GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיקי מירו: לגבי מה שאמר ירון, תומר קרני ידבר על ההיבטים המשפטיים, אבל לגבי נזקים – צדק חבר הכנסת דוד צור שצריך לערב פה יותר גורמים מפני שהיום שוק הפרסום הוא שוק מאוד-מאוד קשה וכולם פשוט נרמסים ומנסים לעשות הורדות מחירים ומבצעים, ומדובר גם על תחנות הרדיו האזוריות וגם עלינו.
אבישי ברוורמן: מה המלצתך, מיקי?
<מיקי מירו: שאנחנו צריכים לחשוב על כל הדבר הזה – צריך לעשות חשיבה - - -
אבישי ברוורמן: לחשוב, לחשוב – מה לעשות?
<מיקי מירו: זה היה עושה סדר בכל העניין אם היו אומרים שציבורי זה ציבורי ופרטי זה פרטי – אני עכשיו מדבר על דעתי הפרטית – כל שוק הפרסום יהיה רק לפרטיים ואחרים: אנחנו באגרה והם בתקציב.
<מיקי מירו: בזה נגמר הסיפור.
אבישי ברוורמן: זה מה שנקרא - - -
עליזה לביא: זאת ההסדרה שאני מדברת עליה.
<מיקי מירו: זה נראה לי יותר הגיוני.
<מיקי מירו: הייתה הצעה כזאת - - -
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת לביא, את הצעת את הפתרון האולטימטיבי.
אבישי ברוורמן: השאלה היא אם מדינת ישראל יכולה להתקדם, אם המדינה מתוקנת מספיק?
אבישי ברוורמן: בשביל זה צריך לפעמים דיקטטור תאילנדי.
איציק שמולי: מיקי, אם אני מבין נכון, אתה אומר, גם לגבי קול ישראל, אני מוכן לוותר על האפשרות - - -
<מיקי מירו: אם הייתה אגרה שמממנת אותי בצורה נכונה וטובה והיו הצעות כאלה, למשל, ברישיון הרכב.
<מיקי מירו: הייתה הצעה כזאת שמתגלגלת כבר הרבה זמן ומשום מה נעה ממקום למקום כמו הרבה דברים.
<מיקי מירו: אם הייתם עושים כאן – זה המקום, אני חושב לעשות – בבית המחוקקים חשיבה על מהו ציבורי ומהו פרטי, אני חושב שהרבה מהבעיות האלו היו נפתרות.
<מיקי מירו: גם לגלי צה"ל צריך למצוא מקור שלא יעמיד אותם בפני מצב שהוא לא כל-כך בריא: בואו נחשוב על יחידה לוחמת שעכשיו היא בחסות של חברה פרטית – הטיל נורה בחסות חברה פרטית – זה לא הדבר הכי בריא שיכול להיות.
<אתי בנדלר: בהערת אגב אני רוצה לומר לחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, שבמסגרת חוק ההסדרים או בשמו האקטואלי:
<אתי בנדלר: הצעת החוק לקידום התחרות לשנת 2013 ו-2014, יש פרק שדן בתקשורת ובמסגרתו יש שינויים שמשפיעים על כלל עולם התקשורת, פרסומות וכולי.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת פייגלין יתפנה מכל עיסוקיו ויישב בדיונים האלה.
<מיקי מירו: עוד הערה קטנה.
<מיקי מירו: ירון הזכיר שהוא נשען בעיקר על גופי מלכ"ר ולפ"מ וכן הלאה ושמענו על השותפות עם הרשות למלחמה בתאונות הדרכים - -
<רון מוסקוביץ: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
<מיקי מירו: - - הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שזה 3 מיליון שקלים.
<מיקי מירו: באיזשהו מקום גם התקציב של מוגבל ושל לפ"מ ואז, כשיש עוד גורם בתוך הסיפור, כמובן שכולם מקבלים פחות.
אבישי ברוורמן: מיקי, ביום שאנחנו נהיה מסודרים אתה תקבל את התקציב שלך, הוא יקבל את התקציב שלו והפרסומות יהיו בחוץ אלא אם כן מר פייגלין יציע לי דרך אחרת.
אבישי ברוורמן: עורך דין תומר קרני, יש לך משהו מהותי להוסיף?
<תומר קרני: לא, יש לי הערות לגבי הפרטים של התקנות.
אבישי ברוורמן: כשנגיע לזה – נדון בהם.
אבישי ברוורמן: נילי בן גיגי, מנכ"ל האגודה לזכות הציבור לדעת.
<נילי בן גיגי- וולף: שלום וברכה, תודה ליושב-ראש.
<נילי בן גיגי- וולף: גם ההערות שלנו מתייחסות לגוף המסמך עצמו ונוגעות לסעיפים עצמם.
<נילי בן גיגי- וולף: ההערות שלנו הן לגופם של הסעיפים – האם להעלות את זה?
אבישי ברוורמן: אני מציע שאנחנו נדון בהן אחרי שיעבור החוק.
אבישי ברוורמן: היום אני לא אדון בהן.
<נילי בן גיגי- וולף: לא דנים בסעיפים עצמם?
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת מיכל רוזין – אתה תוכל לענות לה אישית – הוא יענה לך אישית, אני בטוח.
<חני לוז: סליחה, היושב-ראש, אמרת שתיתן לי רשות דיבור.
אבישי ברוורמן: חני לוז ממרכז תדמי"ת, בבקשה.
אבישי ברוורמן: אחר כך, חברת הכנסת מיכל רוזין ולאחר מכן – ירון דקל ואנחנו נסכם.
<חני לוז: אני באה לדבר על מה שהדיון הזה הפך להיות.
<חני לוז: אני באה לבקש דבר אחד: לבחון לפני אישור החסויות האם גלי צה"ל משרתת את כל הציבור, כמה היא תורמת לחופש הביטוי והאם היא ממלאת את תפקידה הדמוקרטי.
אבישי ברוורמן: מה זה מרכז תדמי"ת?
<חני לוז: מרכז לסיקור הדמוקרטיה במדיה הישראלית.
<חני לוז: אני עוסקת הרבה במעקב אחרי שידורי גלי צה"ל ויש לי גם אתר שניקרא "מעקב גלי צה"ל" ואפשר לקרוא ולשמוע שם הקלטות.
<חני לוז: אני רוצה להביא כמה עובדות ונקודות לחשוב על הדברים שנאמרו פה כאילו התחנה מאוזנת והתחנה משדרת את כל הדעות.
<חני לוז: יש מגזרים שמאוד לא נעים להם לשמוע את גלי צה"ל יום-יום בבוקר - - -
אבישי ברוורמן: שמענו את חבר הכנסת אייכלר – הוא לא כל-כך נהנה.
<חני לוז: נכון.
<חני לוז: ויש עוד מגזרים שפותחים את הרדיו עם מיכה פרידמן וממשיכים עם רזי ברקאי - - -
איציק שמולי: תגידי, המרכז הזה שלכם עושה בדיקה על תחנות רדיו נוספות או רק על גלי צה"ל?
<חני לוז: אני מדברת כרגע על גלי צה"ל – זה הדיון.
<חני לוז: גלי צה"ל היא תחנה שמשדרת מתקציב הביטחון עם השם של צה"ל.
אבישי ברוורמן: הבנו את הנקודה, תודה.
<חני לוז: אני רוצה להביא שני עניינים מאוד חשובים - - -
דוד צור: אני רוצה לחזור בי.
דוד צור: אחרי הריאיון שהיה לי בגלי צה"ל, אני רוצה לחזור בי.
אבישי ברוורמן: תסביר לו, מר דקל, שהעיקר ששמעו שיש חבר כנסת צור.
אבישי ברוורמן: זה כמו העיתונים – לא חשוב מה הוא אמר העיקר ששמעו שיש.
<חני לוז: האפקט שציינת פה: העיקר שישמעו את השם, הוא אפקט מאוד חזק וגלי צה"ל מאוד משפיעה עליו.
<חני לוז: יש לנו נושא אקטואלי, אחד הנושאים המאוד בוערים הוא נושא שנקרא "פשעי שנאה" יש נושא של תג מחיר.
<חני לוז: המקביל לו, ואני עוקבת אחרי זה, הם פשעי השנאה והאלימות הרצחנית שמופעלת יום-יום נגד תושבים ואזרחים ביהודה ושומרון ונגד חיילים.
<חני לוז: הם לא מקבלים את הבמה הנאותה בגלי צה"ל.
<חני לוז: יש דוח שיוצא פעם בשבוע על-ידי ארגון "הצלה" – אין התייחסות לדוח הזה.
<חני לוז: אם בחודש הקודם היו מעל 1070 מקרים מתועדים של יידויי אבנים ומאות בקבוקי תבערה – מי שמאזין לגלי צה"ל יום אחרי יום לא מקבל את התמונה הזאת.
ניצן הורוביץ: למה זה רלוונטי - - -
אבישי ברוורמן: אני אספר לך סיפור, את סיימת - - -
דוד צור: למה זה רלוונטי לדיון - - -
<חני לוז: מפני שהכסף הוא - - -
אבישי ברוורמן: סליחה חבר הכנסת צור.
אבישי ברוורמן: אני אתן לך דוגמה, אני אספר לך סיפור - - -
ניצן הורוביץ: - - - צנזורה - - -
<חני לוז: - - - להיפך, אני רוצה שתופסק הצנזורה, שיביאו שם חדשות מהשטח בלי אג'נדה - - -
אבישי ברוורמן: סליחה, גמרנו - - -
איציק שמולי: אולי תבדקי - - -
אבישי ברוורמן: חברה, אני מבקש מכם – אני צריך לסיים - - -
<חני לוז: - - - שריפה שהייתה אתמול, יידויי אבנים - - -
איציק שמולי: - - - כל אמצעי התקשורת - - -
אבישי ברוורמן: אני חייב לסיים, אבל אני אספר לך סיפור שלא קשור לא לאבנים ולא לתדמית, זאת תקשורת וזה לא שייך לנושא הזה בכלל, 16 שנה חייתי בנגב והיו כל-כך הרבה דברים אבל מעולם לא סקרו אותם בתל אביב.
אבישי ברוורמן: את יודעת, לעיתים קורים דברים שמרתקים את הרייטינג ודברים אחרים לא.
אבישי ברוורמן: לכן אין שום קשר בין שכיחות הדברים והדיבורים עליהם.
אבישי ברוורמן: זה לא שייך לגלי צה"ל ולא שייך לשום דבר אחר – משדרים מה שמשדרים.
אבישי ברוורמן: עכשיו אני מסכם – חברת הכנסת מיכל רוזין, הערה של חבר כנסת פייגלין – רצית להעיר או שאתה מוותר?
משה זלמן פייגלין: לא, אני לא מוותר.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת רוזין קודם.
מיכל רוזין: יש לי תחושה שמנצלים נושא שהוא ענייני שצריך לדון בו לעומק וזו מטרתה לש ועדת הכלכלה.
מיכל רוזין: מדובר פה אולי על תחרות, מדובר פה על כל מיני מאוויים סמויים שנמצאים מתחת לשולחן ומקבלים ביטוי לכאורה פוליטי.
משה זלמן פייגלין: את לעולם לא עושה את זה.
אבישי ברוורמן: מעולם לא קרה דבר כזה בפרלמנט.
משה זלמן פייגלין: את לעולם לא עושה את זה – אני אזכיר לך איפה עשית את זה חמש פעמים?
משה זלמן פייגלין: וזה רק כשאני ראיתי אותך עושה את זה, בחייך, תפסיקי את ההתחסדות הזאת.
מיכל רוזין: סליחה, שום התחסדות.
מיכל רוזין: עם כל הכבוד, גם אני הגעתי לפה עכשיו מישיבה - - -
משה זלמן פייגלין: כל דבר אצלך נוגע להתנחלויות: אין כסף בחינוך – התנחלויות.
משה זלמן פייגלין: את עושה את זה כל הזמן.
מיכל רוזין: אני גם מביאה אסמכתאות לכך שהכסף הולך להתנחלויות.
מיכל רוזין: זה שאתה לא מסכים איתי זה משהו אחר.
אבישי ברוורמן: אתם מעלים אחד לשני את הרייטינג, אבל אתה לא צריך – אתה שולט בליכוד ממילא.
מיכל רוזין: אני הגעתי לכאן באיחור – אנא תשמור על זכות הדיבור שלי.
אבישי ברוורמן: את באת באיחור ולא הקשבת למה שאמרנו קודם.
מיכל רוזין: הקשבתי היטב וקיבלתי גם דיווחים מאנשים שהיו פה לאורך כל הדרך.
מיכל רוזין: הגעתי באיחור כי ניהלתי דיון מאוד חשוב עם שר הרווחה בנושא של אנשים חסרי מעמד במדינת ישראל – גם הדברים האלה לא פותחים את מהדורות החדשות בגלי צה"ל, אז מה?
אבישי ברוורמן: ולא בקול ישראל ולא בשום מקום.
<חני לוז: אבל העניין הוא שאת הצד השני משמיעים - - -
אבישי ברוורמן: את לא בזכות דיבור, גברתי.
אבישי ברוורמן: את לא בזכות דיבור ובזה סיימת את דברייך.
אבישי ברוורמן: בבקשה, מיכל.
מיכל רוזין: אני גם יכולה, כשמאלנית מוצהרת, פייגלין מאשים אותי, אני יכולה לומר - -
איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, עוד יאשימו גם אותך שאתה לא - - -
אבישי ברוורמן: אני בסדר.
מיכל רוזין: - - שלעיתים גם בעיני הדיון בגלי צה"ל לא מאוזן דווקא לכיוון שלי, אבל זה ממש לא מן העניין.
מיכל רוזין: זה לא הדיון עכשיו - - -
אבישי ברוורמן: אנחנו בחיים לא מאוזנים: בני אדם לא מאוזנים, רשויות לא מאוזנות.
אבישי ברוורמן: רק בימי המשיח יהיה איזון.
מיכל רוזין: - - - אנחנו צריכים לדון לגופו של עניין.
מיכל רוזין: פשוט מצחיק אותי שיושבים פה מרשות השידור ואומרים: זה גוף של הצבא אז לא צריך לאפשר שיהיו בו פרסומות או חסויות.
מיכל רוזין: אבל גוף של המדינה, מהאגרה שלנו, הוא כן.
מיכל רוזין: אם יש החלטה במדינת ישראל שרשת גלי צה"ל ממשיכה להתקיים – צריך לאפשר לה לחיות.
מיכל רוזין: ולאפשר לחיות, זו הדרך.
מיכל רוזין: ולכן צריך לדבר, יושב-ראש הוועדה, צריך לדבר לעניין וצריך לדבר על החסויות וצריך לדבר על הדקות ומה מתאפשר שם ולא מתאפשר שם.
מיכל רוזין: כל הדיון האידאולוגי הוא לא מן העניין.
אבישי ברוורמן: המילה האחרונה – אני היום מתבדח כי אני בחוש הומור טוב – המילה האחרונה היא של חבר הכנסת פייגלין.
אבישי ברוורמן: אני עכשיו נותן לחבר הכנסת פייגלין את המילה האחרונה לפני המילה שלי.
אבישי ברוורמן: שמתי לב בבחירות אתמול שהמילה האחרונה בליכוד היא כמעט כולה שלו – אני מקווה שכאן המילה האחרונה היא שלי.
אבישי ברוורמן: בבקשה, חבר הכנסת פייגלין.
משה זלמן פייגלין: אל תיתן לי כוחות שאין לי.
משה זלמן פייגלין: אני מאמץ את ההמלצה של חברת הכנסת רוזין – אני לא אדבר מילה אחת על אידאולוגיה.
משה זלמן פייגלין: מה יוצר את הבעיה?
משה זלמן פייגלין: את הבעיה יוצר - - -
מיכל רוזין: בסוף אתה מקשיב לי, אתה רואה?
מיכל רוזין: אתה מקשיב לקול ההיגיון.
משה זלמן פייגלין: אני תמיד מקשיב לך ופעמים רבות את אומרת דברי חוכמה.
משה זלמן פייגלין: הבעיה היא שהתחנות שקיבלו זיכיונות מרגישות מאוימות כי נוצרת תחרות כאילו לא הוגנת, וכאן אחד משורשי הבעיה.
משה זלמן פייגלין: קודם דיברתי על הנושא של צבא ושידור, שאלו דברים שסותרים אחד את השני, כאן אני מדבר על צד אחר לחלוטין של עניין החירות.
משה זלמן פייגלין: תחנות לא צריכות לקבל מהמדינה זיכיונות – הן צריכות לקבל מהמדינה רישיונות, זה הכול.
משה זלמן פייגלין: לשלם כסף ולקבל תדר.
משה זלמן פייגלין: אם יעברו על החוק, אני יודע מה, הוצאת שם רע או מה שלא יהיה – תשלח אותם לכלא, זה הכול ואז ממילא תיפתר הבעיה הזו.
אבישי ברוורמן: אני מודה לכם, רבותי.
אבישי ברוורמן: אני קודם כל מודה על הדיון שעבר פה על כל הנושאים – בישיבה הבאה שתתקיים אחרי - - -
ישראל אייכלר: ירון דקל לא עונה?
אבישי ברוורמן: מה אני עשיתי?
עליזה לביא: עכשיו אתה חייב לי, אתה רואה?
אבישי ברוורמן: בבקשה, מר דקל.
אבישי ברוורמן: אם אני שכחתי, זה כיוון שאתה כבר לא ברשת ב'.
ישראל אייכלר: ירון, אתה מרגיש מה זה סתימת פיות?
אבישי ברוורמן: ירון, סליחה.
אבישי ברוורמן: תתייחס וכמובן שאנחנו לא נדון בתקנות.
<ירון דקל: אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, אני רוצה להתייחס ממש בקצרה לכמה מהנושאים שעלו כאן.
<ירון דקל: קודם כל, מדובר באמת בתקנות.
<ירון דקל: דבר שני, גלי צה"ל לא פועלת בחלל.
<ירון דקל: זאת אומרת, העובדה שהוראת השעה פקעה ואין כרגע חוק – זה לא אומר שתחנת גלי צה"ל לא כפופה להוראות הפיקוד העליון של צבא ההגנה לישראל.
<ירון דקל: נכון שזה לא חוק של הכנסת, רק הוראות הפיקוד העליון של צבא ההגנה ישראל – אבל גם הן מתקבלות בהליך מסודר.
<ירון דקל: שם כתוב מה המטרת התחנה, למי היא פונה, מהן גבולות הגזרה שלה.
<ירון דקל: המחשבה שיש כאן איזה ואקום וגלי צה"ל משייטת כענן היא איננה נכונה – יש חוקים במדינת ישראל, יש תקנות במדינת ישראל, יש צבא ולצה"ל יש גם הוראות פיקוד עליון.
<ירון דקל: זאת אומרת, אנחנו כן כפופים וכן עובדים על פי סדר.
<ירון דקל: גם החסויות שמשודרות כפופות למשרד הביטחון ועוברות את הבקרה של משרד הביטחון.
<ירון דקל: יש לנו הרבה מאוד איסורים.
<ירון דקל: אנחנו בשום אופן לא נמצאים במגרש של רשת ב' עם הפרסומות שמשדרת רשת ב', ודאי לא במקום שנמצא הרדיו האזורי, כי ידינו במידה רבה קשורות כיוון שאנחנו תחנה צבאית, וזה בסדר גמור – אנחנו לא מבקשים לפתוח את הכבלים של תחנת גלי צה"ל.
<ירון דקל: אז קודם כל, רק כדי לסבר את האוזן, יש עלינו פיקוח, הרבה מאוד פיקוח: מבקר מערכת הביטחון, מבקר המדינה, עם דוחות שאנחנו מתקנים אותם.
<ירון דקל: זה קיים, זה נמצא, אנחנו כפופים לחוק ולצבא במדינת ישראל.
<ירון דקל: דבר שני, אני רוצה להתייחס ממש במילה או שתיים לגבי מה שהעירה חברת הכנסת שקד וגם לשאלות של חברי כנסת אחרים.
<ירון דקל: קודם כל, אמרתי בפתח דברי שאני לא מכמת את מספר הדקות של שידורים צבאיים.
<ירון דקל: באקטואליה משדרים המון שידורים שנוגעים לצבא ולביטחון, אבל אף אחד לא ימדוד אותם.
<ירון דקל: אני למדתי ככתב פוליטי שכשחבר הכנסת לשעבר בני בגין, שהיה נואם פעמים ספורות במליאה – הוא לא היה נואם רבות – חברי הכנסת היו נכנסים כולם, וגם העיתונאים, לשמוע מה יש לבני בגין לומר.
<ירון דקל: למה אני משווה את זה?
<ירון דקל: יש פרויקט הנצחה של גלי צה"ל, ששמו "עוד מעט נהפוך לשיר" שלוקחים שירים של חללים ונותנים לעידן רייכל ולקורין אלאל להפוך אותם לשירים שאחר כך שרים אותם גם בני נוער, אני חושב שזה פרויקט הנצחה שלא ניתן למדוד אותו אם הוא עולה על 5% או נכנס ל-7% אולי הוא בכלל מגדיל אותנו ל-25%.
<ירון דקל: זה פרויקט יוצא מן הכלל שגלי צה"ל יזמה אותו והיא חתומה עליו ואין מי שלא מכיר אותו.
<ירון דקל: אז למדוד את זה בדקות, ואני אומר את זה גם אישית לחברת הכנסת שקד.
<ירון דקל: לחבר הכנסת אייכלר, תראה, אני אומר כאן שגלי צה"ל איננה תחנה שמסיתה, ודאי היא לא תחנה אנטי דתית או אנטי חרדית.
<ירון דקל: אני לא אבדוק מי הולך להרצות באיזה מקום – אני חושב שאפשר להרצות בפני ארגונים חרדיים, רפורמיים.
<ירון דקל: כמו שאני שומע בגלי צה"ל, מקומך לא נפקד, חבר הכנסת אייכלר - - -
ישראל אייכלר: ציינתי את זה.
<ירון דקל: השאלה היא, המבחן הוא, אם אנחנו נותנים ביטוי לעמדותיך, לעמדותיו של חבר הכנסת פייגלין וגם לחברת הכנסת מיכל רוזין ולחבר הכנסת שמולי – אני חושב שכן.
ישראל אייכלר: בהחלט כן.
<ירון דקל: בבחירות האחרונות, וזה רק היה לפני שלושה-ארבעה חודשים, אני חושב שהוכח שגלי צה"ל, למרות כל מה שאומרים עליה, בסופו של דבר הייתה תחנה פלורליסטית שאפשרה למגוון הדעות, בלי להיות מחויבת לא לקו פוליטי מסוים, לא לבעלי הון מסוימים, אלא אפשרה לכולם להביע את עמדותיהם כדי שהציבור ישמע, יאזין ויקלוט.
<ירון דקל: אף אחד לא נתן לי הוראה - - -
ישראל אייכלר: תתייחס בבקשה לאותן תכניות שמוגשות על-ידי אנשים שלא מגלים גילוי נאות מאיפה הם באים.
ישראל אייכלר: זה מה שאני שאלתי.
<ירון דקל: אני לא רוצה להיכנס לשמות, ואני לא התייחסתי כאן לשמות – נאמרו כאן שמות.
<ירון דקל: אני חושב ששדרי גלי צה"ל עושים את מלאכתם העיתונאית הטובה, ואם יש טענות על רפורמות שידוריות, כפי שחברת כנסת איילת שקד העבירה, הדברים האלה נקלטים ונשמעים גם על-ידי.
<ירון דקל: בשורה התחתונה – אלה הן תקנות.
<ירון דקל: אני רוצה לסיים את דברי בציטוט מתוך דברי ימי הכנסת.
<ירון דקל: היו הרבה ועדות שבדקו גם את גלי צה"ל וגם את השידור הציבורי במדינת ישאל.
<ירון דקל: בדוח צוקרמן – הייתה ועדת צוקרמן - - -
אבישי ברוורמן: ארנון צוקרמן היה מנכ"ל רשות השידור, היה גם נשיא בצלאל.
<ירון דקל: הוא כתב ככה על גלי צה"ל, ואני חושב שהדברים האלה מהדהדים גם היום: אם יהיה צורך לבחון היום הקמת תחנה כזו, אין ספק כי המלצתנו הייתה שלא להקימה.
<ירון דקל: אך היות שהשאלה היא: האם להשאיר את התחנה פועלת ומשדרת?
<ירון דקל: יש לבחון את השאלה על רקע המצב הקיים ולא בחלל ריק, על רקע הצלחתה של התחנה, העניין הציבורי הגדול בה, איכות שידוריה, תרומתה הייחודית לתקשורת בישראל, ותוך שלוקחים בחשבון את אופי השידורים הניחנים במקצועיות, פתיחות, אמינות וחוסר משוא פנים, וכמובל בלא להתעלם מעלותה הנמוכה יחסית – נראה לוועדה כי במצב הנוכחי התועלת של גל"צ עולה על העלות ועל הנזק, אם הוא בכלל קיים, שנגרמים כתוצאה משידוריה.
<ירון דקל: סוף ציטוט מוועדת צוקרמן כפי שמובאת בדברי ימי הכנסת ובכך החלטתי לסיים את דברי.
<ירון דקל: אני מאוד מודה לכם על ההקשבה ועל שיתוף הפעולה.
אבישי ברוורמן: מר דקל, תודה לך.
אבישי ברוורמן: ההערה, חבר הכנסת אייכלר, חבר הכנסת פייגלין, היא בדיוק כמו שאמרתי: טוב להם לגלי צה"ל שלא נבראו משנבראו, אך משנבראו – טוב להם שנבראו משלא נבראו.
אבישי ברוורמן: אנחנו כמובן מחכים למעבר החוק ואנחנו נדון בתקנות בישיבה הבאה.
אבישי ברוורמן: רבותי, המפקח על הבנקים דוד זקן, חברי הכנסת, נציגים, התכנסנו היום לדון בהצעה לדיון מהיר לגבי עלייה ברווחי הבנקים, של חברי הכנסת איתן כבל, גילה גמליאל, אחמד טיבי, ודוד צור שלא נמצא כאן ומסר שלא יוכל להגיע.
אבישי ברוורמן: לפני שנפתח את הדיון, שלח לי המפקח על הבנקים והוציא גם הודעה לגבי תקנות שהוא הולך ליישם, ואני מצביע על הנושא כדלקמן: בהתאם לסעיף 9 לחוק הבנקאות (שירות ללקוח) מעביר המפקח על הבנקים לוועדת הכלכלה דיווח על פעולות שננקטו.
אבישי ברוורמן: מר זקן העביר לנו הבוקר, וכל חברי הוועדה קיבלו את הדיווח הבוקר.
אבישי ברוורמן: דודו, יש אנשים שמשכימים קום, אבל יש אנשים שלא משכימים קום, אז אולי כדאי לעשות את זה יומיים קודם, זה היה טוב יותר, אני מציע, בשביל לתת להם זמן התראה.
אבישי ברוורמן: הבוקר העביר המפקח לוועדה דיווח חצי-שנתי שאותו הפצנו לחברי הכנסת.
אבישי ברוורמן: כפי שוודאי ראיתם, המפקח מציין כי קיימת שונות גבוהה בחשבון עובר ושב בין הבנקים, וכי בנק יהב הוא הבנק הזול ביותר בפער משמעותי מיתר הבנקים.
אבישי ברוורמן: בנוסף, קראנו הבוקר את ההודעה לעיתונות שפרסם בנק ישראל על כוונת הפיקוח על הבנקים ליזום מהלך לקביעת שירות אחיד לניהול חשבון עובר ושב.
אבישי ברוורמן: לפני מונח דין וחשבון של ועדת החקירה הפרלמנטרית בעניין עמלות הבנקים – בדקתי ורשום שגם אני הייתי חבר בה, זו בדיוק השנה שבה נכנסתי לכנסת – ובעמוד 38 בו מפורטת עסקת החבילה שנעשתה עם הבנקים בנושא העמלות.
אבישי ברוורמן: אני רק רוצה להזכיר שכבר ב-2005 יצרה הוועדה חבילה של שירותים בסיסיים ואף קבעה את מחירם – צבי לביא, לך יש זיכרון קולקטיבי של כולנו – עתה אנו מתבשרים על שלושה מסלולים – בעצם, איציק וקנין, זה היה שלום שמחון בזמנו, אתה זוכר?
אבישי ברוורמן: – כבר אז – אומר המפקח על הבנקים – כבר אז התבשרנו בדיוק על הדברים האלה שהיו צריכים להיות מיושמים – 2005, אני מזכיר לכולם, עכשיו זה 2013.
אבישי ברוורמן: אני מבקש לשמוע אם המערכת הבנקאית לא התקדמה מאז, האם חוזרים אחורה?
אבישי ברוורמן: מה יהיה גובה החיוב בכל אחד מהמסלולים?
אבישי ברוורמן: למשל, ב-2005 החיוב החודשי עמד בגובה של 18 שקל לחודש.
אבישי ברוורמן: אנחנו נתייחס בדיון, והמפקח יתייחס לאור העובדה שהוא בקי בכל הפרטים, הוא הוציא את ההודעה – אז מה קרה מ-2005 ועד היום, כולל מסקנת ועדת החקירה הפרלמנטרית שבראשה עמד אז חבר הכנסת משה כחלון?
אבישי ברוורמן: הנושא השני שעל הפרק ושעליו הדיון המהיר, ואתן לחברי הכנסת לפתוח, הוא נושא רווחיות המערכת הבנקאית.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להזכיר שהתשואה על ההון של הבנקים בישראל, בממוצע של 2006 עד 2011 הוא בסביבות, ומשה פרל יתקן אותי, 10.3%.
אבישי ברוורמן: ממוצע התשואה על ההון ב-OECD הוא 11.3%.
אבישי ברוורמן: החציון, 50% מתחת, 50% מלמעלה, הוא 10.5%.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, רווחיות הבנקים בישראל נמוכה במקצת מהרווחיות המקובלת בעולם המערבי.
אבישי ברוורמן: ברור שהיא לא בחצי העליון, והשאלה היא למה?
אבישי ברוורמן: האם יש פה יעילות תפעולית?
אבישי ברוורמן: האם הפער הזה נובע מהמשכורות האסטרונומיות של מיליוני שקלים שמקבלים מנהלי הבנקים וחלק מהעובדים?
אבישי ברוורמן: מהנתונים שהתפרסמו רק לאחרונה, 20% מעובדי הבנקים נהנים משכר חודשי בעלות הגבוהה מ-30,000 שקל, 7,000 עובדים בבנק מרוויחים משכורות של 45,000 עד 90,000 שקלים, 40% מכלל הוצאות השכר של המערכת הבנקאית משולמות ל-18% מעובדי חמשת הבנקים הגדולים.
אבישי ברוורמן: בפעם שעברה שאלנו, והסברתי לחבר הכנסת פייגלין שלדעתי לא ייכנס פה אף בנק זר גדול מכיוון שהרווחיות פה לא יותר מדי גדולה, אבל השאלה היא אם יש פה רווחים בכל זאת, מה קורה אתם?
אבישי ברוורמן: האם הולכים למשכורות, או האם עוברים למקומות אחרים?
אבישי ברוורמן: שמתי את התשתית לדיון ואתן בסדר של האנשים שהגישו, לפתוח: חבר הכנסת כבל, חברת הכנסת גמליאל, חבר הכנסת טיבי.
איתן כבל: תודה אדוני היושב-ראש, אכן ביקשתי דיון מהיר וזה לא כי אני לא מרוצה מזה שהבנקים מרוויחים.
איתן כבל: ברשותך, אני רוצה להתחיל ולומר שאני לא יודע על מה מדברים הרבה יותר, למשל, על השלום או על עמלות הבנקים; איזה נושא כבר נטחן עד דק יותר, משא ומתן עם הפלסטינים, או עמלות הבנקים?
אבישי ברוורמן: לדוקטור טיבי בטח יש משהו להגיד בנושא.
אחמד טיבי: יש כאלה שמקבלים עמלות על משא ומתן - - -
איתן כבל: ביקשתי את הדיון הזה לא כי אני רוצה לעסוק במשכורות מנהלי הבנקים ויושבי-ראש הבנקים, וכל השאלות האלה, ממש לא; אני אפילו מודע לעובדה שבישראל העמלות הן מהנמוכות, ואני אומר את זה לפני שיספרו לי את כל הדוח, ואיך בכל זאת בישראל זה עומד במקום אחר, ואנחנו עושים, ואנחנו הולכים לקראת טיבי; אלא לבוא ממקום אחר לגמרי.
איתן כבל: למזלם של הבנקים, ואני לא יודע איך בתקופה האחרונה הם הצליחו לרדת למדרון אחורי בסונאר של הציבור, אין לי מושג איך זה נעשה, כי במידה רבה אם אנחנו עושים בדיקה בציבור הישראלי ואומרים לו - - -
משה זלמן פייגלין: סונאר זה מתחת למים.
איתן כבל: אל"ף, אתה צודק, לא חשבתי שאתה רק בגבהים של הר הבית, מסתבר שאתה יודע לרדת גם למעמקים.
איתן כבל: אבל הבנו את העניין; זאת אומרת, יש סנסור רגיש שיודע לבחון את הדברים, ואני יכול לומר לכם באופן הכי ברור, הצלחתם לחמוק עד השלב הזה.
איתן כבל: כשקראתי את הכתבה בכל העיתונים, זה היה ב"ידיעות" וב"הארץ", ואני לא חושב שהיה איזה עיתון שהפרסום, אדוני המפקח, חמק ממנו – וכשקראתי את רווחי הבנקים לא צרמה לי העובדה שהם מרוויחים.
איתן כבל: אני רוצה שיהיה ברור, אני לא קם בבוקר ואומר, לאיזה טייקון אני מוריד שערה משערות ראשו.
אבישי ברוורמן: אתה רואה, דודו - - -
איתן כבל: אני רוצה להזכיר לך, הוא עדיין לא, כי אחרי שמסיימים הם הולכים לעבוד שם, אז הם נהיים טייקונים.
איתן כבל: אדוני המפקח על הבנקים, הרווחים מעמלות, וזו חובתך – ולא עוד דוחות, ולא עוד ניירות, ולא עוד מסמכים שכבר נטחנו עד דק, אלא לעשות את המעשה, ולא שיהיה לנו דה-ז'וו בכל ועדה שאנחנו נפגשים ומדברים על העמלות וחוזרים ואומרים, הנה, אוטוטו זה יהיה, והיום במקרה יצאה גם ההודעה לעיתונות שבעובר ושב נעשה את הבדיקה ואת הטיפול, ויהיה בסדר.
איתן כבל: אני תובע ואני אומר את זה כי בתחושת הבטן שלי זה רגע לפני שחברי כנסת, שאומרים עלינו שאנחנו פופוליסטיים, אין לי ספק שיושבים בבנקים ואומרים: איזה פופוליסטיים אלה ומה הם עושים, והם כל הזמן רק רודפים אותנו.
איתן כבל: אני רוצה להזכיר, אני לא אעשה כאן את תרשים הזרימה של מה קרה בבנקים במשך השנים, לא רק בארץ.
איתן כבל: מי שראה את הסרטים על מה שקרה בארצות-הברית, ויצא לי לראות סרטי תעודה, ואתה אומר, אלה האנשים הכי חכמים שיש, האנשים הכי-הכי דודו זקן, אני אומר את זה לא בציניות, אני בא ממקום של לפרגן.
איתן כבל: אני אומר לך ואני אומר את זה לנציגי הבנקים – יש יותר צדיקים, ויש פחות צדיקים, ויש לא צדיקים בכלל בתוך התהליך הזה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש שלא תתקיף אישית את בינו צדיק.
איתן כבל: ואני אומר את זה במכובדות רבה, כי לא כיוונתי דיון של להתחיל לומר דברים שבדרך-כלל אני נוהג לומר – 3.25 מיליארדים שנגבו ברבעון הראשון של השנה רק מעמלות, ואולי איכנס בסיבוב השני לעניין מי מקבל "תספורות" ומי לא, ומה קורה לאזרח הקטן.
איתן כבל: אני מניח שאין חבר כנסת שלא פונים אליו, לפעמים זה כל-כך מקומם, גם אם הבנק צודק.
איתן כבל: מי שחייב לבנק צריך להחזיר, זאת לא השאלה, אני לא בא להציע פה הצעות שאנשים לא יחזירו.
איתן כבל: אבל אתה מכיר בדיוק כמוני, ואני מניח שגם אתה מגיע לביתך ומקבל את פניות הציבור מצד אחד, ומצד שני את הפניות מהבנקים, ואתה אומר, איך אני נוהג פה ואיך אני נוהג שם.
אבישי ברוורמן: תודה לחבר הכנסת כבל.
אבישי ברוורמן: מרכזת הקואליציה בוועדת הכספים וחברת הוועדה שלנו, חברת הכנסת גילה גמליאל, בבקשה.
גילה גמליאל: תודה, אבישי.
גילה גמליאל: ראשית, הנושא הזה מחויב לעלות לדיון ציבורי.
גילה גמליאל: אחת הבעיות שהציג כאן חברי איתן כבל, והצטרפנו אליו על-מנת לחזק את עצם הנושא, זה דבר שהוא מקומם מאוד.
גילה גמליאל: בשנת 2008 דובר על הרפורמה בתחום הבנקאות, היה רצון לדאוג לכך שתהיה תחרות בין הבנקים, בין העמלות; לא רק שזה לא הוכיח את עצמו, אלא שהיום שוב מחירי העמלות זהים בכל הבנקים.
גילה גמליאל: גם ממחקר שביצעה המועצה לצרכנות, עולה כי בעקבות הרפורמה התייקרו העמלות בגין הפעולות הבסיסיות בחשבון העו"ש לפחות לשני שליש מלקוחות הבנקים, וזה לא אנשי העסקים, ועלותן של חלק מהעמלות הוכפלה עד פי חמישה מהעלות שלהן לפני הרפורמה.
גילה גמליאל: כלומר, לא רק שהרפורמה לא הוכיחה את עצמה, היא אף פגעה פגיעה נחרצת בציבור הצרכנים ובמשקי הבית שמרביתם מהאוכלוסיה החלשה והמתקשה, וזה מה שמקומם.
גילה גמליאל: כתוצאה מכל מיני חסמים של האוכלוסיות האלה, הן הנפגעות העיקריות משימוש בשירותי הבנקאות, ומרביתם לא מתווכחים על עלות העמלות, הם לא באים בשיח עם הבנקים, הם גם מבינים שזה שיח עקר מלכתחילה, ושאין סיכוי שזה ימומש.
גילה גמליאל: לעומת זאת, מרבית אנשי העסקים מקבלים פטור מתשלום באופן אוטומטי, וזה מקומם כי כל הנטל והסכום שדיברת עליו, חבר הכנסת איתן כבל, נופל על מגזר משקי הבית ועל האוכלוסיה החלשה.
גילה גמליאל: על כן אני חושבת, ודיברתי עם חברים וחברות שלי מהכנסת שמלווים את התהליך הזה כל-כך הרבה זמן, שהגיע הזמן לבטל את העמלות על שירותים בסיסיים בחשבון העו"ש, ולדעתי, זה יכול להיות הפתרון היחיד שנותן מענה.
גילה גמליאל: אם המגזר העסקי ממילא לא משלם, ומי שמשלם הם משקי הבית, ודווקא על דברים אלמנטריים, בסיסיים, ואין להם שיג ושיח ביכולת לנהל משא ומתן סביב העלויות, ומדובר בעלויות כבדות משקל, אז עושה רושם שזה יכול להוות פתרון.
גילה גמליאל: אשמח לשמוע את המפקח על הבנקים בסוגיה הזאת, ובמקום רווחים דרמטיים שכולנו שומעים עליהם חדשות לבקרים, הבנקים עדיין יוכלו לחיות טוב עם רווחים, אבל עם פחות פגיעה בצרכנים החלשים יותר.
גילה גמליאל: נכון, דודו?
גילה גמליאל: אני מחכה לתשובתך.
אבישי ברוורמן: תודה לחברת הכנסת גילה גמליאל.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת דוקטור אחמד טיבי, אתה יכול גם להתייחס לעמלות, שמי שחטף בנושא שלום, כי לצערי אני מאוד לא מעריך אנשים שמתעסקים בתהליך שלו, כי זה כמו עורכי-דין שמקבלים לפי שעה והם מאריכים את תהליך השלום כי הם מעוניינים בתהליך אבל לא בשלום.
אחמד טיבי: אני מודה לך על ההערה, אדוני היושב-ראש.
אחמד טיבי: אני, באופן כללי, לא מעריך עסקנים באשר הם.
אחמד טיבי: נחזור לנושא – יש כאלה שהם פטורים מתשלום עמלות, ויש כאלה שמשלמים יותר.
אחמד טיבי: אני רוצה להציג בפניכם בקצרה נתונים של הממ"מ, מרכז המחקר והמידע של הכנסת, לגבי שני מדדים: העלות החודשית הממוצעת על חשבון עו"ש למשקי בית, פרופיל אחיד, העלות ב"יהב" היא 6.3 ש"ח, כאשר בבנק הערבי-ישראלי היא 25.9 ש"ח, שזה הגבוה ביותר, ובנק מרכנתיל דיסקונט 24.5 שקלים בחודש.