GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<צחי דוד: השר האחראי על מבנה ההוצאה הוא לא שר השיכון, זה לא מתאים.
<צחי דוד: השר שאחראי על הוצאה משפטית וצריך לבחון את העלות זה שר המשפטים, זה השר המתאים, זה השר הרלוונטי.
אריאל אטיאס: אבל שר המשפטים לא מבין בשיכון.
<צחי דוד: שר השיכון לא רלוונטי לנושא הזה.
מאיר שטרית: איפה שר המשפטים מבין בשיכון?
<צחי דוד: הוא לא צריך להבין בשיכון.
אריאל אטיאס: לכן אמרנו – בהתייעצות עם שר המשפטים.
<צחי דוד: שר האוצר כמובן רלוונטי לנושאים כספיים.
<אתי בנדלר: בדרך כלל, מי שקובע שכר טרחת עורכי-דין זה שר המשפטים, לפי כל החיקוקים שיש.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני מעביר את זה ככה.
אבישי ברוורמן: בין קריאה ראשונה לשנייה ושלישית אולי נבדוק את זה מחדש.
<צחי דוד: בכל מקרה זה מגיע לוועדה לאחר מכן.
<כרמית יוליס: זה סוטה מהחלטת ממשלה.
אבישי ברוורמן: מר דוד, אני מעביר את זה היום ככה, מחר אני יכול לעשות שינוי בין קריאה ראשונה לשנייה ושלישית.
<יורם חגבי חגי: סליחה, לפי חוק המכר (דירות), ההגדרה של מוכר כוללת גם אדם פרטי שבונה בית חדש ומוכר אותו.
<יורם חגבי חגי: לא נראה לי שאתם התכוונתם לדבר הזה.
<יורם חגבי חגי: מוכר, על-פי חוק המכר (דירות), מי שמוכר דירה שבנה או שהוא עתיד לבנות – גם יחיד, רבותי.
<יורם חגבי חגי: אתם מתייחסים גם לכל יחיד?
<יורם חגבי חגי: אדם שבונה בית ומוכר אותו?
<יורם חגבי חגי: או רק קבלן?
<יורם חגבי חגי: הוא הקבלן אבל.
<אתי בנדלר: אתה כאן קראת רק חלק מההגדרה.
<אתי בנדלר: הוא בונה אותה על מנת למכרה.
<יורם חגבי חגי: נכון.
<אתי בנדלר: זאת אומרת שהוא משמש כסוג של קבלן.
<יורם חגבי חגי: אדם שבונה בית פרטי, אני מניח שמר שטרית לא התכוון לאדם הזה.
<יורם חגבי חגי: מדובר פה על קבלנים.
<אתי בנדלר: הוא בונה את זה כדי למכור.
<אתי בנדלר: יכול להיות שזה יוחרג בצו.
אבישי ברוורמן: יכול להיות, בין קריאה ראשונה לשנייה ושלישית.
<אתי בנדלר: אם כך, מה שהוועדה מחליטה, אני מבינה - - -
<כרמית יוליס: - - -
<לאה ורון: לא להפריע.
<כרמית יוליס: לגבי שרת המשפטים.
אבישי ברוורמן: שמעתי.
מאיר שטרית: לא מקבלים.
<כרמית יוליס: זה סוטה מהחלטת הממשלה.
אריאל אטיאס: תגידי לה שתגיש ערר.
<כרמית יוליס: היא תגיש ערר.
אבישי ברוורמן: מאיר שטרית במפלגה שלה.
אריאל אטיאס: מי אמר לך שהיא תגיש ערר?
אריאל אטיאס: אם היא תגיש ערר, יש לה בעיה עם מאיר.
אבישי ברוורמן: בין קריאה ראשונה לשנייה ושלישית זה ייפתר.
<אתי בנדלר: ובכן, הסיכום לגבי סעיף קטן (ב), שמוכר לא ידרוש מקונה השתתפות בהוצאות משפטיות בסכום העולה על הסכום שקבע שר הבינוי והשיכון, בהתייעצות עם שר המשפטים ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת.
<אתי בנדלר: רגע.
<אתי בנדלר: אני מציעה להוסיף כאן:
<אתי בנדלר: השר רשאי לקבוע שיעורים שונים או סכומים שונים לפי אמות מידה שיקבע.
אבישי ברוורמן: אנחנו נדון בזה הלאה.
אבישי ברוורמן: אפילו חבר הכנסת מקלב מצביע אתי.
<לאה ורון: חבר הכנסת שטרית מצביע במקום חבר הכנסת דוד צור; חבר הכנסת אורי מקלב מצביע במקום חבר הכנסת יעקב אשר.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, מאוד מאוד קשה לי שאתה לא קיבלת עדיין ממלא-מקום אצלי.
אורי מקלב: זה יקרה בקרוב.
<לאה ורון: עובדים על זה.
<אתי בנדלר: סעיף קטן (ג), לאחר שהובהרה כוונתו של חבר הכנסת שטרית, שהציע את ההצעה, אני מציעה לשנות אותו כך שיהיה כתוב:
<אתי בנדלר: התשלום עבור ההוצאות המשפטיות ישולם ישירות לעורך-הדין שימציא חשבונית מס על שמו לרוכש הדירה.
<יורם חגבי חגי: סליחה.
<יורם חגבי חגי: אנחנו חושבים שהסעיף הזה נוגד את חוק-יסוד: חופש העיסוק בסעיף 4 שבו.
<יורם חגבי חגי: אנחנו חושבים שאי-אפשר לכפות על עורך-דין גם לקבל שכר, גם להוציא חשבונית, כשהוא בכלל לא מעוניין לעשות.
מאיר שטרית: אתם רוצים לקבל שכר ולא לדווח על זה?
<אתי בנדלר: רגע, אני מבקשת לשמוע את הטענה.
<יורם חגבי חגי: אלה סכומים של לעג לרש, אי-אפשר לעבוד אתם, גברתי.
<יורם חגבי חגי: הסכומים האלה לא מכסים – אני לא אגיד מה זה מכסה.
אבישי ברוורמן: מה הטענה המשפטית?
<אתי בנדלר: אדוני, מה הטענה המשפטית שלך?
<יורם חגבי חגי: הטענה המשפטית שלקבוע בדבר חקיקה שכר וגם שעורך-דין ימציא חשבונית מס על שמו לרוכש הדירה – בחקיקה נותנים הוראה לעורך-דין איך לפעול?
אבישי ברוורמן: נגד איזה חוק זה הולך?
<יורם חגבי חגי: נגד חוק חופש העיסוק, אדוני.
<יורם חגבי חגי: זה אל"ף-בי"ת.
<אתי בנדלר: אני כמובן לא אתן כאן דיסרטציה משפטית.
<אתי בנדלר: הטענה שאומרת, אל"ף, שמגבילים שכר טרחת עורך-דין בחקיקה, יש בה כדי לפגוע בחופש העיסוק, אני חושבת – ממש בתמצית של התמצית – שהיא איננה נכונה.
<אתי בנדלר: לא פוגעים כאן, לא קובעים לעורכי-דין איסור לעסוק במקצועם.
<אתי בנדלר: קובעים על הצד החיובי - -
<יורם חגבי חגי: לגבי החשבונית?
<אתי בנדלר: - - הגבלות מסוימות שקיימות גם היום בחקיקה.
<אתי בנדלר: אני חושבת שזה עונה.
<אתי בנדלר: אני לא אפרט כרגע מדוע.
<אתי בנדלר: זה עונה על פניו על ההגבלות המאפשרות בחוק-יסוד: חופש העיסוק.
<אתי בנדלר: יתרה מזו, החובה להוציא חשבונית מס קבועה גם היום בחוק מס ערך מוסף.
<יורם חגבי חגי: מי שאני משרת, לא מי שכופים אותי לשרת אותו.
אריאל אטיאס: לא כופים אותך.
<לאה ורון: פסקה (ג) הוצבעה, אבל כדי להסיר ספק.
אבישי ברוורמן: הוצבעה ואני אצביע עוד פעם.
אבישי ברוורמן: תודה, אושר.
<אתי בנדלר: סעיף קטן (ד) לדעתי מיותר.
<אתי בנדלר: משלא נקבע סכום, אז אין מקום להצמדה.
<אתי בנדלר: כדי למנוע ספק, אני מבקשת שהוועדה תוסיף סעיף תחילה ותקבע בו שתחילתו של חוק זה ביום שתקבע הוועדה בעת ההכנה לקריאה שנייה ושלישית - -
<אתי בנדלר: - - כדי שיהיה ברור שהוועדה מתכוונת לתת דעתה בעניין.
<לאה ורון: נציג האוצר, אתה צריך להתייחס לשאלה האם ההצעה כרוכה בעלות תקציבית כלשהי מתקציב המדינה.
<צחי דוד: התשובה היא לא.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני מודה לכם.
מאיר שטרית: צריך להצביע על הסעיף האחרון, מה שהיא אמרה.
אבישי ברוורמן: על הסעיף האחרון, אליבא דאתי בנדלר.
<אתי בנדלר: על התחילה, ומה שאני אכתוב במפורש בדברי ההסבר, שהוועדה תיתן דעתה לנושא התחילה והתחולה, ועל איזה חוזים – האם זה יחול גם אחורה או לא, בעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה.
<קריאה: תחת הכותרת הוראות מעבר.
אבישי ברוורמן: כמו שאמרתי, אנחנו נשב עם כל הנציגים – חבר הכנסת שטרית, אטיאס, מקלב ואתי – בין קריאה ראשונה לשנייה ושלישית כדי לשפר את החוק, אני חושב שיש בו בשורה.
אבישי ברוורמן: אני פותח.
אבישי ברוורמן: הגשנו הבוקר, יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, יושב-ראש הכנסת לשעבר ראובן ריבלין, יושב-ראש ועדת הכספים לשעבר, חבר הכנסת משה גפני, ואנוכי, עתירה לבג"ץ כנגד החלטת הממשלה בנושא ייצוא הגז ודרשנו שההכרעה תגיע לכנסת.
אבישי ברוורמן: הבג"ץ הזה הוא קודם כול בגלל הנושא הדמוקרטי.
אבישי ברוורמן: לא יכול להיות שהחלטה בסדרי גודל היסטוריים במונחים של הכלכלה הישראלית, למעלה יכול להיות מטריליון שקל, 1,000 ביליון, 1,000 מיליארד, לא תגיע לבית המחוקקים.
אבישי ברוורמן: ראש הממשלה והממשלה התעלמו פה מחוות הדעת של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, שלמעשה אומר שההכרעה בכנסת מתחייבת מעקרונות המשטר הדמוקרטי הישראלי.
אבישי ברוורמן: בהערת ביניים, אני ישבתי תקופה בארצות-הברית בזמן שירותי בבנק העולמי.
אבישי ברוורמן: אני לא יכול לראות שהחלטה בארצות-הברית בנושא של ההחלטה הכלכלית הגדולה ביותר בתולדות האומה האמריקנית תעבור ללא הסנאט.
אבישי ברוורמן: יש רשות מבצעת ויש רשות מחוקקת.
אבישי ברוורמן: זה היה ברור לחלוטין שהדבר צריך לעבור לרשות המחוקקת, לוועדת הכלכלה, וכאן הפתח היחיד שהמשנה ליועץ השאיר לממשלה הוא עניין דחיפות ההכרעה.
אבישי ברוורמן: הודעתי בעבר והודעתי ערב שבת לראש הממשלה בכתב, שוועדת הכלכלה תקיים דיונים גם באוגוסט אם צריך כדי לסיים את תהליך החקיקה במהירות.
אבישי ברוורמן: ראש הממשלה יודע שככה אני פועל, שר האוצר יודע שככה נפעל, אבל לצערי ראש הממשלה התעלם והחליט לדלג על הכנסת.
אבישי ברוורמן: ראש הממשלה למעשה האשים אותנו, את הכנסת ואת הציבור אתמול בפופוליזם.
אבישי ברוורמן: ואני שואל: איך בדיוק הממשלה מנמקת את הקפיצה שהיא ביצעה ממסקנות ועדת צמח על 450 BCM ל-540 BCM?
אבישי ברוורמן: האם גם כאן התקיימו דיונים מעמיקים שפשוט הציבור אינו מודע להם?
אבישי ברוורמן: או שהממשלה הבינה שיש מחאה ציבורית, אז היא בדקה את כיוון הרוח ושינתה קצת את ההחלטה.
אבישי ברוורמן: האם נשמעה בדיונים אלה עמדתו של כלכלן כל כך בכיר במשרד האוצר כמו מיכאל שראל, שהדוח שכתב מדבר על כך שלא צריך להיות כמעט ייצוא?
אבישי ברוורמן: אני מבין שבחברת "דלק" קראו את הדוח, ואני שואל את עצמי: האם גם שרי הממשלה שהצביעו אתמול קראו את הדוח הזה?
אבישי ברוורמן: השר להגנת הסביבה לשעבר, גלעד ארדן, אמר שאפשר לדחות את ההחלטה בשנתיים.
אבישי ברוורמן: אז גם הוא בפופוליסטים?
אבישי ברוורמן: אני חוזר פעם נוספת: אדוני ראש הממשלה, חזור בך.
אבישי ברוורמן: הציבור חייב להיות שותף בדיון הזה, לכן אין מקום אחר לקיים אותו אלא בכנסת ישראל.
אבישי ברוורמן: ואני אמרתי לך ואני מבטיח, ואני אמרתי אלף פעמים, שאני לא אעבוד בשביל שום טייקון ולא אף קבלן קולות, מה שמעניין אותי זה אזרחי מדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: הדיון כאן יהיה מהיר, הוא יחשוף את הכול, אבל הציבור כולו יראה מה העמדות לגבי ביקוש, לגבי היצע, ותהיה הכרעה.
אבישי ברוורמן: הכרעה תמיד היא בתנאי אי-ודאות, אבל תהיה שקיפות, כי בצורה הזאת שאין בה שקיפות יש ייתור של הכנסת.
אבישי ברוורמן: אם החלטה על טריליון שקל לא עוברת בכנסת, החלטות קטנות בחוק ההסדרים עושים פה יום ולילה.
אבישי ברוורמן: אז אני מבטיח לך, אדוני ראש הממשלה, יעבדו פה יום ולילה.
אבישי ברוורמן: תחזיר את זה לכנסת.
אבישי ברוורמן: ככה צריך.
אבישי ברוורמן: אחרת הדמוקרטיה הישראלית הופכת להיות חוכא ואטלולא.
אבישי ברוורמן: גם נציגים שהם חברי כנסת חתמו על הדרישה שהדיון יהיה בכנסת, 60 חברי כנסת מהקואליציה והאופוזיציה.
אבישי ברוורמן: אף אחד לא רוצה לפגוע פה, המטרה היא דמוקרטיה אמינה ורצינית.
אבישי ברוורמן: יש לנו פה נציגי משרדים שונים בממשלה, אבל אני שלא כהרגלי חושב שגם אנשים שהיו שרים בעבר, צריך לתת להם כבוד.
אבישי ברוורמן: ולכן מאוד מעניין אותי מהי עמדתך, שר האנרגיה לשעבר פריצקי.
אבישי ברוורמן: האם צריך להיות דיון בכנסת או לא?
אבישי ברוורמן: בבקשה, השר פריצקי לשעבר – לא פריצקי לשעבר אלא השר לשעבר.
<יוסף פריצקי: תודה, פרופ' ברוורמן – לא אכפת לך שאני אומר לך פרופסור, נכון?
<יוסף פריצקי: זה התואר המכובד ביותר בסופו של דבר.
<יוסף פריצקי: קודם כול, תודה שהזמנת אותי לכאן.
<יוסף פריצקי: אני רוצה לומר שני דברים.
<יוסף פריצקי: אחד, לו אני השר, אני הייתי יוזם להביא את הדיון הזה לכנסת.
<יוסף פריצקי: מה יש לי להסתיר?
<יוסף פריצקי: להיפך, טוב מאוד.
<יוסף פריצקי: אני רוצה להגן על הפרופוזיציות שלי, על העמדות שלי בפני הציבור.
<יוסף פריצקי: אם זה דוח כל כך טוב, ודרך אגב, אני לא יודע – נהדר.
<יוסף פריצקי: תביא אותו לוועדה הזו, תענה לשאלות, תבדוק את הדברים, ותבטיח ודאות, וזה הדבר החשוב פה.
<יוסף פריצקי: חלק מעניין של ודאות הוא גם שקיפות.
<יוסף פריצקי: הרי המשק הזה לא מתנהל לשנה ולא מתנהל לשנתיים.
<יוסף פריצקי: מדברים כאן על 20, 30 שנה, אפילו אם מישהו אומר שהוא לא בטוח שעוד 30 שנה לא תהיה פה מדינה – אני מקווה שתהיה.
אבישי ברוורמן: שאול, אתה מוחק את זה מהפרוטוקול?
<יוסף פריצקי: אבל לתקופה כל כך ארוכה, לו אני השר – דרך אגב, אדוני היושב-ראש, כשאני הייתי שר הבאתי המון דברים לכנסת, משום שאני רוצה, להיפך, שבסופו של דבר הכנסת תגבה אותי אם זה כל כך טוב.
<יוסף פריצקי: למה לא? לא רק העניין הדמוקרטי – להיפך, זה דבר חשוב.
<יוסף פריצקי: והדבר השני – ואני רוצה לומר: אני לא מייצג כאן אף גוף, אף אדם ואף גוף, אני באתי לכאן כי אני רואה שמעשי ידי טובעים ביום ואני לא רוצה לומר שירה – הוועדה הזו חייבת להבטיח שיהיה משק אנרגיה בישראל.
<יוסף פריצקי: 540 BCM או 450 BCM או 300 BCM – המספרים האלה הם קשקוש מוחלט אם אי-אפשר להביא אותם, אם אין מערכת שמגבה את התעשייה במעבר לגז, אם אין תקנים לתחבורה לכלי רכב לגז, אם חברות החלוקה עומדות תקועות בתוכניות מתאר, אם חברת "נתיבי גז לישראל בע"מ" עומדת תקועה עם הפרויקט שלה של הקו המזרחי, אם אין מערכת בישראל שלמה וכוללת, בדיוק כמו לזרוק את זה באוויר.
<יוסף פריצקי: צריך לאפשר לתעשייה מימון לאפסן את המפעלים לגז – זה עולה הרבה כסף.
<יוסף פריצקי: צריך לייצר את החלוקה הזו הרבה יותר מהר – הם תקועים שם כבר אלוהים יודע כמה זמן, אני לא יודע אם יש כאן מישהו מחברת החלוקה.
<יוסף פריצקי: צריך להעביר משק לגז – זו לא החלטה פשוטה, זה עסק מסובך.
<יוסף פריצקי: והעסק הזה לא יכול להיות כך באוויר, צריך להקצות לו תקציבים.
אבישי ברוורמן: 450, 540, מעל 600.
<יוסף פריצקי: זה לא חשוב.
<יוסף פריצקי: גז בכל העולם, אדוני היושב-ראש – אתה יודע, אני עובד הרבה מאוד בעולם – הוא קודם כול תשומה מקומית, מעצם טבעו הוא תשומה מקומית.
<יוסף פריצקי: הוא תשומה מקומית בארצות-הברית, כשיש עודפים מייצאים אותו.
<יוסף פריצקי: אבל בשביל שתהיה תשומה מקומית ראויה צריך גם לאפשר להביא אותו.
<יוסף פריצקי: אי-אפשר להביא אותו בדליים, זה בלתי אפשרי.
<יוסף פריצקי: תודה רבה.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני יודע, חברת הכנסת שקד, שאת תמיד צריכה לרוץ לישיבה הבאה.
אבישי ברוורמן: אני אומר את זה פעם נוספת: הגיע הזמן שחברי כנסת ישרתו אך ורק בוועדה אחת.
איילת שקד: הנהלת קואליציה, פרופ' ברוורמן.
איילת שקד: בכל זאת יש קואליציה.
אבישי ברוורמן: לא, אני אומר:
אבישי ברוורמן: כל חברי הכנסת באים לישיבה, רצים ממקום למקום, לכן זה הפרלמנט הכי פחות אפקטיבי במערב וגם בארצות אחרות.
איציק שמולי: כולם חוץ ממני.
אבישי ברוורמן: חוץ משמולי.
אבישי ברוורמן: בבקשה, חברת הכנסת שקד.
איילת שקד: אני מצטערת, אני צריכה ללכת להנהלת קואליציה.
אבישי ברוורמן: אתה תמיד בתנועה.
ישראל חסון: בקשר לדב חנין.
אבישי ברוורמן: אה, דב חנין.
אבישי ברוורמן: הוא יכול לקפוץ על עשר חתונות, והוא יודע את הכול בעל-פה.
איילת שקד: תראו, אני רוצה להתייחס לכמה נקודות.
איילת שקד: אני את רוב האנשים כאן מכירה כי נפגשנו במהלך החודשים האחרונים.
איילת שקד: ראשית, לנקודה שאתה העלית, כבוד היושב-ראש, אני מסכימה אתך שלא ייתכן שבהחלטה כזאת משמעותית לא יהיה דיון בכנסת.
איילת שקד: על זה אני מסכימה.
איילת שקד: יחד עם זאת, אני רוצה לציין שאני ישבתי גם עם ארגונים שחושבים שלא צריך לקחת את ההחלטה עכשיו או לייצא מעט.
איילת שקד: אני חושבת שסך הכול ההחלטה שלקחו ראש הממשלה, שר אוצר ושר האנרגיה היא פחות או יותר שקולה – שוב, לי קשה להעריך אם זה 40%, 45%, 35%.
דב חנין: מה זה 150 מיליארד שקל ביני לבינך?
איילת שקד: אבל מהנתונים שאני ראיתי, ואני עברתי על טבלאות ועל מספרים, אני חושבת סך הכול שזה נכון לייצא.
איילת שקד: צריך שוב לרדת לרזולוציה ולדיוקים, ולהבין מהי בדיוק הכמות, אבל נכון לייצא.
תמר זנדברג: אבל לא צריך קודם להבין מה הכמות שקיימת?
איילת שקד: אני הבנתי מה הכמות שקיימת.
תמר זנדברג: אף אחד לא יודע מה הכמות, את יודעת מה הכמות.
איילת שקד: לא, אני אומרת שיש גם על זה מחלוקת.
תמר זנדברג: אז אף אחד לא יודע.
איילת שקד: אבל ועדת צמח לקחה סך הכול החלטה מחמירה בהתייחס לכמות המוצעת.
איילת שקד: דבר נוסף, אני ביקשתי להעלות הצעה לסדר לוועדת הכלכלה ולא נתנו לי בעניין הזה.
איילת שקד: ממשלת ישראל צריכה להיות אחראית לבנות תעשיית גז וכלכלת גז במדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: רק דקה אחת.
איילת שקד: רגע, זו נקודה חשובה שעוד לא דיברו עליה.
אבישי ברוורמן: הנקודה הזאת עלתה בדיונים לגבי התעשייה וכו'.
אבישי ברוורמן: אבל עכשיו תקשיבי: אני מאוד מאוד מקשיב למה שאת אומרת, אבל הנקודה היא כאן לגמרי אחרת, הנקודה שאת לא מתייחסת אליה.
אבישי ברוורמן: את אומרת: ההצבעה בכנסת אבל ההחלטה היא טובה – 350, 400, 450.
איילת שקד: אני אומרת שההחלטה בגדול היא נכונה.
איילת שקד: את מבינה שמה שנאמר לראש הממשלה ולשר הכלכלה ולשר האוצר, שברור שהוועדה הזו תתמוך בייצוא.
איילת שקד: הלוא ברור שיהיה פה ייצוא, השאלה היא כמה.
איילת שקד: אז השאלה מדוע לא להביא את זה לכנסת לדיון מהותי?
איילת שקד: אין מחלוקת אתך, אני חושבת שזה צריך להגיע לכנסת.
איילת שקד: את זה אמרתי בתחילת דברי.
תמר זנדברג: אז איך השרים מהמפלגה שלך הצביעו?
אבישי ברוורמן: ומה תצביעי בהצבעה?
איילת שקד: זו דעתי האישית.
איילת שקד: אני בעד.
איילת שקד: אני חושבת שכן היה נכון להביא אותה לכנסת, אבל אני בפירוש חושבת שהמדינה צריכה לאפשר ייצוא.
אבישי ברוורמן: על זה יש תמימות דעים.
אבישי ברוורמן: אין ספק הדבר שההחלטה של ועדת הכלכלה תהיה לגבי ייצוא.
אבישי ברוורמן: אבל הדיון שכאן לא צריך להתפתח, שכל אחד יציג מה ולמה.
אבישי ברוורמן: הדיון כאן הוא על זה שמייתרים את הכנסת לגבי ההחלטה הכלכלית הגדולה ביותר בתולדות ישראל.
איילת שקד: בסדר, על זה אני לא חושבת שיש לי ויכוח.
אבישי ברוורמן: אז זה הכול, זה הוויכוח עכשיו.
איילת שקד: אין ויכוח.
איציק שמולי: גם הקו שניסתה הוועדה כל הזמן להוביל לא היה כזה, אף אחד לא בא עם התנגדות מהבית לייצוא.
איציק שמולי: האמירה העקרונית שנאמרה כאן הייתה: קודם כול בואו נבין מה הצרכים של המשק הישראלי ב-25, 30 השנה הבאות, אחרי זה נדבר על כמה מותר או אסור לייצא.
איציק שמולי: ואדוני היושב-ראש, אני אומר לך: עובר קו ישר וברור בין ההופעה התמוהה של מנכ"ל משרד האנרגיה שבא וניסה להגיד לנו כמה מותר, כמה אסור, לבין ההחלטה שהתקבלה אתמול, כי ככה בדיוק מתקבלות החלטות במדינת ישראל.
איילת שקד: איציק, בכל זאת הייתה ועדה שעבדה הרבה זמן.
תמר זנדברג: ואז המסקנות שלה שונו ככה.
איציק שמולי: איילת, חבל שלא היית בדיון, כשהגיע לכאן מנכ"ל משרד האנרגיה.
תמר זנדברג: הוא לא הצליח להסביר לנו כמה גז עומד להיות.
איציק שמולי: אני רוצה להיזהר בלשוני, אבל הוא ניסה להוליך שולל חלק מחברי הוועדה.
איציק שמולי: אני אומר לך.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני לא מאשים פקידים, מעולם לא האשמתי פקידים.
אבישי ברוורמן: אז שאול מרידור יגיד את שלו וזה יגיד את שלו, הדיון הוא כרגע לא אם זה 45, 50, 55.
אבישי ברוורמן: התחלנו דיון כזה, יש פה את ד"ר סיניה נתניהו שאמרה את עמדתה, וכן אנשים אחרים.
אבישי ברוורמן: כל מה שביקשנו זה שכאן בצורה מקצועית לפי חוקת הכנסת ועדת הכלכלה צריכה לקבל את הנתונים, לתת לכל גוף ציבורי קֳבל הציבור שישמע ולהחליט במהירות/ ואני מניח שברור שתהיה פה פשרה, הלא ברור שיהיה ייצוא וכו'.
אבישי ברוורמן: אבל מה שמונעים מאזרחי ישראל – תאמינו לי, אני ישבתי בממשלה, ברור לי שרוב השרים אין להם מושג מה היה שם.
אבישי ברוורמן: ישבתי בממשלה פעם שעברה, אנשים מקבלים את הנתונים, הם באים, אומרים להם: 350, 450 – הצבעה פה אחד.
אבישי ברוורמן: שני שרים שאולי מבינים קצת לא כל כך הצביעו.
אבישי ברוורמן: ולכן זאת הבעיה.
אבישי ברוורמן: ולכן אני לא יכול אפילו לבקש מפקידי האוצר – מה אני צריך לבקש משאול מרידור?
אבישי ברוורמן: מה אני צריך להגיד לו, שהוא יגיד למה זה טוב?
אבישי ברוורמן: המשנה ליועץ המשפטי מבחינתי, אבי ליכט, התפתל ואמר: זה צריך להגיע לכנסת, החלטה גדולה כזאת.
אבישי ברוורמן: אלא מאי, דחיפות?
אבישי ברוורמן: ואני שואל שאלה מאוד פשוטה: דחיפות?
אבישי ברוורמן: מה, אם זה ייקח עוד חודש, חודש וחצי, יקרה אסון, יברחו מפה?
אבישי ברוורמן: הלא השר ארדן אמר שנתיים.
אבישי ברוורמן: לא, אנחנו גומרים את זה באוגוסט.
אבישי ברוורמן: אז למה לא לחזור להגיד לשרים ולראש הממשלה: אין פה כבר דמוקרטיה בישראל.
אבישי ברוורמן: באים כל יום שני, עושים את ההצגה הזאת עם האי-אמון, תמיד זה עובר.
אבישי ברוורמן: ישראל חסון כבר שואל אותי מה הקרקס הזה.
אבישי ברוורמן: אבל על הדיונים המרכזיים בסנאט האמריקני, בפרלמנט האירופי, הלא ההחלטות הגדולות כבר לא עוברות פה בכנסת בכלל.
אבישי ברוורמן: ועל הדבר הזה יוצא הקצף.
אבישי ברוורמן: ושום פקיד לא יכול להסביר את זה.
אבישי ברוורמן: הפקיד אומר: יאללה, נמאס מהם, מהקשקשנים האלה, חברי הכנסת.
אבישי ברוורמן: אבל זה בדיוק מה שקרה.
אבישי ברוורמן: לא מקובל עלי ששרים לא מקבלים החלטות.
אבישי ברוורמן: אנשים צעירים שלא ניהלו יכולים להחליט שהם רוצים להחליט.
אבישי ברוורמן: לא, בממשלת ישראל צריך להיות - - - שרים.
אבישי ברוורמן: אם השרים יושבים בשקט בעצמם ולא משתמשים בפרלמנט, זה הופך את הפרלמנט הישראלי לפרלמנט מהגרועים ביותר בעולם המערבי – לא בעולם המערבי, בעולם כבר.
אבישי ברוורמן: וזה בעיה, כי זה לא פרלמנט כבר יותר.
אבישי ברוורמן: פרלמנט זה לא ביום שני, שבאים עם הקשקושים האלה, הצבעות אי-אמון, יד ימין, יד שמאל, פרלמנט זה דיון אמיתי שיושבים על הנתונים.
אבישי ברוורמן: אני ישבתי כבר בסנאט האמריקני, במקומות אחרים, ובדבר הזה אתם מייתרים, בגלל שאתם משפיעים על השרים.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חסון.
ישראל חסון: אתה יודע, לטעמי אתה מנסה להסביר את ה-obvious.
אבישי ברוורמן: זה כל כך פשוט.
אבישי ברוורמן: אתה מנסה עכשיו להסביר את ה-obvious – למה נושמים?
אבישי ברוורמן: למה צריך לעשות כך, למה צריך לעשות אחרת?
אבישי ברוורמן: אם יש פה משהו שהוא חורג מהטענה לדחיפות, היום כבר אי-אפשר גם להשתמש במונח "סורים על הגדרות".
אבישי ברוורמן: זה אומר הסורי היחיד שיושב פה.
ישראל חסון: שתבוא הממשלה ותגיד: אוקיי, אנחנו מוכנים לקחת את זה, ובתנאי שזה ייגמר בתאריך.
ישראל חסון: הפוך.
ישראל חסון: תגיד לך, יושב-ראש ועדת הכלכלה, או לכנסת ישראל: אנחנו מבקשים שזה ייגמר.
ישראל חסון: תראה, למה את חוק התקציב אתה יכול לגמור עד תאריך מסוים?
אבישי ברוורמן: חוק ההסדרים יביאו, אנחנו גומרים כמו שצריך.
ישראל חסון: אין פה שום חידוש.
ישראל חסון: לפיכך אני אישית סבור, חברת הכנסת שקד, שהפוליטיקה האחרת מחייבת שתחזרו הביתה, תגידו: רק רגע, סליחה, טעינו, בואו נחזור רגע לאחור, נקבע לוח זמנים ונחזיר את זה לאן שזה צריך להיות.
ישראל חסון: זה המהלך האופרטיבי היחיד שיכול להיות, כי אם בג"ץ יידרש לדבר הזה בעוד חודש או בעוד חודשיים - - -
אבישי ברוורמן: אנחנו פנינו הבוקר לבג"ץ.
איילת שקד: זה הכי בושה, שבסוף הולכים ומתבכיינים לרשות השופטת.
איילת שקד: בסדר, אני אומרת.
אבישי ברוורמן: אם השר בנט היה מבין שזו פגיעה והיה שם את משקלו כמו על דברים אחרים, תאמיני לי שזה לא היה עובר.
עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה להוסיף, שברגע שזה מגיע לוועדה זה גם מחייב גם את האופוזיציה וגם את יתר חברי הוועדה להגיד מה כן, לא רק מה לא.
אבישי ברוורמן: בסדר, ברור.
עמר בר-לב: לא, אני מסביר, אני אומר.
עמר בר-לב: לכן יש כאן חשיבות, כי אחרת מה שיוצא: אלה מחליטים בצורה חד-צדדית בממשלה, האופוזיציה צועקת רק מה לא, ואין דיון אמיתי, אין דיון אמיתי בפני ציבור שמציגים לו שתיים-שלוש אלטרנטיבות.
תמר זנדברג: הציבור מקיים דיון אמיתי הרבה יותר ממה שמתקיים בממשלה.
תמר זנדברג: הציבור יודע בדיוק כמה BCM לכמה שנים, כמה יש מוכח, כמה לא מוכח, כמה החברות דיווחו בבורסה.
תמר זנדברג: על מה אתם מדברים?
עמר בר-לב: לא הציבור שאני מכיר, אולי הציבור שאת מכירה.
תמר זנדברג: הציבור שיושב כאן, תסתכל מאחוריך.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת זנדברג, זה לא הציבור, זה נציגי הציבור.
עמר בר-לב: אז מה, את נגד זה?
תמר זנדברג: לא, אני לא נגד.
תמר זנדברג: אתה אומר: לא מתקיים דיון.
עמר בר-לב: אני מסביר למה חשוב להביא את זה לכנסת.
ישראל חסון: עמר, בשני הדיונים שהיו פה על הנושא הזה, ואני השתתפתי בדיון וחצי כזה, לא היה דיון פופוליסטי, היה דיון מאוד ענייני ששאלנו שאלות לצורך קבלת החלטה.
ישראל חסון: עכשיו, השאלות שהיו, תראה איזה שאלה גרנדיוזית: מישהו מוכן לומר לנו כמה יש מוכח?
ישראל חסון: שאלה מאוד טריוויאלית לפני שאתה מחליט החלטות אחרות.
עמר בר-לב: הוכחתי כאן שצמח התפתל על כסאו - - -
אבישי ברוורמן: חבר'ה, עזבו את צמח.
אבישי ברוורמן: שאול צמח הוא אדם רציני, אני לא רוצה לזרוק על צמח.
אבישי ברוורמן: הנקודה העיקרית, שמי שהיה בוועדה ולא לקח איזה טוויטר הבין שאנחנו שואלים שאלות, מה ההיצע – באיזה רמה, לגבי הביקוש, מה הביקוש לגבי התעשייה – באו תעשיינים, מה היה החישוב, מה לגבי תעשיית הרכב לאור הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: ובסופו של דבר הציבור נחשף לכל הדברים האלה, ישנו דיון והדיון נגמר.
אבישי ברוורמן: אבל מישהו החליט שלא צריך כנסת, ועל זה אנחנו יושבים פה היום.
אבישי ברוורמן: וזה עצוב לי שאת באה ונותנת את ההצהרה הזאת, ואחרי זה, איך אומרים, אמרה.
אבישי ברוורמן: כשזה יבוא להרמות הידיים, לא יהיו פה אנשים כמו מנחם בגין.
אבישי ברוורמן: אני הלא לא במפלגה של מנחם בגין, אבל הרבה אנשים כשראו שמנחם בגין נבחר חששו, והוא על אמר בית-המשפט: יש שופטים בירושלים, הוא הגן עליהם.
אבישי ברוורמן: היום אין מי שמגן על הכנסת יותר.
אבישי ברוורמן: יש רוב אוטומטי, הרוב הזה באים, נותנים את ההצעות הפופוליסטיות, אין מי שמגן על הכנסת יותר.
אבישי ברוורמן: ולכן איך אפשר להסביר דבר כזה, אנשים שואלים אותי.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, כנסת ישראל איננה כנסת כבר, היא מקום התכנסות.
משה זלמן פייגלין: אפשר?
אבישי ברוורמן: או, חבר הכנסת פייגלין.
משה זלמן פייגלין: לא, יש פה תמימות דעים שאני חייב קצת להפר אותה, אחרת הדיון פה יהיה משמים וחסר טעם.
אבישי ברוורמן: רגע, אני רוצה רק – אולי יש מישהו – אני לא יודע מה לשאול את החבר'ה מהאוצר ומבנק ישראל.
דב חנין: צודק, אדוני, הם לא הכתובת.
אבישי ברוורמן: אני לא יודע מה לשאול אותם.
אבישי ברוורמן: מה, להתחיל להסביר את זה?
תמר זנדברג: איפה שרי הממשלה, למה הם לא הגיעו לדיון הזה?
אבישי ברוורמן: לא, הבעיה העיקרית, מה אני יכול לשאול אתכם?
אבישי ברוורמן: ששאול יסביר מה הוא אמר קודם – מה זה יעזור?
אבישי ברוורמן: מר שטרום, אתה כבר אמרת את דעתך, אני גם יודע את דעתך.
אבישי ברוורמן: אבל השאלה היא כרגע למה בישראל הכנסת הפכה להיות גוף כזה חסר משמעות.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חנין, אתה יודע שאחת הסיבות שהיא הפכה זה בגלל שאתה מגיש יותר מדי הצעות חוק, 800 עד עכשיו.
אבישי ברוורמן: צריך ארבע הצעות חוק ולא יותר.
דב חנין: אני רוצה ברשותך להתייחס לכמה בעיות שיש בהתפתחות של השבוע האחרון.
דב חנין: אתה אמרת בדברי הפתיחה שלך ובצדק, שיש בעיה קשה ביותר בהתנהלותה של הממשלה, כשהיא חושבת שסוגיה כזו שראויה להסדר ראשוני, כמו שאומר אבי ליכט ובצדק, מספיק שהממשלה תדון בה בדלתיים סגורות בתוך דיוני הממשלה.
דב חנין: אני גם שמעתי בצער גדול את דברי ראש הממשלה, שקורא לדרישה להעביר את הדברים לכנסת – פופוליזם.
דב חנין: כנראה שראש הממשלה קצת מתבלבל בין פופוליזם לבין דמוקרטיה, כי בדמוקרטיה אחת ממושכלות היסוד היא שנבחרי הציבור הם שמחליטים בשאלות הכלכליות הבסיסיות, כמו שאתה יודע, אדוני היושב-ראש, הזכרת את ארצות-הברית, זה אחד מעקרונות היסוד של המהפכה האמריקנית 1776 – "no taxation without representation", מי שצריך להחליט בשאלות היסוד הכלכליות זה נבחרי הציבור.
דב חנין: אבל ראש הממשלה כנראה שכח את העקרונות האלה, ומבחינתו בכלל להעביר את זה לזירה של הכנסת זו דרישה פופוליסטית.
משה זלמן פייגלין: רק תסביר מה כן באחריות הממשלה.
דב חנין: יש הרבה דברים באחריות הממשלה.
דב חנין: קודם כול, הממשלה צריכה לבצע, זה גוף מבצע.
דב חנין: הממשלה לא מבצעת את תפקידה, הממשלה מתנערת מתפקידה ומאחריותה, הממשלה הזו היא ממשלה שפשוט לא מתפקדת בתחומי הביצוע.
דב חנין: אבל במקום לעבוד בתחומי הביצוע היא רוצה להשתרר על תחומים שאינם מתחומי עניינה.
דב חנין: ולקבוע הסדרים ראשוניים שהם הסדרים נורמטיביים בסיסיים זה תפקידו של המחוקק, בשביל זה נבחרנו, לזה נבחרנו.
דב חנין: ועכשיו, מעבר לדברים האלה, מקוממת צורת ההתנהלות של הממשלה בשטחיות הבלתי נסבלת של קבלת ההחלטה הזו.
דב חנין: מקבלים פה החלטה שהמשמעות הכלכלית שלה מאות מיליארדי שקלים, ומקבלים אותה באיזשהו הליך שבו, אני באמת לא אצטט שמות של אנשים שאיתם דיברתי, כולל שרים, שלא בדיוק מבינים על מה הם בעצמם החליטו.
דב חנין: זה פשוט לא יאומן.
דב חנין: אתה אמרת, אדוני היושב-ראש, ובצדק: החלטה כלכלית היסטורית.
אבישי ברוורמן: הגדולה ביותר בתולדות ישראל.
דב חנין: היסטורית.
דב חנין: ואנשים שהשתתפו בדיון לא בדיוק הבינו את ההחלטה, ולא בדיוק הבינו את ההסתייגויות להחלטה ואת ההנמקות להחלטה, וגם לא היו בפניהם כנראה כל הנתונים.
דב חנין: ואז אומרים לנו: אבל מה אתם רוצים, לפחות ההחלטה הזאת הסתמכה על ועדת צמח.
דב חנין: אז אני לא רוצה לחזור פה על מה שאנחנו הבנו בוועדה הזו ממה שעשתה ועדת צמח, אבל דבר אחד הבנו:
דב חנין: שוועדת צמח לא ידעה לתת את התשובות לשאלות הבסיסיות שהיא בעצמה הציבה.