GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נפתלי בנט: כשפרצה המחאה החברתית ב-2011 וקמה ועדת טרכטנברג, הקימו את ועדת המזון, ועדת קדמי, שעסקה במשך שנה באין-סוף פגישות ושימועים, והגיעו למסקנות, אני אתמצת אותן, על שלושה אזורי פעולה מרכזיים.
נפתלי בנט: אזור אחד זה אזור המכסים, פשוט לצמצם את חסמי הכניסה של מכסים לישראל, וזה בוצע בצורה טובה להערכתי.
נפתלי בנט: צריך גם לומר בעניין המכסים, ברגע שאנחנו מורידים מכס זה נוטל ממני את המנוף בהסכמי סחר מול מדינות זרות.
נפתלי בנט: ולכן לפעמים אנחנו צריכים זמן, כי אם אני בהסכם סחר אנחנו גם רוצים שהם יורידו את המכס, וברגע שהורדתי באופן חד-צדדי נוצרת א-סימטריה.
נפתלי בנט: אני רואה את אמיר חייק מהנהן, אבל מצד שני צריך לדעת, שכשאנחנו שמים פה מכס אנחנו לא רק מענישים את המדינה המייצאת אלינו אלא אנחנו מענישים את הצרכן הישראלי.
נפתלי בנט: וזה המתח שאנחנו חיים בו, ואני חושב שבינתיים, לפי מה שאני שומע מאנשי סחר החוץ שלי, העסק מתנהל באיזון נכון.
נפתלי בנט: הנושא השני זה נושא הצרכנות.
נפתלי בנט: במסגרת הרשות לסחר הוגן יש לנו שורה של פעולות בעניין הזה.
נפתלי בנט: יש לנו עוד הרבה מאוד עבודה.
נפתלי בנט: אבל אני רוצה להתמקד בנושא השלישי וזה חוק המזון.
נפתלי בנט: עכשיו, יש גם פה, כמו בצבא, שלוש זרועות עיקריות.
נפתלי בנט: הנושא הראשון זה הסדרת יחסי ספקים קמעונאים.
נפתלי בנט: בגדול לתמצת את זה, יש לי חבר שעובד באחד מחברות השיווק, שנים הוא מספר לי על כל המניפולציות.
נפתלי בנט: בגדול יש אחת משתי סיטואציות שאנחנו לא אוהבים, זה כוח עודף של ספק מאוד חזק כנגד רשת חנויות, או חנות חלשה בקצה שבעצם אותו ספק מנצל את כוחו המאוד גדול כדי - - -
ישראל אייכלר: המלחמה על המדף.
נפתלי בנט: כן, מה שנקרא המלחמה על המדף.
נפתלי בנט: אבל זה לא רק, זה שורה של דברים, לתת עדיפות שבסוף מול הצרכן, הצרכן לא מכיר את כל ה-back end, הוא מגיע, מה שהוא רואה הוא רואה ונוצר מצב שאין תחרות אמיתית, ויכול להיות שבגלל כוח במוצר אחד הוא עכשיו משתמש בזה כדי לדחוף קדימה במוצר אחר.
נפתלי בנט: ומצב הפוך.
נפתלי בנט: יש רשתות מאוד חזקות מול ספקים חלשים וגם נוצר העניין הזה.
נפתלי בנט: אז יש בתוך החוק שורה של פעולות שמסדירות את יחס הספקים והחנויות.
נפתלי בנט: הנושא השני, ואני מסיים באמת את חוק המזון, זה סוגיית התחרותיות הלוקלית.
נפתלי בנט: צריך להבין ששוק המזון, שלא כמו אינטרנט או דברים אחרים, הוא מאוד מאוד לוקלי.
נפתלי בנט: אז לא עוזר לי שבכל המדינה יש תחרות מופלאה אם יש שכונה שיש בה שלוש חנויות או סופרים של אותה רשת, יש להם מונופול מקומי, ועובדתית הם מנצלים את המונופול הזה כדי להעלות מחירים, כי הם יודעים שאותו צרכן לא ייסע עכשיו 30 ק"מ או 20 ק"מ.
נפתלי בנט: והוכח, ובחוק יש פעולות ואמצעים, הייתי אומר, יוצאי דופן בעוצמה שלהם.
נפתלי בנט: אל"ף, לקחו את "Waze" ועל בסיס גאוגרפי איתרו, ממש יצרו מפה של כל המדינה ואיתרו ריכוזים.
נפתלי בנט: יש נניח שכונה עם סופר מאוד גדול, עכשיו הרשת על-פי החוק הזה תרצה להקים עוד סופר סמוך – היא לא תוכל.
נפתלי בנט: יהיה מבחן, לא אלאה אתכם בפרטים.
נפתלי בנט: יותר מזה, במצב חריג מאוד שכבר עכשיו יש מונופול, תהיה סמכות לממונה בעצם לכפות מכירה.
נפתלי בנט: עכשיו, זה צעד יוצא דופן בחריפות אבל הוא דבר נכון.
נפתלי בנט: והנקודה השלישית זה שקיפות במחירים.
נפתלי בנט: על-פי החוק אנחנו נחייב את הרשתות להעביר ברמת החנות את המחירים בפורמט קבוע למאגר מרכזי, ואז אותו צרכן, לפני שהוא יוצא מהבית, יכול לטובת העניין להכניס, מה אני מתכוון לקנות, והוא יקבל: פה זה עולה 214 שקלים, פה זה עולה 180 שקלים, ויקבל החלטה מושכלת.
נפתלי בנט: אלה עיקרי הדברים, רבותי.
אבישי ברוורמן: אדוני השר, אני מאוד מודה לך.
ישראל אייכלר: אדוני, אתה יוזם "Waze" למוצרי מזון?
נפתלי בנט: אל תדבר אתי על "Waze".
אבישי ברוורמן: רבותי, אני מודה לכבוד השר.
אבישי ברוורמן: נתנו לו להציג באריכות.
אבישי ברוורמן: אני באמת מאחל לך בהצלחה.
אבישי ברוורמן: אני כבר יושב פה שבע שנים ואני שומע גם חזונות, אבל בסופו של דבר הבעיה של כולנו זה הביצוע, ואני מאוד מאחל לך שביחד עם הכנסת במהירות.
אבישי ברוורמן: אני רוצה בהמשך לתחילת דברי לומר הערה אחת, להוסיף הערה שנייה ולפתוח את הדיון בזגזוג בין חבר כנסת לבין יתר המוזמנים שיושבים בשולחן ומעבר לשולחן.
אבישי ברוורמן: בהמשך לדברים שאמרתי בפתיחת הדיון, שאני חושב ששמעת אותם ולא התייחסת אליהם, ביחס להצעת החוק להגברת התחרותית בענף המזון, אני מבקש להודיע לחברי הכנסת הנוכחים כאן ולכל המוזמנים, שעוד היום בצהריים אני מתכונן להעביר ליושב-ראש הכנסת מכתב בנושא הזה, כמי שממונה על כבוד הכנסת וחבריה ועל שמירת כללי המשחק בכנסת.
אבישי ברוורמן: לגבי הנקודה השנייה שאמרת, אני מאוד שמח שהצגת את נושא החדשנות, אבל הוספת בסוף את נושא התעשייה.
אבישי ברוורמן: אנחנו כבר אומרים שנים, ואתה העלית בסוף את נושא הפריון, שהחזון שלStartup Nation הוא איננו החזון.
אבישי ברוורמן: למרות שהוא נמכר יפה בעולם ויש פה חדשנות אדירה, אתה חלק מזה, אנחנו עזרנו בעבר להקים דברים מסוג הזה, זה חזון שאיננו מתאים למדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: החזון כמו שהגדרת אותו נכון הוא מדינה שתבנה גם תעשייה ושירותים חדשניים, כדי שרוב האוכלוסייה – מכיוון שהפדיון נמוך, רוב העובדים במדינת ישראל, 50% מהם, אפילו לא משלמים מס.
אבישי ברוורמן: ולכן החזון החדש שאתה ציינת אותו ואנחנו נתמוך בך, זה באמת שיהיה סוף כל סוף לא רק דיון על הגרעון אלא דיון איך בונים פה תעשייה ושירותים שהשכר בהם הוא גבוה, וזה אך ורק, כמו שאמרת, באמצעות שינוי דרסטי לגבי החינוך הטכנולוגי, זה אך ורק לגבי השקעה בטכנולוגיה.
אבישי ברוורמן: ולנושא איפה הכסף אנחנו נדבר לחוד, כי כאן באמת אני חושב שהבעיה של פתרון הגרעון באמצעות מס ערך מוסף ולא רפורמה אמיתית במערכת המיסוי הוא עוד טעות.
אבישי ברוורמן: כי הבעיה של מחירי המזון בישראל נובעת משני דברים.
אבישי ברוורמן: דבר אחד זה הממשלה – מס ערך מוסף כל פעם עולה, יש פה דברים נוספים שלא קיימים בבירות העולם האחרות.
אבישי ברוורמן: דבר שני, כמו שאמרת, נושא הריכוזיות, אבל פה צריך עבודה יסודית ומהירה.
אבישי ברוורמן: ואני פונה אליך פעם נוספת, זה המקום בכנסת, תעשה את הדברים כמו שצריך, כאן לא מעכבים דברים אבל כאן מייצגים, נותנים לכולם בשקיפות ציבורית, וההחלטה שתתקבל היא החלטה מול פני הציבור לטובת הציבור.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שמולי ולאחר מכן אהוד פלג, מנכ"ל המועצה לצרכנות.
איציק שמולי: כבוד השר, תודה על הסקירה על היעדים ופעילות משרדך הצפויה.
איציק שמולי: בפתח הדברים אני חושב שכדאי להתייחס למה שאתה ציינת, אדוני יו"ר הוועדה.
איציק שמולי: יש לי הצעה פרקטית בשבילך: במקום לשלוח מכתב, שאנחנו יודעים אם הוא יגיע או לא יגיע, הרי בדרך כלל בישיבות שהן עם הרבה פחות משתתפים אנחנו דנים בנושאים אזוטריים, אני אומר במירכאות כמובן, כל מיני תקנות שהשרים רוצים שנאשר – שר התחבורה, שר הכלכלה.
איציק שמולי: אז הנה הצעתי אליך: אם מקימים ועדת משנה לענייני הריכוזיות - -
יצחק וקנין: אני מצטרף לדעתך מראש.
איציק שמולי: - - אם מקימים ועדת משנה לענייני פרק הריכוזיות שכבר נחטף על-ידי ועדת הכספים, ועכשיו עניין ועדת קדמי, אני אומר:
איציק שמולי: בואו נקים גם עבור יש עתיד ועדות משנה גם לענייני צווי שר התחבורה, התוכניות הגדולות ובאמת החיוביות של משרד הכלכלה.
איציק שמולי: הוועדה הזאת גם יכולה להיות משותקת.
איציק שמולי: וזו הצעה פרקטית שלי.
איציק שמולי: אולי זה לא לכבודה של הכנסת אבל זו כנראה הדרך היחידה שניתן להתמודד.
רן כהן: חבר הכנסת שמולי, יש הצעה הרבה יותר טובה: הוועדה תודיע שהיא לא דנה באף הצעת חוק ממשלתית עד שהדבר הזה לא מתבצע.
אבישי ברוורמן: תודה, רן.
רן כהן: מה זה, הממשלה מועכת את הכנסת?
אבישי ברוורמן: אני מקווה שהשר יבין את חומרת העניין.
אבישי ברוורמן: אני בדרך כלל, ודיברתי אתו אישית ואני מעריך אותו, אני חושב שלא היה דבר חמור כזה בתולדות כנסת ישראל.
רן כהן: זו שערורייה.
אבישי ברוורמן: לא היה, אם היית בודק את זה, תשמע את היועץ המשפטי של הכנסת.
אבישי ברוורמן: ולכן אני רוצה שתשקול את זה ותשנה את הדבר הזה.
אבישי ברוורמן: זה לא אבישי ברוורמן, זה לא ועדת הכלכלה – זה כבודה של כנסת ישראל והייתור שלה בתור גוף מחוקק.
איציק שמולי: רק הערה אחת לעצם העניין.
חנא סוייד: זה תוצאה של "אתר והשמד" כנראה.
איציק שמולי: הצעה אחת ברשותכם לעצם העניין.
איציק שמולי: אנחנו כמובן לא נרד פה כנראה היום לפרטים על רפורמת המזון ולנושאים נוספים, אז אני רק אומר, אדוני השר, משהו ברמה העקרונית.
איציק שמולי: אני חושב שאין חולק לגבי העניין, הצורך בהגברת השקיפות והתחרותיות והמלחמה במקומות מסוימים שבהם יש עודף ריכוזיות.
איציק שמולי: אבל הדבר הזה לא יכול להיות תחליף להשקעה ממשלתית בתחומים מסוימים.
איציק שמולי: וכשאתה עובר גם על עניין יוקר המחיה, במחירי המזון אנחנו כל כך מתאמצים, ובצדק מסוים, לחפש את הגרוש מתחת ללירה אצל כל מי שנמצא בשרשרת המזון.
איציק שמולי: מישהו מכם מזכיר את העובדה שהמדינה שלנו גובה על מוצרי מזון מע"מ כפי שלא גובה כמעט אף מדינה במדינות ה-OECD?
איציק שמולי: מה עם המרכיב הזה?
אבישי ברוורמן: ציינו את זה.
איציק שמולי: אני אומר דבר פשוט, בעיקר לאור העובדה שאתה באת עם רוח של רפורמטור: אם אנחנו עושים בדק בית אז בוא נעשה בדק בית רציני.
איציק שמולי: נעשה את זה גם בתחום הדיור, שהמדינה מרוויחה שם מכל דירה חדשה 70%-60%, וגם בתחום יוקר המזון, שזה מתחיל במע"מ ואנחנו יודעים היטב שזה לא נגמר שם.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שמולי, תודה רבה לך.
אבישי ברוורמן: מר אהוד פלג, מנכ"ל המועצה לצרכנות.
אבישי ברוורמן: עכשיו אני עובר עוד פעם, המגבלה היא שתי דקות, ואם יש לך דבר שהוא כל כך חשוב שלא נאמר – שלוש דקות.
<אהוד פלג: קניתי את השלוש דקות.
אבישי ברוורמן: אבל אתה יודע, אל תחזור על הדברים שנאמרו.
<אהוד פלג: טוב, יוקר המחיה בתחום המזון, הוכח כבר פעם אחר פעם, וברקע ישנן הצעות לצעדים שונים שהמטרה שלהם לעורר תחרות, ואין ספק שהתחרות היא הכלי הרצוי להשגת שוק שמיטיב עם צרכנים ועסקים, אבל כמו שנאמר בכתב המינוי של ועדת המזון ובתסקיר חוק המזון, תחרות היא אמצעי.
<אהוד פלג: המטרה היא שיפור רווחת הצרכן והורדת מחירים.
<אהוד פלג: הצעדים המוצעים נדונים במשך זמן רב והביצוע שלהם יבוא בעוד זמן רב, ומה קורה בינתיים לצרכן?
<אהוד פלג: הוא משלם, הוא משלם הרבה, הוא משלם הרבה יותר מדי.
<אהוד פלג: ג'ון לנון בשיר שלו "ילד יפה" אמר שהחיים זה מה שקורה לך כשאתה עסוק בתכנון דברים אחרים.
<אהוד פלג: יוקר המחיה זה מה שקורה לנו כשאנחנו עסוקים בתכנון מדיניות ארוכת טווח.
<אהוד פלג: ולכן המועצה לצרכנות מבקשת, בצד המדיניות ארוכת הטווח החשובה, לנקוט בטווח המיידי הקצר צעדים ממשיים להורדת המחירים עכשיו, במבחן המדף של הצרכן מחר בבוקר.
<אהוד פלג: להחזיר קודם כול לפיקוח את אותם מוצרי המזון, מוצרי החלב, שכבר אמר מבקר המדינה בסופרלטיבים, מה הייתה הטעות הקולוסלית שנעשתה איתם ב-2006 ושהצרכנים שילמו מאות מיליוני שקלים מיותרים מאז, להחזיר אותם מיד לפיקוח, לייצר סל מוצרי עוגן בפיקוח בקטגוריות המזון הבסיסיות כדי שהן ימשכו למטה את מחירי המוצרים שאינם נמצאים בפיקוח מאחר שיש חלופה זולה.
<אהוד פלג: אגב, על הנושא הזה של הפיקוח גם ממליצים, אם כי כברירת מחדל ועד שהמדיניות ארוכת הטווח תיכנס, גם טרכטנברג וגם מבקר המדינה.
<אהוד פלג: והדבר השני, יש פערי שיווק עצומים בפירות וירקות.
<אהוד פלג: להכניס לפיקוח את מרווח השיווק של הפירות והירקות.
<אהוד פלג: תודה רבה.
אבישי ברוורמן: אודי, הצטיינת, תודה רבה.
אבישי ברוורמן: האם חברת הכנסת שקד חייבת לרוץ עכשיו או שהיא יכולה להקשיב לנו עוד קצת?
איילת שקד: ב-13:10 יש לי הנהלת קואליציה.
אבישי ברוורמן: עד 13:10 יש עוד זמן.
<שלום שלמה: אם היא מתעקשת לתקוף את השר, נאפשר לה.
אבישי ברוורמן: לא, לא רוצה לתקוף, אני אדם של פתרונות.
אבישי ברוורמן: אני באתי פה, כמו רבים אחרים, לשרת את מדינת ישראל, לא עניין של קואליציה ואופוזיציה.
אבישי ברוורמן: ואני חושב שתקשיבו טוב למה שנאמר בבית הזה.
אבישי ברוורמן: אם רן כהן אומר את זה, לא היה דבר חמור כזה בבית הזה עד עכשיו.
אבישי ברוורמן: ואני מקווה שלא יהיה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שנרשם – מי זה היה שנרשם?
אבישי ברוורמן: אני מסתכל פה לפי הסדר.
אבישי ברוורמן: מיכל רוזין, סליחה.
מיכל רוזין: חשבתי כבר שאתה מפלה את האופוזיציה.
מיכל רוזין: טוב, אני לא אחזור על כל הברכות אבל שמחתי לשמוע את הכיוון הכללי.
מיכל רוזין: אבל אני רוצה לומר, בתור מי שהייתה יועצת במשרד התמ"ת – אז זה היה תמ"ס, עם השר רן כהן – התעצבתי מאוד כאשר החלטת לשנות את שם המשרד.
מיכל רוזין: ואני מקווה לפי דברי הפתיחה שלך שזה לא מעיד על ויתור, לא על התעשייה ולא על התעסוקה, כי זה שני נושאים מאוד חשובים ויקרים במשרד, ובעיקר לא על הגנה על העבודה המאורגנת, כי במדינה דמוקרטית זה יסוד הכרחי.
מיכל רוזין: דוח ה-OECD שפורסם לאחרונה מדבר על כך שההוצאה הציבורית במדיניות שלנו, של עידוד תעסוקה, והתחלת לדבר על זה רבות, הוא 0.9 מהתמ"ג לעומת 1.7 בכל מדינות הארגון.
מיכל רוזין: ההוצאה להכשרה מקצועית בקרב מובטלים והתאמת עובדים הייתה 0.08 מהתמ"ג בלבד.
מיכל רוזין: בשנת 2000 המשרד הוציא 159,000,000 שקלים על עידוד תעסוקה והכשרה מקצועית, לעומת זאת בשנת 2011 הוציא המשרד רק 44,000,000 שקלים.
מיכל רוזין: אנחנו רואים פה בהחלט איבוד החשיבות של הנושא של הכשרה מקצועית.
מיכל רוזין: לא מספיק לדבר רק על עידוד תעסוקה, יש צורך גם לעשות תוכניות חשובות.
מיכל רוזין: וגולת הכותרת של הדוח קבעה שבמדינת ישראל יש העסקה לא תקנית גבוהה במיוחד, אנחנו יודעים את זה, שמתרכזת בכמה ענפים: בשמירה, בניקיון, בהוראה, בסיעוד.
מיכל רוזין: ויש קשר גבוה בין ההעסקה הלא תקנית הזאת לבין פערי השכר בין כמובן העובדים העניים לבין מקבלי השכר הגבוה.
מיכל רוזין: ואני רוצה לשאול אותך מספר שאלות, אם תוכל לענות עליהן: קודם כול, העובדה שקיצצו 30% מדמי האבטלה למי שמסכים להשתתף בקורסים של הכשרה מקצועית, היא בעצם לא לאפשר לאנשים או לא לתמרץ אנשים להשתתף בהכשרה מקצועית.
מיכל רוזין: מדוע זה נעשה ומה אתה מתכוון לעשות בעניין?
מיכל רוזין: הדבר השני, אתה מדבר הרבה על נשים ערביות בתעסוקה, ודיברנו על זה גם באופן פרטני.
מיכל רוזין: אני חושבת שהנושא הזה הוא חשוב ביותר.
מיכל רוזין: אבל אם לשכות התעסוקה מוצאות מחוץ לערים והכפרים הערביים, והן צריכות לשלם הוצאות נסיעה על מנת בכלל להגיע לשם, אז אנחנו לא מעודדים בכך, לא העסקה ולא תעסוקה.
מיכל רוזין: ובנוסף לכך, ההכשרה שמוצעת להן היא בעצם הכשרה שבסופו של דבר יש עודף בשוק.
מיכל רוזין: למשל יש להם המון קורסים למטפלות.
מיכל רוזין: אבל אמר לי ראש עיריית סכנין בשבת, שכשהוא פרסם עכשיו מכרז לשתי מטפלות חדשות למעונות יום בעקבות דוח טרכטנברג הוא קיבל 219 בקשות.
מיכל רוזין: הוא אומר: אני אפילו לא יודע איך להתחיל לבדוק את כל הבקשות האלה.
מיכל רוזין: ומצד שני, אין הכשרה תעסוקתית לנושאים שחסרים, ויגידו לך את זה גם מהתעשייה, נושאים קריטיים שחסרים, מהותיים וחיוניים בתעסוקה.
מיכל רוזין: אני מסיימת.
מיכל רוזין: והנושא הנוסף האחרון זה עידוד עסקים קטנים ויזמות, עסקים אפילו מה שנקרא זעירים.
מיכל רוזין: סקר שנעשה בתל-אביב הראה ש-75% מבין תושבי העיר רכשו מוצרים או שירותים מעסקים זעירים וקטנים.
מיכל רוזין: מיותר לומר שאחוז גבוה מאוד מאותם עסקים זעירים וקטנים הן נשים, גם בכלל החברה ובעיקר בחברה הערבית.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת רוזין, תודה רבה לך.
אבישי ברוורמן: אמיר חייק, מנכ"ל התאחדות התעשיינים – שתיים, פלוס אחת רק אם יש לך משהו מאיר עיניים.
<אמיר חייק: קודם כול, אני מרגיש כאן בכנס ותיקי משרד התעשייה לדורותיו.
מיכל רוזין: יש פה מאפיה.
אבישי ברוורמן: היה מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר.
<אמיר חייק: זה לא מאפיה.
<אמיר חייק: ההיפך, אני מרגיש בין חברים.
מיכל רוזין: מאפיה חיובית.
<אמיר חייק: ואני שמח לראות כמובן את השר בנט ואת צוות משרדו, את עמית, ואת מיכל וינון.
אבישי ברוורמן: גם שלום שלמה פה.
<אמיר חייק: גם שלום שלמה פה, נכון.
<אמיר חייק: קודם כול אנחנו בהחלט משתפים פעולה בצורה יפה עם המשרד בראשותו של השר בנט.
<אמיר חייק: יש בינינו דו-שיח, אין בינינו הסכמות על הכול, וזה בסדר, לא חייבות להיות הסכמות על הכול.
<אמיר חייק: לשר בנט יש מדיניות שלו, הוא מנהל אותה, הוא דן אתנו בה, וזה בסדר גמור, ואנחנו מודים לו על זה.
<אמיר חייק: אולי זה המקום לציין, דובר פה הרבה על רגולציה, והשר בנט התבטא בוועדה בשבוע שעבר ואמר, שאם היו מורידים לתעשייה את כל המענקים והסיוע, אבל היו מבטלים לה את הרגולציה שמונעת ממנה לעבוד, הוא חשב שהתעשייה הייתה מרוצה מזה.
<אמיר חייק: ואני אומר לכם: התעשייה הייתה מרוצה מזה.
<אמיר חייק: התעשייה מוכנה לשלם, מוכנה לעשות הכול, רק שיורידו ממנה את הרגולציה שמפריעה לה לעבוד.
<אמיר חייק: ובשבוע שעבר נדרש, שלא בטובתו, השר בנט לטפל ברגולציה שהגיעה מכיוון הרבנות לגבי צורת המאפים, אם הם משולשים, בצורת סהר, בצורה ישרה.
<אמיר חייק: כשאני קראתי את זה הייתי בטוח, הסתכלתי על התאריך במחשב לראות אם לא ה-1 באפריל – לא, זה לא ה-1 באפריל.
ישראל אייכלר: מכל הרגולציות זה מה שמצאת אחרי הרבה שנים בתעשייה ומסחר?
ישראל אייכלר: כל המשרד שלכם מלא רגולציה.
<אמיר חייק: לא, חלילה.
רן כהן: זה מה שאתם מצאתם עכשיו.
ישראל אייכלר: לא, זה שהוא בוחר בזה, זה מראה שזה פופוליזם.
<אמיר חייק: אני לא מתייחס לרגולציה הזו, אם היא נכונה או לא נכונה.
ישראל אייכלר: עזוב, יש הרבה דוגמאות יותר טובות במשרד, שאתה יודע עליהן.
<אמיר חייק: אני בטוח.
<אמיר חייק: אני בטוח ואני שותף שלך גם לזה.
<אמיר חייק: אבל אני רק רוצה לציין שאי-אפשר לקום כל יום בבוקר עם רגולציה אחרת, אי-אפשר להיות במצב שבו אין קוהרנטיות בין הרגולציות, אי-אפשר להיות במצב שבו יש איזה מישהו שמשלם ומישהו שלא נורא אם הוא יעשה והוא ייצר בצורה הזאת או בצורה אחרת, ואפשר ללכת אתו קדימה.
<אמיר חייק: יש לנו סבל רב מהעניין הזה.
<אמיר חייק: לגבי תעסוקת חרדים, תעסוקת ערבים ותקציב המדינה.
<אמיר חייק: תקציב המדינה לא נותן פתרון לצמיחה, אנחנו לא רואים פתרון לצמיחה בתקציב המדינה.
<אמיר חייק: ומה שמדאיג אותנו, שבתוך שנה-שנתיים אנחנו נתגעגע לגרעון של 40 מיליארד שקלים.
<אמיר חייק: כלומר אם אנחנו נישאר במצב הקיים ללא עידוד המגזר היצרני, ואני אקרא לו בשמו – התעשייה, שזה גלגל השיניים הקטן, הזניח הזה, שמניע את כל המכונה כולה, אנחנו נעמוד בפני שוקת שבורה כמדינה.
<אמיר חייק: ורבותי, אני לא רק מנכ"ל התאחדות התעשיינים או מנכ"ל משרד התעשייה לשעבר.
<אמיר חייק: יש לי ילדים במדינה הזו, אני חי במדינה הזאת, כולנו כך, ואנחנו רוצים מדינה עם כלכלה בריאה.
<אמיר חייק: לא יכול להיות שלא יהיה פה איזשהו מסר של צמיחה, ואנחנו לא רואים אותו.
<אמיר חייק: לגבי דוח טרכטנברג, אמרתי בכל מקום ואני לא אחזור כאן שוב על הדעה שלי, שהדוח הזה הוא למעשה לקחת ולארוז את כל מה שהיה בספרי האוצר לדורותיהם.
<אמיר חייק: ארזו את זה יפה, כרכו את זה יפה, אין שם משהו חדש.
<אמיר חייק: לגבי תעשיית המזון.
<אמיר חייק: רק חשוב שייאמר, תעשיית המזון הישראלית היא תעשייה שמורכבת מהרבה מאוד מפעלים, היא מעסיקה 62,000 מועסקים, ורובה של התעשייה הזו זה מפעלים קטנים ובינוניים.
<אמיר חייק: חשוב לא לשפוך את התינוק עם המים, חשוב להיזהר מאוד בתעשייה הזו, חשוב לעודד תחרות בין הגדולים לקטנים, ועדיף מאשר לעודד תחרות בין ישראל לבין חו"ל.
<אמיר חייק: אני חושב שאם אנחנו נעודד תחרות בין הגדולים לקטנים אז עובד שייפלט מחברה גדולה יוכל ללכת לחברה קטנה או בינונית, ולאו דווקא לחפש תעסוקה במקום אחר.
<אמיר חייק: אחד הדברים שחשוב לציין זה חלקה של הממשלה במחירים.
<אמיר חייק: וצריכים לשים לב טוב טוב למה שקורה למחירי החשמל ולמחירי המים ולמחירי הארנונה.
<אמיר חייק: אנחנו לא יכולים להתחרות במצב שבו קושרים לנו את הידיים ואת הרגליים, והממשלה אחראית לחלק גדול מההוצאות הללו.
<אמיר חייק: דובר כאן על נושא המע"מ, מע"מ דיפרנציאלי.
<אמיר חייק: אני חושב שבמדינה שחפצה ורוצה לדאוג לאזרחים שלה, אפשר, לא נורא לעשות מע"מ דיפרנציאלי על מוצרי מזון, תרופות ותחבורה ציבורית.
<אמיר חייק: זה דבר שאפשר לחיות אתו ואפשר לחיות אתו נכון, וזה קורה בהרבה מאוד מקומות אחרים בעולם.
אבישי ברוורמן: אמיר, אתה מסיים.
<אמיר חייק: עוד משפט אחרון.
<אמיר חייק: אהוד פלג ידידי דיבר על פיקוח על מוצרי החלב.
<אמיר חייק: אנחנו אגב נסכים ונלך עם רגולציה, רק פעם אחת תחליטו ותלכו עם הרגולציה עד הסוף.
<אמיר חייק: זה דבר אחד.
<אמיר חייק: ודבר שני, פיקוח על מחירי החלב זה נחמד, רק שימו לב שמפקחים גם על מחירי המטרה של החלב כשקונים את החלב, ועכשיו הוא רוצה לפקח גם על המחיר שזה נמכר.
<אמיר חייק: אז בואו, תגידו באיזה מחיר קונים, באיזה מחיר מוכרים, נדע לחשב את ה-ROI, ומישהו ידע אם כדאי או לא כדאי לעשות עסקים במדינה הזאת.
אבישי ברוורמן: ניתן לך, אחר כך תסביר, כי אין לי זמן שאתה תסביר מה זה ROI.
<אמיר חייק: Return on Investment.
<אמיר חייק: אדוני הפרופסור, אתה בוודאי יודע.
אבישי ברוורמן: בעברית.
<אמיר חייק: החזר על ההשקעה.
אבישי ברוורמן: התשואה על ההשקעה.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת איילת שקד, מכיוון שאתה צריכה לרוץ להצבעה או משהו, קצר ולעניין.
איילת שקד: קצר מאוד.
איילת שקד: אני עם השר בנט מדברת מספיק ולכן אני רוצה דווקא לפנות לתעשיינים ולנצל את המעמד המכובד הזה.
איילת שקד: ואני מבקשת מכם לתת צ'אנס לתעסוקת חרדים.
איילת שקד: השר בנט וגם אני בתור חברת כנסת מתעסקים בזה הרבה מאוד ומשקיעים בזה הרבה מאוד זמן.
איילת שקד: אספר לכם סיפור אישי.
איילת שקד: אח שלי הקים חברת אינטרנט לפני כעשר שנים והוא מעסיק כמעט רק חרדים.
איילת שקד: ולפני שבועיים בשבת שאלתי אותו: ירון, אתה מרוצה מהם, הם עובדים טובים?
איילת שקד: לדעת שאני עושה דבר טוב.
איילת שקד: והוא אומר לי: לא רק שאני מרוצה מהם, אני צריך להגיד להם תודה, כי הם עובדים מעולים.
איילת שקד: הם עובדים אצלי שמונה, עשר שעות, ואחר כך עוד הולכים ולומדים בחברותא.
איילת שקד: אני מצטטת אותו, הוא אמר לי: לא יודע, יכול להיות בגלל שהם לומדים הם אפילו יותר טובים מעובדים רגילים, כי הם לומדים גם בלילות, אבל הם עושים עבודה מצוינת.
איילת שקד: אז אני מבקשת באמת כאן מהתעשיינים, אנחנו מנסים להוביל מהלך ואנחנו צריכים את עזרתכם שתתנו לזה צ'אנס.
<רמי לוי: למה אומרים שהחרדים לא עובדים?
אבישי ברוורמן: סליחה, אדוני לא ברשות דיבור.
<רמי לוי: אני שואל שאלה.
אבישי ברוורמן: לא, אתה לא יכול לשאול שאלה.
אבישי ברוורמן: אני אומר פה: חברי כנסת, לפי הנורמות, זה לא החוק, מותר להם להתפרץ, לאחרים לא.
איילת שקד: אני יכולה לענות לו?
אבישי ברוורמן: אז תעני.
איילת שקד: על-פי האחוזים והמספרים שיש בידינו כ-49% מהגברים החרדים עובדים.
איילת שקד: והמטרה שלנו בסוף זה להשוות את האחוזים של גבר חרדי לגבר חילוני.
איילת שקד: דרך אגב, גברים חרדים בגילאי 50 ומעלה עובדים כמו גברים חילונים, מדובר רק על גברים יותר צעירים, בין גיל 20 לגיל 40.
אבישי ברוורמן: אני אבקש עכשיו מיפתח שקד.
אבישי ברוורמן: יפתח, אתה התחלת את מחאת הקוטג', אתה היית פעם "גרינברג" בסופר.
אבישי ברוורמן: תגיד לי דבר אחד: יושב פה השר בנט, השר בנט רוצה שמחירי המזון ירדו נניח ב-10%.
אבישי ברוורמן: אני כבר אמרתי הבוקר: 10%, אדם שמקבל משכורת של 3,000, ויש הרבה כאלה בישראל, במידה והוא מוציא שליש על מזון, אז נאמר הוא מוציא 1,000 שקל על מזון.
אבישי ברוורמן: נניח שבאמצעות שינויים כאן אנחנו נוריד את מחירי המזון ב-10%.
אבישי ברוורמן: אז זאת אומרת, 100 שקל כפול 12 חודשים, 1,200 שקל, הוא יוכל ללכת לטיפול שיניים, דברים אחרים.
אבישי ברוורמן: אם אתה היית היום בתפקיד של השר, יפתח, מה היית עושה עכשיו, שניים-שלושה דברים במיידי, כדי שאנחנו נעמוד במצב של, אני לא מדבר על 30%, 10% מחירים ירדו למטה.
אבישי ברוורמן: יפתח, בבקשה, בקצרה.
<יפתח שקד: ברשותך, רק לפני כן.
<יפתח שקד: אני לא עבדתי ב"גרינברג", אני הייתי הבעלים של "גרינברג", הקמתי את הרשת, מכרתי אותה.
אבישי ברוורמן: זה מה שהתכוונתי.
אבישי ברוורמן: רגע, הבעלים לא עובדים?
אבישי ברוורמן: רמי, אתה לא עובד בכלל?
<יפתח שקד: בוודאי.
<יפתח שקד: אני עובד קשה.
<יפתח שקד: אני רוצה רק לפני כן לספר לכם, שמחאת הקוטג', היינו פה בשבוע הראשון של המחאה ואני הובלתי להתנגדות לפתיחת שוק החלב לייבוא.
<יפתח שקד: יפתיע אתכם אולי.
<יפתח שקד: היינו נגד.
<יפתח שקד: זאת אומרת, לא באנו הנה על מנת להרוס את התעשייה, אין לנו כוונה כזאת.
<יפתח שקד: אמרתי גם למנכ"לים: החטא היחיד שלכם הוא בזה שאתם הגזמתם במחיר.
<יפתח שקד: הקמתם פה תעשייה לתפארת, אני מכיר חלק מהאנשים, הם באמת לתפארת מדינת ישראל.
<יפתח שקד: מוצרים איכותיים, מוצרים שכולנו אוהבים, העניין הוא שהם הגזימו במחיר.
באסל גטאס: מה זה הגזימו במחיר?
<יפתח שקד: מה זה הגזימו במחיר?
<יפתח שקד: אני יכול לספר לך.
באסל גטאס: כל אחד רוצה להרוויח.
<יפתח שקד: שנייה, אני יכול לספר לך סיפור קטן.
אבישי ברוורמן: הזמן כל כך קצוב פה, אז אני מבקש - - -
<יפתח שקד: אבל לפני כן, אני אספר סיפור קטן.
<יפתח שקד: יושב פה שר המסחר התעשייה.
אבישי ברוורמן: חשוב לי מאוד שהשר יקשיב ושהציבור יבין.
<יפתח שקד: נסעתי לתערוכת המזון הבין-לאומית על חשבוני, על מנת קצת לחוש את המצב היום בשוק.
<יפתח שקד: ועליתי שם על ספק דבש של "יד-מרדכי" – מפתיע.
<יפתח שקד: "יד-מרדכי" כשאין לה מספיק תוצרת מבקשת מהתמ"ת להפחית לה את המס או אולי לקבל פטור ממס על ייבוא דבש, כאשר על ייבוא דבש יש 150 ומשהו אחוז מכס.
<יפתח שקד: נפגשתי עם הספק בספרד, קיבלתי ממנו מחירים, חזרתי הנה, בדקתי את המוצרים של "יד-מרדכי".
<יפתח שקד: אני רוצה לספר לכם: התפקיד של התמ"ת, כשהוא נותן פטור כזה ל"יד-מרדכי" הוא צריך מהצד השני גם לא לאפשר לה להכניס את כל הכסף לכיס, אחרת מה עשינו בזה.
<יפתח שקד: ולכן מה שהם עשו זה מקסמו את הרווח, כי אם פלוני יעשה מחר יבוא, הוא יצטרך לשלם 150% מכס.
<יפתח שקד: אז אם המוצר עלה ל"יד-מרדכי" עלה עשרה שקלים, לו זה יעלה 25 שקלים.
<יפתח שקד: "יד-מרדכי" יודעת שהוא רוצה להרוויח כמה גרושים, אז היא יכולה למכור ב-30 שקל.
<יפתח שקד: ולכן אתם צריכים לפקח על זה.
אבישי ברוורמן: עכשיו, מה שלוש ההמלצות שהיית עושה עכשיו?
אבישי ברוורמן: אני רוצה לשים פה דברים, כי הלוא רשתות השיווק, אני כלכלן, בדקתי לאחרונה וראיתי את התשואה שלהן – 3%.
<יפתח שקד: אכן נכון.
אבישי ברוורמן: "רמי לוי" שמוכר אולי עוף בשקל אבל מעלה את כל המחירים האחרים גם כן קצת, אז אצלו הוא כבר ירד מ-7% ל-4% עכשיו?
אבישי ברוורמן: לא יודע כמה.
אבישי ברוורמן: בכל מקרה, אני רואה מבחינת התשואה, כשאני משווה את זה לתשואות של חברות אחרות, שסך הכול הן יותר נמוכות ממקומות אחרים.
אבישי ברוורמן: מצד שני, אני רואה שיש גם ספקים גדולים, ספקים שקנו את כל היצרנים.
אבישי ברוורמן: הם התחילו בחברה אחת, קרא לזה "אלי", הם קנו חברה אחרי חברה.
אבישי ברוורמן: אצלם הרווחים יותר גבוהים.
אבישי ברוורמן: לכן מה שחשוב לי עכשיו, ולכן אני מבקש שהדיון יהיה כאן, שינהל אותו כלכלן ולא עיתונאי, כדי שהדברים ייעשו בצורה מאוד מאוד מסודרת, נראה את המספרים.
יצחק וקנין: אבישי, זה סיכול ממוקד מה שהם עשו.
יצחק וקנין: אני אומר לך: זה סיכול ממוקד.
אבישי ברוורמן: הם תכננו את זה, אתה אומר.
אבישי ברוורמן: לכן אני רוצה פה דיון אמיתי לגבי מה שקורה פה.
אבישי ברוורמן: ולכן אני שואל אותך, מכיוון שהיית בעל הבית של "גרינברג": איפה הרווח העודף?
אבישי ברוורמן: ובשלוש החלטות, איך אנחנו מקדמים כדי שהשר יבין שאנחנו רוצים לעשות פה עבודה ולא הצבעה?
באסל גטאס: משפט אחד, אבישי.
באסל גטאס: זה לא התשואה על ההון, זה ה-EBITDA שצריך להשוות.
אבישי ברוורמן: בסדר, קיבלתי.
אבישי ברוורמן: יפתח, דבר בקיצור.
<יפתח שקד: בסיכום דוח קדמי אמר בצורה חד-משמעית: הוציאו את היצרנים באחריות אפס לכשל השוק.
<יפתח שקד: רשתות השיווק – אתה נוסע היום לרמת-גן, יש "רמי לוי" ו"שופרסל", יש "אושר עד", וקיימת עוד רשת ליד, "קואופ" אם אני לא טועה, והצרכן מחליט ברגע האחרון לפעמים, לפנות ימינה או שמאלה ל"אושר עד" או ל"רמי לוי" או ל"שופרסל".
<יפתח שקד: הם מוכרים 80% ויותר אותם מוצרים, קל מאוד להשוות.
<יפתח שקד: חטאה היחיד של "שופרסל" אולי היה בזה שהיה לה נוח אולי לאשר עליית מחיר.
<יפתח שקד: מכיוון שהיא נמדדת במכירה על מטר מרובע ועל סניפים קיימים.
אבישי ברוורמן: אז מה אתה ממליץ?
<יפתח שקד: אני ממליץ על הסרת חסמים על ייבוא מקביל.
אבישי ברוורמן: שזה בא במסקנות ועדת קדמי?
<יפתח שקד: לא, לא טיפלו בזה.