההנחה היא שלא משיבים מצב לקדמותו, שלא בהכרח נגרם נזק.
<אורן תמיר: נותנים איזו שהיא דלתא נוספת, איזו אקסטרה מכל מיני טעמים ומכל מיני צידוקים.
<אורן תמיר: התפישה שלנו אומרת שבגלל שאנחנו חורגים מהרציונאליים של השבת המצב לקדמותו אנחנו צריכים צידוק מיוחד, נסיבות מאוד מיוחדות וחריגות שיצדיקו את הפיצוי לדוגמה.
<אורן תמיר: הנסיבות החריגות, בעינינו, וזאת התפישה שלנו, היא שכשמדובר בהתנהגות אנטי חברתית מאוד בולטת, זדון, רשלנות רבתית האדם שנפגע יהיה זכאי לפיצוי לדוגמה למען יראו וייראו .
<אורן תמיר: התפישה שלנו היא תפישה שאנחנו מאמינים בה, אבל החקיקה במדינת ישראל מכירה בחריגים כאלה ואחרים לאותה גישה.
<אורן תמיר: אנחנו מכירים בפיצויים לדוגמה גם במקרים שאין זדון ואין כוונה רעה מאחורי ההתנהגות.
<אורן תמיר: הסיבה שעושים את זה היא לא למען יראו וייראו, אלא כדי לסייע באכיפה.
<אורן תמיר: ההנחה היא שהרשות המינהלית לא יכולה לתעדף בדרך כלל את כל מטלות האכיפה שלה, לכן אם ניתן לאזרחים איזה תמריץ כלכלי אולי תהיה להם איזו תמורה בעד האגרה, תגבר ההרתעה, האנשים יגישו יותר תביעות.
<אורן תמיר: אנחנו מכירים את זה, אגב, בחיקוקים סביבתיים כמו בחוק הפיקדון על מכלי המשקה.
<אורן תמיר: עוד חוק שמוכר לוועדה הזאת זה חוק הספאם.
<אורן תמיר: אם שלחתי למי ששולח לי הודעות באי-מייל הודעה שאני מבקש ממנו להסיר אותי מרשימת התפוצה והוא לא עשה כן, אני יכול להגיש נגדו תביעה לבית משפט לתביעות קטנות ולבקש פיצויים לדוגמה.
<אורן תמיר: למרות שאנחנו מכירים ברציונאליים האחרים האלה לפיצויים לדוגמה, אנחנו לא סבורים שיש מקום להרחיב ולעשות שימוש במקרה הזה.
<אורן תמיר: הנתונים מלמדים שהפיצויים לדוגמה ככלי לסייע באכיפה לא הובילו לאותה פריצת דרך אכיפתית שעליה מדובר.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת שבמבחן האמפירי, במבחן המעשי זה לא יהיה כל כך אפקטיבי.
אבישי ברוורמן: זאת העמדה שלנו.
אבישי ברוורמן: זה מה שהצגנו.
אבישי ברוורמן: ועדת שרים תמכה בזה.
אבישי ברוורמן: ועדת שרים קיבלה את עמדתכם.
אבישי ברוורמן: הממשלה מצביעה כרגע נגד.
דוד אזולאי: יש מה שנקרא "סור מרע ועשה טוב".
דוד אזולאי: אתה מדבר על "סור מרע", את זה קיבלתי.
דוד אזולאי: איפה ה"עשה טוב" של הממשלה?
דוד אזולאי: איפה אתם כשרכושו הפרטי של האזרח נפגע?
דוד אזולאי: אתם מבחינת
דוד אזולאי: כם אומרים שזה בסדר להשחית רכוש, שזה לגיטימי.
<אורן תמיר: אנחנו סבורים שהחקיקה הקיימת – אולי המשרד להגנת הסביבה יוכל להרחיב על זה - מטפלת בדיוק באותם היבטים.
דוד אזולאי: אני שואל כאזרח.
דוד אזולאי: יש לי כרגע בעיה.
דוד אזולאי: הדביקו על הבית שלי כל כך הרבה שכבר לא רואים את השמשה, רואים רק את המדבקות.
דוד אזולאי: מה עלי לעשות?
אבישי ברוורמן: דוד, מעניין אותי מאיפה רוב המדבקות מגיעות.
דוד אזולאי: זה לא של חסידי ברסלב.
<אורן תמיר: הנוסח של הצעת החוק רחב יותר מהדבקה.
<אורן תמיר: כשאדם מדביק על רכב יש עניין של נזק, אבל הנחה של פלייר - - -
דוד אזולאי: לא על הרכב, בבית.
אבישי ברוורמן: הנחה של פלייר אני מבין.
אבישי ברוורמן: המחלוקת כאן ברורה.
<יהושוע פדרסן: אני רק אגיד בכפוף לעמדה של ועדת שרים לחקיקה.
אבישי ברוורמן: האם עמדת המשרד להגנת הסביבה היא כעמדת שרי הממשלה?
אבישי ברוורמן: לפעמים אין לכם ברירה.
<אורן תמיר: אין לנו ברירה, לכן הנציג לא יכול להגיד.
<אורן תמיר: אני בתפקידי כנציג היועץ המשפטי לממשלה צריך לעמוד על הנחיות היועץ בהקשר הזה.
דוד אזולאי: אנחנו מכירים שיש בשולחנות האלה לא פעם חילוקי דעות בין נציגי הממשלה.
<אתי בנדלר: מר תמיר, אנחנו מכירים את מר פדרסון הרבה שנים .
<אתי בנדלר: אנחנו יודעים שהוא מודע היטב להנחיות.
אבישי ברוורמן: אנחנו גם מכירים את השרים השונים שמופיעים אצלנו ואומרים דברים שהם לפעמים קצת שונים, אבל כשהם צריכים להרים את היד הם מרימים את היד.
<יהושוע פדרסן: אני אתייחס לשניים מתוך 3 היבטים.
<יהושוע פדרסן: בהיבט השני צריך לזכור שהצעת החוק נועדה במקור כתיקון לחוק הגנת הצרכן.
<יהושוע פדרסן: בגלגול כזה או אחר שעלה זה הגיע כתיקון לחוק שמירת הניקיון.
<יהושוע פדרסן: סעיף 5א שקיים שנים רבות קובע איסור רחב לתלייה, הדבקה, הנחה של כל כתב או שלט.
<יהושוע פדרסן: הצעת החוק בהיבט השני שלה מצמצמת במובנים מסוימים את האיסור שכבר קיים בהתייחס למקרקעין.
<יהושוע פדרסן: שאלת איפה ה"עשה טוב".
<יהושוע פדרסן: האיסור כבר קיים.
<יהושוע פדרסן: אם מדברים על עניינים של אכיפה או על יישום של האיסור ברמה של בית תושב ספציפי, אם זה תיבות דואר וכו', אז זה משהו שמשאירים לאכיפה של הרשויות המקומיות.
<יהושוע פדרסן: המשרד עוסק ברמות אחרות.
<יהושוע פדרסן: אם יש היבט של חומרים מסוכנים בוודאי יטפלו בזה.
<יהושוע פדרסן: המדיניות הזאת באה לידי ביטוי בחוק אכיפה סביבתית של הרשויות המקומיות, שמסמיכה את הרשויות המקומיות לעשות אכיפה פלילית על סדרה של עבירות סביבתיות במדרג מתאים לרשויות המקומיות.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שהרשויות המקומיות צריכות לטפל בעניינים שאינם חומרים מסוכנים.
אבישי ברוורמן: אתה מבין את עמדת הממשלה.
אבישי ברוורמן: היית רוצה בתור עו"ד של המשרד להגנת הסביבה להחמיר כאן, אבל במקרה הזה דינא דמלכותא דינא.
<יהושוע פדרסן: כן.
<יהושוע פדרסן: אני רוצה להדגיש שהאיסור כבר קיים.
<יהושוע פדרסן: בסעיף שקיים שנים בחוק שמירת הניקיון יש איסור רחב שקיים.
<יהושוע פדרסן: התיקון עלול לצמצם את האיסור במובנים מסוימים.
<אתי בנדלר: אני רוצה להביא לתשומת לב יושב-ראש הוועדה שאגב שמדובר בהצעת חוק שמבחינת המילים היא הצעת חוק מצומצמת - כפי שאדוני רואה, יש קלסר עב כרס בקשר לעניין הזה - - -
אבישי ברוורמן: היא התחילה עוד לפני חבר הכנסת אזולאי?
<אתי בנדלר: בעיקר חבר הכנסת אורלב.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אורלב התחיל את זה לפני זה?
<אתי בנדלר: לא, זה היה בכנסת היוצאת, כי אם לא כן אי אפשר היה להחיל עליה דין רציפות, ולא בכדי.
<אתי בנדלר: הוועדה הקדישה הרבה מאוד דיונים להצעת החוק הזאת.
<אתי בנדלר: אני לא אחזור על עיקרי הדברים כיוון שהם נסרקו.
<אתי בנדלר: מה שהמציעים, שזה חבר הכנסת לשעבר אורלב וחבר הכנסת דוד אזולאי, לא היו מודעים בהתחלה זה לכך שיש היום איסור להשחית מקרקעין של הזולת או להטריד מקרקעין או אנשים.
<אתי בנדלר: מדובר בהוראת חוק שמירת הניקיון שאינה נאכפת.
<אתי בנדלר: אפשר לאכוף הוראת חוק כזאת היום באחת משתי צורות: או על ידי הגשת כתב אישום, כי כפי שנאמר זאת הוראה שיש גם הוראה עונשית לצידה, מי שעובר על הוראות הסעיף הזה דינו כך וכך.
<אתי בנדלר: כדי שיפסקו נגד אדם שביצע עבירה כזאת, ירשיעו אותו ויגזרו את דינו יש צורך להגיש כתב אישום.
<אתי בנדלר: מי מוסמך להגיש כתב אישום?
<אתי בנדלר: יש מקרים שהמשטרה, יש מקרים שהפרקליטות ויש מקרים שהרשויות המקומיות.
<אתי בנדלר: אני חושבת שניתן לספור על כף יד אחת את מספר המקרים שהוגשו בגינם כתבי אישום בשל הפרת העבירה הזאת מאז הקמת המדינה, בוודאי במקרים מינוריים.
<אתי בנדלר: זה לא בסדרי העדיפויות של הרשות המבצעת להגיש כתב אישום בעניין הזה, ובכל זאת צריך למצוא תרופה – כך סברו חברי הכנסת - לתופעה הזאת.
<אתי בנדלר: בא לכאן הרעיון של פיצויים עונשיים.
<אתי בנדלר: יש מחלוקת מתמשכת בין משרד המשפטים לביני לגבי הפיצויים העונשיים.
<אתי בנדלר: הוועדה תהיה ערה לזה עוד בדיונים הבאים.
<אתי בנדלר: עמדת משרד המשפטים היא עמדה מסורתית, שאומרת פיצויים עונשיים מאפשרים במקרה שנגרם נזק לאדם, כאשר השבת המצב לקדמותו אין בה די כדי להביע את הסלידה החברתית מהתנהגותו הרעה של המזיק.
אבישי ברוורמן: האם במקרה הזה את יותר בית שמאי או יותר בית הלל?
<אתי בנדלר: אני תופשת את הפיצויים העונשיים לא רק ככלי נזיקי שבא להשיב את המצב לקדמותו, לפצות את הניזוק על הנזק שנגרם לו, אלא כמשהו רחב הרבה יותר, ככלי אכיפתי במקום שהרשות המבצעת נכשלת, קובעת נורמות אבל נכשלת באכיפה.
<אתי בנדלר: תראו מה קורה כאן.
<אתי בנדלר: הוועדה תדון עוד מעט בכלי המאוד מאוד מתרחב של אכיפה מינהלית.
<אתי בנדלר: אמרו שהאכיפה הפלילית איננה מספיק יעילה ולכן מכניסים בעוד חוקים ובעוד חוקים ובעוד חוקים כלי אכיפה מינהלי שהרשות המבצעת רשאית להפעיל כלפי מי שלדעתה הפר הוראת דין כלשהי.
<אתי בנדלר: מה לגבי האזרח שאין לו כלי?
דוד אזולאי: מי זה האזרח?
<אתי בנדלר: איך עוזרים לו?
אבישי ברוורמן: לאזרח היום קוראים ריקי כהן.
<אתי בנדלר: איך עוזרים לאזרח שניזוק ולא יגיש תביעה נזיקית לבית משפט לתביעות קטנות?
<אורן תמיר: מי שניזוק יהיה לו תמריץ להגיש, גברת בנדלר.