GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעקב יהודה רודד: שלילי.
<יעקב יהודה רודד: אם אתה מדבר רק על נושא ההובלה – שלילי.
<יעקב יהודה רודד: אם אתה מדבר על העלות הכוללת, כולל אחסנה והובלה למרכז הארץ – לא בהכרח.
<יעקב יהודה רודד: מבחינת גילוי נאות, אני כמנכ"ל האיגוד לא מתעסק בצד המסחרי.
<יעקב יהודה רודד: לי אין מחירים.
<יעקב יהודה רודד: אספתי לקראת הישיבה הזאת מידע כללי מאוד.
<יעקב יהודה רודד: אני לא יודע לומר לכם: יבואן זה משלם כך ויבואן אחר משלם כך.
<יעקב יהודה רודד: זה על גבול הגבל עסקי, מבחינתי, ואיני עוסק בזה.
<יעקב יהודה רודד: לפי המידע שבידי, אלה התשובות שיש לי.
<יעקב יהודה רודד: היות שנאמר פה שהנמל עומד ורוצה להתפתח, ואני מאחל לכם הצלחה רבה, אנו חוששים ברמה הכלית שרמת המחירים שמקובלת היום, שהוצגה על-ידי משא ומתן בין יבואנים כאלה ואחרים לנמל, והיות, למיטב ידיעתי, שהמחיר היום בנמל הוא מפוקח, או יש מחיר מקסימום, ומזה במשא ומתן יבואנים כאלה ואחרים קיבלו הנחות כאלה ואחרות, בעצם מחר אתם יכולים לבוא שרירותית, ולומר: אנחנו מבטלים את כל ההנחות, כי העובדה היא שבחתימת הצו נמל אילת הופך למונופול.
אבישי ברוורמן: אני מחדד את השאלה.
אבישי ברוורמן: מה יקרה פתאום, אם הוא לא מפוקח, ופתאום יקומו בבוקר בעלי הנמל, ויגידו: אנחנו מעלים את המחירים?
<יעקב יהודה רודד: אני מציג את זה, כי יכול להיות שיש נתון, ואנחנו לא מכירים אותו, וזה נושא שצריך פה להיות מועלה.
<יעקב יהודה רודד: הנושא של ה-10 אחוז.
<יעקב יהודה רודד: קצת קשה לדבר על מספרים, כי אנו צריכים לקחת בחשבון שייבוא הרכב לארץ אינו דבר אבסולוטי.
<יעקב יהודה רודד: זה לא מותנה רק ברצון שלי; זה מותנה בשערי המטבע, זה מותנה ביצרן.
אבישי ברוורמן: במלחמות.
אבישי ברוורמן: אבל אנחנו מקום רגוע.
אבישי ברוורמן: לא תהיה פה מלחמה לעולם.
<יעקב יהודה רודד: יצרן כזה או אחר, ואקח בהיסטוריה של שלוש שנים, יצרן מהמזרח הרחוק החליט שהוא לא רוצה יותר לייצא רכב למדינת ישראל ולאירופה.
<יעקב יהודה רודד: זה כבר מוריד את הכמויות.
אבישי ברוורמן: יש דברים שלא קשורים, ויכולים להשפיע על המכנה.
<יעקב יהודה רודד: לכן אנו חושבים שהנושא של 10 אחוז הוא טוב.
<יעקב יהודה רודד: אני גם חושב שעל היבואנים להמשיך לייבא לנמל אילת כל עוד שהמצב יישאר כמות שהוא.
אבישי ברוורמן: אנחנו נקרא, ואז תוכל להעיר לגופה של תקנה או לגופו של סעיף.
אבישי ברוורמן: בבקשה, מר שפירא, רשות הספנות והנמלים.
<צביקה שפירא: ראשית, אני מצטרף למה שעודד אמר.
<צביקה שפירא: המטרה היתה לשמר מצב קיים, ולתת ודאות לרוכש בשנים הראשונות.
<צביקה שפירא: אבל אני חייב לתקן – המחירים הם נמצאים בפיקוח.
<צביקה שפירא: מערכת התעריפים עודכנה במסגרת הרפורמה שהיתה בתעריפים באוקטובר 2010.
<צביקה שפירא: המחירים הם מרביים, והנתח הכבד יותר של דמי התשתית הוא מחיר קבוע, הוא פיקס פרייס.
יצחק וקנין: לא מסתדר לי טוב בראש מה שאמר איגוד יבואני הרכב, שהחשש שלו, שנמל אילת יעלה את המחירים במצב הזה, שאתה נותן עדיפות עם ה-10 אחוז.
יצחק וקנין: אני חושב שהאינטרס שלו הפוך, כי אם אתה רוצה לפתח את הנמל, ורוצה שתמשיכו להעביר, גם אחרי שלוש שנים, האינטרס שלו – להוריד את המחירים.
<יעקב יהודה רודד: היינו בסרט הזה פעם.
יצחק וקנין: אין לו הרבה ברירות.
יצחק וקנין: אם הוא יעלה את המחירים, אתה לא תייבא דרכו עוד שלוש שנים.
יצחק וקנין: 70 אחוז מהנתח שלו זה רכב.
יצחק וקנין: הוא חייב לשמור על הנתח הזה – אחרת הוא יאבד אותו, והוא יאבד את הנמל ביחד עם כל זה.
יצחק וקנין: לכן זה קשה לי.
<צביקה שפירא: זה שאנחנו נמצאים כאן היום, זה אומר שיש תחרות בין הנמלים.
<צביקה שפירא: לכן אני שב ואומר – אם יהיו שינויים במחירים אלו ואחרים, זה משיקולים מסחריים, אבל זה יהיה ממש בשוליים, כי המחיר העיקרי, דמי התשתית, זה מחיר קבוע, שמשולם לחנ"י, וחלקו הולך ל - - - לכן אני רציתי להרגיע את חברי ולומר לו שבמובן הזה אין מה לדאוג, וגם השירות בנמל אילת ידוע כשירות טוב.
<צביקה שפירא: יש להם היתרונות שלהם.
אבישי ברוורמן: אפשר גם לבטל הנחות פתאום.
אבישי ברוורמן: הלוא לפשוט את העור של הכבש - יש מאה שיטות – מבטלים הנחות, מעלים מחיר.
אבישי ברוורמן: מה עם ביטול הנחות?
<יערה למברגר: דמי תשתית – אין יכולת לעשות הנחות.
<יערה למברגר: זה מחיר קבוע.
<יערה למברגר: נכון שמדובר במחיר מרבי.
<יערה למברגר: יש סוגים שונים של תשלומים בנמל.
<יערה למברגר: דמי תשתית, כפי שצביקה אמר, הוא מחיר קובע, לכן לא ניתן לעשות עליו הנחות.
<יערה למברגר: לכן כשמדובר במחיר שהוא בפיקוח, ומחיר קבוע, אני לא חושבת שניתן לעשות מניפולציות.
אבישי ברוורמן: אתה גם חושב, מר רודד, שאי-אפשר לעשות מניפולציות?
<יעקב יהודה רודד: אני בטוח שאפשר.
אבישי ברוורמן: גם אני, כי המוח היהודי ממציא לנו פטנטים.
<יעקב יהודה רודד: אזכיר לנמל אילת חמש שנים אחורה, ושנינו יודעים על מה אני מדבר.
<יעקב יהודה רודד: לפני חמש שנים, כשהיה המשבר, והגיעו מכוניות לנמל אילת, והיתה בעיה של אחסנה והיתה בעיה של ייבוא, ניסו להעלות מחירים.
<יעקב יהודה רודד: אבל בשיחות שהיו העסק נפתר, ואפילו מהר.
<יעקב יהודה רודד: אבל היה ניסיון.
<יעקב יהודה רודד: כל מה שאמרתם, בתיאוריה זה נכון.
אבישי ברוורמן: אני מסכים, שהדרך לגיהינום רצופה כוונות טובות.
אבישי ברוורמן: לכן אני חושב שיכול להיות שיש פה בעיה, וצריך להסתכל עליה.
אבישי ברוורמן: אבי חורמרו, יושב-ראש נמל אילת, בבקשה.
אבישי ברוורמן: מה אדוני עשה קודם?
<אבי חורמרו: מייצג את משפחת נקש בישראל.
<אבי חורמרו: במקצועי אני רואה חשבון, ואני מתפעל בכל הפעילות האחרת של קבוצת נקש בישראל – מלונאות, נדל"ן, תעופה.
<אבי חורמרו: קודם כל, אנחנו שמחים להיות הבעלים של הנמל.
<אבי חורמרו: אנחנו עושים את המרב שהנמל יהיה נמל יעיל ונמל טוב.
<אבי חורמרו: בחדר המידע אכן הופיע הנושא של שלוש השנים.
<אבי חורמרו: אני אישית השתתפתי בנושא הזה.
<אבי חורמרו: אני מוכן להתחייב פה לפני כולם - אין לנו שום כוונה לפגוע ולירות לעצמנו ברגל.
<אבי חורמרו: הכוונה שלנו ברורה – לתת את השירות הכי טוב, מחירים הכי טובים.
<אבי חורמרו: אין לי כוונה להעלות מחירים.
אבישי ברוורמן: להישאר בביזנס, ולא להפסיד אותו לאשדוד.
<אבי חורמרו: בהחלט.
<אבי חורמרו: שלוש שנים – המדינה התחייבה, והיא צריכה לתת לנו את זה.
<אבי חורמרו: אני רץ למרחקים ארוכים, והכוונה ברורה.
אבישי ברוורמן: אני מאוד שמח לשמוע אותך.
אבישי ברוורמן: לצערי, הרבה מיושבי-הראש הכרתי הסתכלו לטווח קצר.
אבישי ברוורמן: חלק מהמשבר הקפיטליזם העולמי וכל המשברים בארץ – אני שמח שהאחים נקש מצהירים שהם יתנהלו אחרת, שהם באים לא לטווח הקצר אלא להשקיע לטווח הארוך.
<אבי חורמרו: זו כוונתנו.
<אבי חורמרו: כך אני מפעיל את המדיניות.
<אבי חורמרו: מאז שנכנסנו לנמל היו מספר בעיות.
<אבי חורמרו: מיידית פתרנו אותן, תוך 24, 48 שעות.
<אבי חורמרו: היו לי בעיות עם ייצוא הכימיקלים, בעיות עם הסכמי עבודה.
<אבי חורמרו: הכול נפתר בשלום.
<אבי חורמרו: נמצא פה מנכ"ל החברה, שהוא איש מקצוע, עובד שלושים שנה בנמל.
<אבי חורמרו: הכנסנו אנשי מקצוע.
<אבי חורמרו: עובדים בצורה תקנית, בלי בירוקרטיה.
אבישי ברוורמן: הלוואי שתעזור לנו לטהר במובן החיובי את ממשלת ישראל והכנסת, שתעבוד בצורה יותר פשוטה, פחות בירוקרטית ויותר יעילה.
<אלי בר יוסף: מצד אחד, אני בהחלט מברך את נמל אילת על ההפרטה ועל התהליך שהתחיל ברפורמה בנמלים.
<אלי בר יוסף: בסופו של דבר יש פה בעיה, היא קצת פרדוקסלית: מצד אחד, הכניסו גורם פרטי כדי להתחרות במגזרים השונים – אחד מהם זה תחום הרכב, ומצד השני, הגורם הפרטי היום מבקש הגנה כמו שהיה לגורם הממשלתי.
אבישי ברוורמן: הגנה לתקופה קצרה.
אבישי ברוורמן: אתה וההנהלה אירחתם אותנו כל כך יפה בנמל אשדוד, נדמה לי ביום חמישי שעבר, ודיברנו שגם הכוונה להתקדם, גם לחזק תחרותיות באשדוד, אבל יש אלמנט שגם בעבר, גם בשיחות היו, שמישהו נכנס, יש תקופה שבכל זאת אתה נותן לו – אתה עוזר לו, ואותו דבר לגבי התחרות.
אבישי ברוורמן: אז מבחינת הלוגיסטיקה של תחרות, אין בזה פסול.
<אלי בר יוסף: אין בזה פסול, אבל זה נושא שצריך לחשוב עליו.
<אלי בר יוסף: מבחינתי, ביטול ההגנה הזו מבחינת התחרות, זה טוב.
<אלי בר יוסף: באיזשהו מקום אני מגן פה על חיפה, כי באופן פרדוקסלי ככל שהלחץ מהר יותר יגבר, גם אשדוד צריך להתארגן לגידול המסיבי שקרה אצלו בשלוש השנים האחרונות.
<אלי בר יוסף: זה אומר שחיפה, שמתחרה בי כל הזמן - רמת התחרות פשוט תעמיק.
<אלי בר יוסף: מבחינת ההגנה עליהם, מבחינתי, זה לא משנה, אם אני מתחרה באילת או בחיפה, אבל יש פה נושא פרדוקסלי – נניח שתחליט שאתה ממשיך אתו לשלוש שנים, הוא מבקש חמש שנים.
<אלי בר יוסף: ליבואן היום יש דרך לעקוף את זה – אחת, ליבואן רכב יש דרך אחת – כל הרכבים שלו מגיעים ליפן, היום זה הרוב.
<אלי בר יוסף: אין לו בעיה לבוא אלינו, ואם הוא בא היום לאילת, הוא בא בגלל השירות וגם בגלל ההסכמים המסחריים.
<אלי בר יוסף: לגבי הרכב היפני, גם אותו יש דרך לעקוף היום.
<אלי בר יוסף: למשל, הקורולות, שזה אחד הרכבים החזקים ביותר בארץ ובעולם - החל באוגוסט השנה הוא יפסיק לבוא לאילת לא בגלל התקנה או בגללי אלא בגלל החלטת היבואן לייצר אותו בטורקיה בגלל שיקולי ין, בגלל שיקולי לוגיסטיקה.
אבישי ברוורמן: יש כל מיני דברים שלא תלויים בנו.
אבישי ברוורמן: אם יהיה פה בלגאן, אולי גם היפנים ירצו ללכת.
אבישי ברוורמן: כל מיני דברים.
אבישי ברוורמן: אתה יודע שאני מעריך אותך, אבל אני לא מבין.
<אלי בר יוסף: לדעתי, כמה שפחות רגולציה, כמה שפחות החלטות ממשלה, ולתת לשוק לעשות את שלו.
<אלי בר יוסף: יש תחרות, וזהו.
<אפרים אלטר: אני מייצג את לשכת הספנות הישראלית, ולמען הגילוי הנאות, אני מנכ"ל חברת אלאלוף, שמייצגת את חברת הספנות היפנית, שמביאה את רוב - - - לאילת.
<אפרים אלטר: יש פה גורמים שהביאו לכך שנמל אשדוד הפך ל-65 אחוז מהייבוא.
<אפרים אלטר: למשל, הצונאמי שהיה ביפן לפני כמה שנים הכה קשות בייבוא משם.
<אפרים אלטר: ויש גורמים כמו שאלי הזכיר, שייצור עובר מהמזרח הרחוק לאירופה, וזה קורה יותר ויותר.
<אפרים אלטר: בתוך זה קורים דברים.
<אפרים אלטר: יחד עם זאת, נמל אילת נותן שירות מצוין, ונמלים אחרים - פחות, כי יש בעיה של אחסנה ועומס וכל מה שקשור בזה.
<אפרים אלטר: שנית, אם מחר ייפתח ייבוא מכוניות בנמלי אשדוד וחיפה, זה יעלה את מחיר המכונית לצרכן הסופי בסדר גודל של 300 דולר.
<אפרים אלטר: אם יתחילו להביא מכוניות לאשדוד או לחיפה, צריך לעבור את תעלת סואץ פעמיים, כי צריך גם לחזור חזרה.
<אפרים אלטר: דמי המעבר בתעלה כולל זמן אוניה נוסף ודלק – יעלה את ההוצאות בסדר גודל, אני מעריך, של 200 דולר למכונית.
<אפרים אלטר: צריך לזכור שמעבר בתעלה עולה כרבע מיליון דולר, וזה פעמיים.
<אפרים אלטר: חברת ההובלה הימית תעלה את המחיר ליבואן ב-200 דולר.
<אפרים אלטר: על זה היבואן משלם 100 אחוז מיסוי, אז זה עולה כבר 400 דולר, ומזה צריך להוריד את הובלת המשאית מאילת למרכז הארץ, שהיא בערך 80 דולר, ולא חייבת במס, כך שהתוספת נטו לצרכן הישראלי יהיה בסדר גודל של 300 דולר, ויש לזכור את זה.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שצריך שיהיה אילת כמה שיותר.
אבישי ברוורמן: אתה אומר: אם הנימוקים, ועדיין יש פה משחק של תחרות, כרגע לאילת יש יתרון יחסי ברור, ואם מר חורמרו והמנכ"ל גולבר, בנושא הזה יש להם יתרון, ואם יצליחו לפתח את הנמל, יבואו הרבה מאוד.
אבישי ברוורמן: אתה רק מסבר את אוזנינו, ואומר שלאילת יש יתרון, ואם יפתחו אותו יפה, הם גם ישגשגו.
<ניר כהן: מבחינת מגבלה ברשיונות לייבוא, עובדתית, המגבלה חלה רק על רשיונות ייבוא כלי רכב שמקורם ביפן, ואם תשאלו למה, אומר שבסוף שנות ה-80', כשהתקבלה ההחלטה לחזק את נמל אילת כנמל רציני לייבוא כלי רכב, וכתוצאה מכך נמל אילת מתמחה היום בייבוא כלי רכב – בזמנו היה ייבוא של כלי רכב מהמזרח רק מיפן ולא מסין ולא מקוריאה ולא מאף מדינה אחרת.
<ניר כהן: כלומר ההחלטה היא היסטורית, שלא התעדכנה עם הזמן.
אבישי ברוורמן: אני מסכים, כי המזרח הרחוק - מי יודע, הכול משתנה.
<ניר כהן: אמר מר חורמרו ובצדק, שאין לו אינטרס להעלות מחירים - הרי בעוד שלוש שנים יפוג הצו, והוא צריך להתחרות בידידים מנמל אשדוד וידיד נוסף מנמל חיפה, כך שמה שהוא בונה בשלוש השנים האלה זה אפיקי הכנסה נוספים לנמל מלבד כלי רכב.
<ניר כהן: עתיד כלי הרכב באילת ייקבע ברמה ניכרת על-ידי המחיר שהם ייתנו ורמת השירות.
<ניר כהן: אם ייתנו מחיר גבוה ושירות לא טוב – הלקוחות יברחו.
אבישי ברוורמן: הבהרת את הדברים לחלוטין, תודה.
אבישי ברוורמן: עוד מישהו רוצה לומר משהו?
אבישי ברוורמן: נקרא את הצו אם כן.
<תהילה ורון: צו היבוא והיצוא (יבוא כלי רכב דרך נמל אילת) (הוראת שעה), התשע"ג-2013.
<תהילה ורון: בתוקף סמכותי לפי סעיף 2 לפקודת היבוא והיצוא [נוסח חדש], התשל"ט-1979, ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת לפי סעיף 21א(א) לחוק יסוד: הכנסת, וסעיף 2(ב) לחוק העונשין, התשל"ז-1977, אני מצווה לאמור: 1.
<תהילה ורון: יבוא כלי רכב מהמזרח הרחוק.
<תהילה ורון: (א) כלי רכב מסוג M ו-N כמשמעותם בתקנה 271א לתקנות התעבורה, התשכ"א-1961, המיובאים מהמזרח הרחוק, ייובאו דרך נמל אילת בלבד.
<תהילה ורון: (ב) האמור בסעיף קטן (א) לא יחול על כלי רכב שניתן לגביו פטור מאת הרשות המוסמכת כמפורט בסעיף קטן (ג), ובלבד שהיקף כלי הרכב שתפטור הרשות כאמור במצטבר בשנה אינו עולה על 10% מכלל כלי הרכב שיובאו לישראל בשנה הקודמת לכן; לעניין זה, "הרשות המוסמכת" – מי שהסמיך שר התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים לפי סעיף 1 לצו יבוא חופשי, התשע"ב-2012.
<אתי בנדלר: אני חושבת שצריכים להסביר את מה שכתוב כאן – למשל, מה זה כלי רכב מסוג M ו-N.
<ניר כהן: רכב מסוג M זה רכב שנועד להסעת נוסעים, ורכב מסוג N נועד להובלת טובין, בכל הגדלים.
<יערה למברגר: זה מוגדר בתקנות התעבורה.
<יערה למברגר: זה החלוקה האירופאית.
<תהילה ורון: (ג) פטור מהוראות סעיף קטן (א) יינתן ליבואן שהגיש בקשה לקבלת הפטור בהתקיים אחד מאלה: (1) היבואן המציא שטרי מטען שלפיהם בשנה הקודמת ייבא כלי רכב מהמזרח הרחוק שלא דרך נמל אילת, ובלבד שהפטור באותה שנה יינתן לגבי מספר כלי רכב שלא יעלה על זה של השנה הקודמת בתוספת גידול שנתי של 5%; (2) היבואן המציא תצהיר כי הוא מייבא כלי רכב במספר שאינו עולה על 100 והנקוב בתצהיר, וכי אין הוא מייבאם באניית גלנוע, ובלבד שהפטור יינתן לגבי מספר כלי רכב שאינו עולה על המצוין בתצהיר.
<אתי בנדלר: את יכולה להסביר את סעיף קטן (ג), וכיצד הוא מתיישב עם האמור בסעיף קטן (ב), דהיינו האם הנוסחה שמוצעת בסעיף קטן (ג) עשויה להביא ל-10 אחוז מכלל כלי הרכב שיובאו לארץ בשנה הקודמת, או לדעתי, זה מצמצם את זה, כפי שאני מבינה?
<תהילה ורון: אני מבקשת שניר כהן ממשרד התחבורה יסביר את זה.
<ניר כהן: בגדול, הצו הרי נועד לשמר מצב קיים, ולפי המצב הקיים גם כיום כלי רכב מהמזרח מיובאים גם לנמלים אחרים, שאינם אילת, ונכנסים גם דרך מעברי גבול יבשתיים וגם דרך מעברים אוויריים.
<ניר כהן: כלומר אם אנחנו לוקחים את סך הייבוא בשנה הקודמת, אם ב-2012 יובאו 190 כלי רכב חדשים לישראל, הסך הכולל של הפטור יהיה בהיקף של 19 אלף כלי רכב ל-2013, שיוכל להתחלק בין כלל יבואני הרכב.
<אתי בנדלר: לא בין כלל יבואני הרכב.
<אתי בנדלר: יש פה מגבלה גדולה בפסקה (2).
<אתי בנדלר: כלומר קודם כל, מדובר רק ביבואנים קטנים.
<אתי בנדלר: הוא צריך להצהיר שהוא ייבא כלי רכב במספר שאינו עולה על 100.
<ניר כהן: מייבא, לא בעבר.
<אתי בנדלר: לא מדובר על איזו תקופה, מתי הוא מייבא את 100 כלי הרכב.
<אתי בנדלר: זה דבר אחד.
<אתי בנדלר: לא ברור מהנוסח למה הכוונה, ולכן ביקשתי להסביר את זה.
<אתי בנדלר: ודבר שני, אם הוא רוצה לייבא 200 או 300 כלי רכב במהלך השנה, מדוע הפטור הזה לא יחול עליו?
<אתי בנדלר: הפטור הוא ל-10 אחוזים מכלל כלי הרכב המיובאים באותה שנה.
<אתי בנדלר: אם אתם מצמצמים את זה כך שזה יחול רק על יבואנים קטנים – ושוב, אני מבקשת הבהרה, על מה מדובר בכך – איך נגיע לאותם 10 אחוזים?
אבישי ברוורמן: יש פה שני דברים: אחד, יש פה האחוז הטוטאלי, ושנית, למי ניתן היתר, והשאלה של האם מגבילים – היא אמרה: רק לאנשים שעד 100, האם הם יגיעו באמצעות ה-100 ל-10 אחוז?
<אתי בנדלר: נכון, ולא רק זה; זה חייב להיות יבואן שמצהיר על כך שבשנה הקודמת הוא ייבא שלא דרך נמל אילת.
<ניר כהן: זה חלופות.
<אתי בנדלר: נכון, אחד מאלה.
<אתי בנדלר: גם אם זה חלופי, מה הרלוונטיות של זה?
<אתי בנדלר: נגיד שמדובר בכלל ביבואן חדש שנכנס לארץ.
<אתי בנדלר: הכוונה היא להגיע לנוסחה שתפטור עד 10 אחוזים מכלל כלי הרכב שמיובאים לארץ.
<אתי בנדלר: השאלה, איך מגיעים לנוסחה הזו?
<אתי בנדלר: האם המגבלות ששמתם בכל אחת מהחלופות הללו לא יצמצמו את זה לפחות לשיעור שנמוך מאותם 10 אחוזים?
<דני עיני: אני זה היבואן הקטן שאת מתייחסת אליו, ואני מבקש לחדד את השאלה.
<דני עיני: אנחנו התחלנו לייבא לפני שנה וחצי רכבים מסין.
<דני עיני: בשלב זה יש לי תקינה לדגם אחד, אני מקווה לקבל בתקופה הקרובה תקינה לעוד דגמים.
<דני עיני: בשנה האחרונה ייבאנו כ-100 מכוניות.
<דני עיני: אני מייבא מצפון סין, מאזור בייג'ין.
<דני עיני: אין כרגע אוניה שלוקחת מאזור בייג'ין לאילת.
<דני עיני: האופציות שלי, וכך ייבאתי, זה או במכולות לאשדוד או לעקבה, ודרך מעבר רבין לארץ.
<דני עיני: אלה שתי האפשרויות שהיו לי.
<דני עיני: ניסיתי לבדוק עם נמל אילת בזמנו, אם יודע לקבל את המכוניות מעקבה.
<דני עיני: בזמנו הוא לא יכול.
<דני עיני: היום גדעון אומר לי שייתכן שיוכלו, אבל עדיין הכניסה לארץ לא תהיה מנמל אילת אלא היא תהיה דרך מעבר רבין.
<דני עיני: כרגע אנחנו מדברים על מצב שאני כיבואן מתחיל בדגם, ומחר אני רוצה עוד דגם, במספרים קטנים - לא עוד חמש מכוניות מהדגם השני.
<דני עיני: במספרים קטנים לא מסתדר האחוזים פה.
אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר שאלה שאלה טובה – תפישת העולם שלי, שאני רוצה שכמה שיותר שחקנים קטנים ייכנסו, כי הבעיה של השוק הישראלי בהמון תחומים – שהוא לא תחרותי, יש מספר שחקנים גדולים, הם מונעים מהשחקנים הקטנים, ואנחנו רוצים לחזק תחרות.
אבישי ברוורמן: אם היית יושב בכיסאי, ואני מעוניין לעודד את היבואנים הקטנים, לגבי מה שאמרה עו"ד בנדלר, מה היית מציע?
<דני עיני: הייתי מבקש לאפשר לרשות המוסמכת, משרד התחבורה, לאשר לכזה יבואן עד 1,000.
<דני עיני: כשאתה מגיע ל-1,000 מכוניות בשנה, כלומר כ-100 מכוניות למשלוח לחודש, אז יש מקום וכדאיות לחברת ספנות לתת לך את הקו שאתה צריך לאילת.
<דני עיני: כשאני מביא 20-10 מכוניות בחודש, אין הכדאיות.
<דני עיני: אני אומר: עד 1,000, שנתי.
אבישי ברוורמן: והיית מוריד את המגבלה שאמר עו"ד כהן, שמדברים רק על אנשים?
אבישי ברוורמן: אתה כבר בעניין.
אבישי ברוורמן: נאמר שמר רישתי נכנס היום ולא ייבא אף מכונה.
אבישי ברוורמן: למה לא לתת לו?
<דני עיני: סעיף 2, אם תגדילו אותו ל-1,000, מאפשר לאדם לעבור את תקופת הינוקא שלו.
<דני עיני: ברגע שהגעת ל-1,000 מכוניות בשנה, אתה כבר יבואן מספיק בינוני, מספיק שתוכל לבקש מחברת ספנות, ותהיה כדאיות כלכלית, להביא את זה לאילת.
אבישי ברוורמן: אתה אומר: יש מסה קריטית שבלעדיה אתה לא שחקן.
<דני עיני: בדיוק.
<דני עיני: בלי הפטור אני מוריד מהתחרותיות שלי, וברכבים קטנים זה מאוד מהותי.
<דני עיני: משהו באזור 5,000 שקל לרכב, וזה מאוד מהותי בתחרותיות שלי.
קריאה: אצלי זה יותר- - -
<דני עיני: אם הייתי יכול להביא ישירות אליך, היה הכי טוב.
<דני עיני: כשאני לא יכול, אם אני צריך לעבור דרך נמל ביניים, צריך לשלוח את המכוניות מסין לקוריאה או ליפן כדי להביא אותם אליך, וזה גם מאריך.
אבישי ברוורמן: זו הערה מאוד הגיונית.
<דני עיני: עוד נקודה, ליבואן רכב יש 12 חודשים כדי למכור את הרכב מיום הייצור.
<דני עיני: המשמעות של זה יכולה להיות תוספת של חודש, שזה מאוד מהותי.
<דני עיני: אם סעיף 2, וזה יפתור את מה שאמרת לגבי יבואנים חדשים, אם הוא יורחב ל-1,000 שנתי, אתה פותר את הבעיה של יבואן חדש.
<דני עיני: ונקודה אחרת, לפעמים יש של זמן, ויבואן מוכן ורוצה לשלם ברמה של אלפי דולרים לאוטו כדי להטיס אותו לארץ, כי הוא לחוץ עליו בזמן מסוים.
<דני עיני: מדובר פה בדרך כלל בכמויות קטנות ומזעריות, אבל הייתי מחריג אוטומטית את נתב"ג.
<דני עיני: לא מתחרה אתם בכלל, אבל תיאורטית לפי הצו, אי-אפשר להביא מכוניות בהטסה מהמזרח.
<דני עיני: כלומר למקרים חריגים, יבואן מוכן לשלם לפעמים הרבה יותר משווי האוטו.
<דני עיני: אלה שתי הבקשות שלי.
אבישי ברוורמן: כי יש לו אילוץ, אז אפשר להטיס.
אבישי ברוורמן: אני רואה בזה גם ההיגיון, אם זה חריגים או דברים כאלה.
אבישי ברוורמן: ההערות שלך עומדות במבחן ההיגיון.
<יעקב יהודה רודד: גם לסעיף של ה-5 אחוז, ברגע שהולכים ל-1,000, זה עשוי לפתור גם את -5 אחוז, כי אם אני היום ב-100 כלי רכב, ואני רוצה לגדול, להגדיל את העסק, 5 אחוז זה 5 כלים.
<יעקב יהודה רודד: 5 כלים לא עושים את עסק, אבל 5 אחוז מ-100 – אני בהתחלה ביקשתי להעלות את זה ל-10 או אפילו ל-15 אחוז.
אבישי ברוורמן: 5 אחוז מ-1,000 עושים מסחר.
אבישי ברוורמן: אני חושב שזה הגיוני מאוד.
אבישי ברוורמן: מר כהן, אתה תומך שנשנה את זה בהתאם?
<ניר כהן: יש דברים הגיוניים גם במה שהוא אומר.
<ניר כהן: אנחנו לא אטומים.
אבישי ברוורמן: אתם צריכים להתייעץ?
אבישי ברוורמן: אנחנו צריכים להחליט.
<ניר כהן: הגענו כבר לנתון.
<ניר כהן: מר עיני פה מספר לנו דבר שהיה ידוע לי מראש – שהוא מייבא לא דרך נמל אשדוד ולא דרך שער כניסה ישראלי אחר אלא דרך נמל ירדני.
<ניר כהן: זה הדבר האחרון שבאינטרס שלנו, לפרנס נמל ירדני.
אבישי ברוורמן: אם אין לו ברירה?
<ניר כהן: שימצא.
<ניר כהן: יש פה האדונים הנכבדים.
<ניר כהן: אם הוא מייבא רק 10 כלי רכב, למה הוא רוצה 1,000?
אבישי ברוורמן: הוא לא יפתח לו.
אבישי ברוורמן: לא שווה לו כל המשחק הזה.
אבישי ברוורמן: זה לא תקנה.
אבישי ברוורמן: צריך מסה קריטית, ולכן אני חושב שיש בזה היגיון.
<צביקה שפירא: מההתייעצות שעשינו אנחנו נוטים להגדיל את המספר של ה-100, אבל אם אפשר לקבל 3-2 דקות להתייעצות.
אבישי ברוורמן: בסדר גמור.
<תהילה ורון: אני מבקשת לומר לפרוטוקול, שאנחנו עובדים על הצו הזה הרבה זמן.
<תהילה ורון: וזה לא היה סוד, שאנחנו עובדים על הצו הזה.
<תהילה ורון: אני חושבת שיש הרבה הערות, שאני מגיעה לכאן, שר הכלכלה חותם על זה.
<תהילה ורון: פעם ראשונה שאני שומעת את זה, וחבל, כי אלה דברים שיכולנו לשבת- - -
אבישי ברוורמן: את יודעת כמה דברים חבל עליהם בתהליכים?
אבישי ברוורמן: אבל יש פה דברים הגיוניים.
אבישי ברוורמן: בסמכותי לקבל החלטה, ואני רוצה לגמור את זה.
<אתי בנדלר: אני רוצה להבטיח לגב' ורון בתגובה לדבריה, שאמשיך להעיר הערות בוועדה גם לגבי צווים ודברי חקיקה שהוכנו משך תקופה ארוכה.
<תהילה ורון: זו לא היתה הכוונה.
<תהילה ורון: אני לא באה נגד ההערות של הוועדה.
אבישי ברוורמן: לצערי, חלק מהתהליכים נגמרים לא טוב, אז אאשר אותם רק בגלל הזמן?
<תהילה ורון: לא אמרתי שאתם צריכים לאשר.
אבישי ברוורמן: מה ההצעה שלך, מר שפירא?
<צביקה שפירא: כבוד היושב-ראש, דנו בחוץ יחד עם חברת נמל אילת ועם מנכ"ל איגוד יבואני הרכב, ומוסכם על כולם 1,000 כלי רכב שנתי.
<צביקה שפירא: אנחנו משאירים את ה-10 אחוז, אבל את סעיף 2 האחרון נעלה ל-1,000 שנתי.
אבישי ברוורמן: אני מודה לכולכם על שיקול הדעת.
<אתי בנדלר: אני מציעה שהנוסח יהיה אם כך: היבואן המציא תצהיר כי בכוונתו לייבא באותה שנה כלי רכב במספר שאינו עולה על 1,000.
<אתי בנדלר: וההמשך, כפי שנוסח מראש.
אבישי ברוורמן: מה עם נתב"ג?
<ניר כהן: זה יהיה בפטור.
<יערה למברגר: אפשר להכניס את זה.
<אתי בנדלר: פסקה נוספת - היבואן הצהיר כי הוא מתכוון לייבא את כלי הרכב באמצעות כלי טיס.
אבישי ברוורמן: הגב' ורון, אנא קראי את סעיף 2.
<תהילה ורון: תוקף.
<תהילה ורון: 2.
<תהילה ורון: תוקפו של צו זה עד יום כ"א בשבט התשע"ו (31 בינואר 2016).
אבישי ברוורמן: אלה שני הסעיפים.
אבישי ברוורמן: הצבעה בעד – פה אחד אושר.
אבישי ברוורמן: אני רק רוצה לומר מילה לסיכום – ועדת הכלכלה בראשותי תמשיך לעודד – אני אומר את זה גם למר בן-יוסף, מר חורמרו, מר גולבר – לעודד תחרות בנמלים ובמשק כדי להביא להוזלת המחירים לצרכן.
אבישי ברוורמן: אני מאוד שמח שבהחלטה היום שיפרנו את היכולת של היבואנים הקטנים להתחרות בתיקון שעשינו מ-100 ל-1,000.
אבישי ברוורמן: אני גם מודה לכל הגורמים, והתיקונים הנוספים כפי שהוקראו, כי המטרה היא להגביר תחרות, ועל-ידי הגברת התחרות גם נעזור לצרכנים בהורדת המחירים של יוקר המחייה בישראל, כולל במכוניות.
אבישי ברוורמן: בוקר טוב, כבוד השר להגנת הסביבה עמיר פרץ, חברי הכנסת, נציגי ציבור, אנחנו פותחים את הדיון השני בנושא הגז, אותה מתנה שיש חוששים שאם לא נשתמש בה נכון, ניפגע כמו הרבה מדינות בעולם שסובלות מהמחלה ההולנדית, לעתים גם שחיתות.
אבישי ברוורמן: לכן, המשאב הזה שתודה לאל לא קיבלנו אותו 65 שנה, אנחנו כבר מדינה יותר מפותחת, יותר רצינית, נקווה שנפעל בתבונה.
אבישי ברוורמן: אחרי דברי פתיחה, אני אתן לכבוד השר, שאני מאוד מודה לו שהגיע לכאן, אנחנו נפתח את הדיון.
אבישי ברוורמן: בדיון שהיה בפעם שעברה, היו שתי דרישות של הוועדה בראשותי.
אבישי ברוורמן: הדרישה הראשונה הייתה שנושא שלפי הערכות לטווח הלא כל כך ארוך – שאול, אני שמח שאתה פה אתנו, ואתה יודע שאני מאוד מעריך ומכבד אותך, ונמשיך לעבוד כולנו ביחד עוד שנים רבות.
אבישי ברוורמן: הדיון הזה חייב להיות דיון ציבורי בוועדת הכלכלה, גם אמרת לראש הממשלה, ובכנסת כולה.
אבישי ברוורמן: אני פונה פה לשר עמיר פרץ, אין שום כוונה לוועדה הזאת לעכב שום דבר.
אבישי ברוורמן: אם נגיע למסקנה על החלטות מהירות, אנחנו יכולים לשבת פה 24 שעות יום ולילה.
אבישי ברוורמן: הדבר החשוב ביותר שתהיה חשיפה טוטלית לציבור, כי אם תתקבל החלטה, אדוני השר, רק בממשלה, אפילו נאמר שזו החלטה נכונה, הציבור התרשם שהיא נעשתה במחשכים ואז לא תהיה לה לגיטימציה, כמו שלגבי ועדת ששינסקי, ברגע שהיה דיון ציבורי והיה דיון בכנסת, אנחנו מבקשים גם את עמדתך ואת תמיכתך שזה יעבור בחקיקה ראשית.
אבישי ברוורמן: דבר שני, התפרסמו הפרוטוקולים, זה לא סוד, גם אנחנו פנינו לשרה לבני, אני מאוד שמח, אני יודע שאתה גם תמכת בפרסום הפרוטוקולים.
אבישי ברוורמן: הפרוטוקולים האלה פורסמו אתמול, אני חושב שגם פה נשמע את התייחסותו של השר פרץ.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להבהיר מה קרה, אדוני השר, בישיבה הקודמת פחות או יותר.
אבישי ברוורמן: השאלות כרגע לגבי הוויכוח שקיים כאן הן כדלקמן.
אבישי ברוורמן: שאלה אחת לגבי ההיצע שיש לנו למרבצי גז ולרמת הודאות שלו - יש ויכוחים.
אבישי ברוורמן: בתרחיש האופטימי ביותר כרגע, אנחנו מדברים, ופה תיכף יהיו שאלות מה ודאי פחות, מה ודאי יותר, כבר מדברים על 920 BCM , יש לנו כל כך הרבה משאבים.
אבישי ברוורמן: עם כל החישובים של חברות קטנות, כרגע המצב הוא שלפי מה שמתפרסם כהתחייבות, זה בסביבות - ואתה הראית לי 53%.
אבישי ברוורמן: הייתה הצהרה, של השר שלום, שר האנרגיה, שרוצה להוריד את זה ל-40%, אבל השאלה הבסיסית שהייתה כאן, הייתה כשמתייחסים לביטחון האנרגטי של ישראל, ומצד שני, לתוצאה הכלכלית שתהיה הטובה ביותר למען הילדים שלנו ונכדינו, מהי המדיניות האופטימלית.
אבישי ברוורמן: שאלה אחת לגבי ההיצע.
אבישי ברוורמן: שאלה שנייה, אדוני השר, לגבי הביקוש.
אבישי ברוורמן: יש תחזיות שהיו בוועדת צמח, היו פה תחזיות אחרות, בין השאר הציג אותה דרור שטרום.
אבישי ברוורמן: הטענה לגבי תחזיות הביקוש של ועדת צמח שהיא לא לקחה בחשבון, אדוני השר, מספיק את הביקוש של התעשייה המקומית, במידה ויפתחו פה נגזרות אם באמת הגז יימצא, נגזרות להקים פה תעשיות יפות.
אבישי ברוורמן: דבר שני, הם התייחסו לתעשיית הרכב בעתיד, שאם היא תהיה בנויה על גז, תהיה כ-30%.
אבישי ברוורמן: מה שאמר מר שטרום ואחרים, אמרו, אנחנו רואים שהאמריקאים יש להם כמויות מרבצים אדירות, אנחנו הלא בטלים בשישים, ומחירי הגז יירדו בצורה משמעותית, יכול להיות שכל הרכבים בהרבה מקומות בעולם יעלו.
אבישי ברוורמן: לכן נשאלת השאלה של הביקוש המקומי.
אבישי ברוורמן: הייתה השאלה של הנושא הגיאופוליטית, כמובן לירדן, פלסטין, זה סכומים קטנים, אבל אולי נימוקים אחרים.
אבישי ברוורמן: השאלה המרכזית שעלתה על ידי נציגי החברות, אדוני השר, אני שם את זה בצורה מאוד ברורה.
אבישי ברוורמן: אמרו, תשמעו, אם ההחלטה לא תהיה מהירה מספיק, אז החברה האוסטרלית שבאה להתעסק בסחר והנזלה תלך הביתה.
אבישי ברוורמן: אנחנו בשביל להתחיל לעשות את הפעולה האמתית בלווייתן, אם לא תהיה החלטה מידית, אז אנחנו לא נעשה את זה, והתוצאה תהיה קטסטרופה, ובכלל, אנחנו אומרים לכם, אם מחירי הגז יירדו, יותר טוב עכשיו מיד לעשות חוזים מהירים שהמחירים טובים, כי המחירים יכולים להיות יותר נמוכים.