GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: אבל לא מיד לייצא את הגז.
אבישי ברוורמן: להקים תעשיות פה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת לשעבר חיים אורון, יושב-ראש חברת "דולב".
אבישי ברוורמן: אני מבקש שכל אחד ידבר 2-3 דקות.
חיים אורון: אני לא מדבר כאן בשם "דולב".
חיים אורון: אני רוצה, קודם כול, סטנלי פישר, לברך אותך על כמה שנים מאוד חשובות, וגם על תקופה מאוד נוחה ונעימה שעבדנו ביחד.
חיים אורון: כאשר אתה פורש – זה כבר עובדה – אז יש לי בקשה אחת לא פשוטה: שתגיד לכל אוהביך מה אתה חושב על אותם תחומים שעד עכשיו לא דיברת עליהם.
אבישי ברוורמן: על הליך השלום אנחנו מדברים ב-session הבא.
חיים אורון: האמן לי, סטנלי, יצרת לעצמך מעמד, שאמירות שאולי מתקשות להתקבל על-ידי אנשים אחרים כשייאמרו על-ידך יתקבלו אולי באופן אחר.
חיים אורון: האמן לי, אין תרומה יותר גדולה שעוד אפשר לתרום לעם היושב בציון מאשר בתחום הזה.
חיים אורון: עכשיו אני רוצה להעיר שתי הערות בנושא שעל סדר היום, לא מנקודת המבט של המפעל הקיבוצי שאני יושב-ראש שלו אלא דווקא מנקודת מבט יותר כללית, ולדבר על שלושה דברים שכבר הוזכרו כאן.
חיים אורון: השר איננו, אבל אלה ימים שבהם דנים.
חיים אורון: אחד, מה המדינה יכולה לעשות למען התעשייה.
חיים אורון: אני שמח שהיא יכולה לעשות היום פחות מאשר בעבר.
חיים אורון: התעשייה פחות תלויה בממשלה היום, יש לה חיים משל עצמה, יש לה עוצמות משל עצמה, היא לא אותה תעשייה שתלויה בשאלה האם ספיר נותן לה פתק או לא נותן לה פתק.
חיים אורון: אבל יש שלושה תחומים, בעיקר כשמדובר בפריפריה, שם יש לה תפקיד קריטי, ובהם רק מדינה יכולה להיות גורם.
חיים אורון: נושא אחד הוזכר כבר, הוא השכלה מקצועית.
חיים אורון: מקימים עכשיו אזור תעשייה חדש בנגב על-יד רהט, בין רהט, בני-שמעון ולהבים, ואנחנו כבר רואים איך היעדר עובדים, אפילו מקצועיים ברמה בינונית, יוצר שתי תופעות.
חיים אורון: האחת, כביש שיש לו יתרון עצום, הוא מאוד-מאוד קירב את תל-אביב לנגב – אפשר לגור בתל-אביב ולעבוד בנגב.
חיים אורון: מה שקיווינו שייעשה, פעם אצל אבישי ברוורמן פרופסור היה חייב לגור בבאר-שבע.
חיים אורון: היום הפרופסור גר בתל-אביב, נוסע שעה לנגב ונגמר העניין.
חיים אורון: הדבר המהותי שצריך לקרות, שאנחנו מתכוונים אליו כאשר מדברים על פריפריה, זה לא רק להקים מפעלים אלא גם שאנשים יעברו לגור שם.
חיים אורון: זה קשור בעניין של הכשרה מקצועית, למשל באותו אזור תעשייה, גם ברהט, גם בלגייה, גם בכסייפה, בכדי ליצור מקומות עבודה כאלה שרמת החיים תעלה.
חיים אורון: ועוד הערה אחת בנושא חוק עידוד השקעות הון.
חיים אורון: העיתונות היתה מלאה באמירות כמה החברות הגדולות לא משלמות.
חיים אורון: החברות הגדולות לא משלמות משום שמשרד האוצר, שכמה מחבריי הטובים יושבים בו גם עכשיו, היה לו נוח מאוד לחלק הטבות מס, כי זה לא הופיע בתקציב.
חיים אורון: לעומת זה, עידוד השקעות הון הופיע בתקציב.
חיים אורון: זה לא נאום שאני נואם היום בפעם ראשונה.
חיים אורון: יש כאן כמה עדים ששמעו אותי נואם את הנאום הזה – כמה אנשים מנענעים בראשם – לאורך כל הזמן.
חיים אורון: בסוף זה כואב.
חיים אורון: הטבות המס האלה שאתם מחלקים, לפי דעתי בכמה מקרים גם באופן לא אחראי, בשביל לא להגיד מילה קשה יותר, גם אולי לא מספיק מחושב.
חיים אורון: אני לא יוצא כנגד כל הטבות המס, אני יוצא כנגד העובדה שנוצרה מציאות כזאת.
חיים אורון: חוק עידוד השקעות הון יש לו תפקיד משולש, בעיניי.
חיים אורון: אני מדבר על החלק המימוני של חוק עידוד השקעות הון.
חיים אורון: הראשון זה לעודד את אותם מפעלים קטנים ובינוניים שיש להם קושי לגייס את ההון.
חיים אורון: יש פה נתונים איך הבנקים מחלקים את הכסף.
חיים אורון: השני, ואני אומר את זה מנקודת המבט שלי בתוך קיבוצניק, לאפשר ליותר בעלי עסקים להשאיר את הנכס בידיהם ובבעלותם, ולא מנימוקים של היעדר יכולת השקעה.
חיים אורון: בעצם לוותר על הבעלות על הנכס ובעצם לשנות את מבנה העסק מעסק יצרני, שהוא מבחינה מסוימת כמו חקלאות, שעובדים בו ומקיימים אותו כמצוות דורות, ל – עוברים.
חיים אורון: אני חושב שחובה – ואני יודע שפה יש ניואנס בתוך התאחדות התעשיינים.
חיים אורון: חובה לדאוג לאותו מרכיב הוני של חוק עידוד השקעות הון, גם מההיבט של פיזור האוכלוסייה, גם מההיבט של מבנה התעשייה והבעלות עליה, וגם היכולת של משקים בפריפריה להתקדם, להתפתח, להרחיב את העיסוקים שלהם ולקיים את ה"מו-טק" או ה"מי-טק", יש לנו כל מיני שמות.
חיים אורון: במפעלים שאני מכיר מקרוב מגיעים לתפוקות של היי-טק, 1.5 מיליון, 1.75 מיליון, 1.25 מיליון.
חיים אורון: 300,000-400,000 דולר לעובד במפעלים שלנו ובעוד עשרות מפעלים שמגיעים לרמה גבוהה, למשכורות גבוהות ולייצוא גדול.
אבישי ברוורמן: אבקש מאלישע ינאי, שכיבד אותנו בנוכחותו, אני מבין שהיום תקבל גלימה וכובע, דוקטור כבוד בטכניון על מפעל חייך.
אבישי ברוורמן: אני מבקש שתדבר בקצרה.
אבישי ברוורמן: הנגיד צריך לעזוב ב-1:30.
אבישי ברוורמן: אנחנו נמשיך עוד כדי שאנשים ידברו, אבל כל אחד 2 דקות.
<אלישע ינאי: קודם כול, באמת הרבה תודה לנגיד על הרבה שנים נפלאות.
<אלישע ינאי: אני רוצה להגיד כמה דברים מאוד פשוטים, שלפי דעתי הוזכרו.
<אלישע ינאי: אני מייצג את תעשיית ההיי-טק והתוכנה כחלק מהתאחדות התעשיינים.
<אלישע ינאי: זו תעשייה של 25 מיליארד דולר ייצוא, כולל תוכנה, והיא חייבת להכפיל את עצמה ל-50 מיליארד דולר, והיא יכולה לעשות את זה.
<אלישע ינאי: אני רוצה לשנות סיסמה – מצאה חן בעיניי הפתיחה שלך, פרופ' ברוורמן – מ-start-up nation ל-industrial high-tech nation.
<אלישע ינאי: אין פה מספיק זמן לדבר.
<אלישע ינאי: אני לא נגד סטארט-אפים, חלילה, אבל מה שחשוב זה תעשייה מלאה ולא רק "הקצפת".
<אלישע ינאי: שני מקורות כספיים בלתי רגילים קיימים ואנחנו חייבים לנצל אותם, ואף אחד מהם לא תקציבי.
<אלישע ינאי: כל הנושא של כטריליון שקל שנמצא במוסדיים, שהושקע, צריך לשמור על ערכו.
<אלישע ינאי: היתה תוכנית שנקראה "יתרון יחסי".
<אלישע ינאי: המוסדיים המקבילים בסן-פרנסיסקו, קליפורניה וניו-יורק מממנים את ה-venture capital שלנו.
<אלישע ינאי: השר בנט לא פה.
<אלישע ינאי: גם הוא נהנה מזה.
<אלישע ינאי: לא בהרבה – 20 מיליארד דולר.
<אלישע ינאי: ההשתתפות של המוסדיים שלנו, שיושבים על כספנו וכספי ילדינו, התמקדה משום מה בנדל"ן, ואני לא רוצה להלין עליהם.
<אלישע ינאי: אנחנו צריכים היום לקחת תוכנית לא תקציבית.
<אלישע ינאי: אם צריך אז לתת הגנת רשת.
<אלישע ינאי: יש שם כ-1,000 מיליארד – לא הרבה, 10 מיליארד, אחוז אחד, זה פחות ממה שכולנו מכניסים בפנסיות בשנה, ולבקש מהם שישקיעו בילדים שלנו.
<אלישע ינאי: אם הם רוצים לדעת מה הם עושים, לא צריך לטוס לרומניה או ללאס וגאס אלא לקפוץ לרעננה, ללהב, לאיפה שאתם רוצים.
<אלישע ינאי: אלה הילדים שלנו, זה התעשייה שלנו.
<אלישע ינאי: זה לא תקציבי.
<אלישע ינאי: רצוי שזה יהיה בכדאיות כלכלית, ואם לא, נעזור להם בתוכנית דומה ביתרון יחסי.
<אלישע ינאי: זה אחד.
<אלישע ינאי: שתיים, אם ידעתם או לא ידעתם, למדינת ישראל יש את "אשרא" – זה 24 מיליארד שקל ביטוח לשנה.
<אלישע ינאי: 10-12 מיליארד שקל מתוכם עוזרים לחברת החשמל בבעיית הגז, דלק וכדומה, 9 מיליארד מתוכם באים לתעשייה, 1 מיליארד שקל מתוכם בא לתעשייה קטנה ו-4 מיליארד שקל לרזרבות.
<אלישע ינאי: 9 מיליארד שקל – ישראל היא המקום היחיד בעולם שבו רק עסקאות government to government או non-risk עוברות.
<אלישע ינאי: כל חברת תקשורת שרוצה למכור ל-Verizon At
אבישי ברוורמן: אלישע ינאי, ד"ר אלישע ינאי החל מהערב – איש חזון ומעש.
אבישי ברוורמן: שלום זידלר, יושב-ראש קבוצת "ויסוצקי".
אבישי ברוורמן: אתה חושב שיש עתיד בתה?
<שלום זידלר: יש עתיד במזון, זה יותר חשוב.
אבישי ברוורמן: נדבר גם על תעשיית האוכל.
אבישי ברוורמן: גם לגבי ועדת קדמי, גם לגבי נושא המזון.
אבישי ברוורמן: ב-17 ביוני מתחיל פה דיון בנושא הזה, מה קורה עם תעשיית המזון.
<שלום זידלר: אנחנו חלק מן התעשייה כולה ואותם דברים שצבי אורן העלה והעלו חברים אחרים, ורובי גינל העלה כפרובלמה של כל ענף התעשייה בארץ, נכונים גם לגבינו.
<שלום זידלר: אין ספק שתעשיית המזון עומדת בחזית וללא כל ספק אנחנו היינו "הבד האדום" גם בתנועת המחאה ב-11, וקשה לי לראות אותנו לא ממשיכים לעמוד כמטרה לחיצים של העם כי מזון צורכים יום-יום וקשה לחיות בלעדיו.
<שלום זידלר: אולי אפשר לחיות קצת בלי היי-טק, וסליחה מההיי-טקיסטים, אבל אוכל ושתייה צריך לצרוך יום-יום.
<שלום זידלר: אני חושב ששם הבעיה הקשה שלנו.
<שלום זידלר: אנחנו אמורים להתמודד עם הבעיה שהציבור כועס עלינו.
<שלום זידלר: האמת היא שהתעשייה הזאת היא תעשייה נפלאה, תעשייה מאוד-מאוד יעילה, תעשייה מאוד-מאוד מפוארת, עם 60,000 מועסקים.
<שלום זידלר: אני יכול לומר לכם באופן אישי, כדי להתייעל – ואמנם גם קצת בשל ציונות – העברתי את המפעל שלי לגליל.
<שלום זידלר: הייתי במרכז והעברתי את המפעל לגליל ואני מקיים את כל אותן אמירות- - -
אבישי ברוורמן: השאלה שהציבור שואל היא למה מחירי המזון כל-כך גבוהים.
אבישי ברוורמן: התשובה היא שחלק מזה, מסתכלים מה מקבל החקלאי או היצרן בהתחלה, מסתכלים בסוף, ובאמצע הרשתות – יש פה מבנה אוליגופולי שצריך לשנות אותו.
<שלום זידלר: אין ספק, אנחנו כתעשיית מזון נאלצים, כחלק מן החזון שלנו, להתייעל.
<שלום זידלר: אין מנוס מהעניין הזה.
<שלום זידלר: אבל כאשר כל אותן הוצאות, וחבל לי לחזור על זה עוד פעם, זה מופיע בהקלטות כאן – עניין הארנונה, עניין המים, החשמל, ולנו יש עוד סעיף אחד מיוחד שהוא חלק מן החיים שלנו וזה הוצאות הכשרות.
<שלום זידלר: אנשים שוכחים לפעמים שזה קיים, וזה לא פשוט.
<שלום זידלר: ויש לנו, לטובת כל אלה שמכירים את זה – אני כבר ברוך-השם בחור לא צעיר, אבל לפני 50 שנים- - -
אבישי ברוורמן: מה צריך לעשות כדי שמחירי המזון יהיו נמוכים יותר?
<שלום זידלר: הממשלה צריכה לטפל בהתייעלות שלה במקומות שהם מטילים עלינו הוצאות שאינן בשליטתנו.
<שלום זידלר: זה לא ייתכן כך.
אבישי ברוורמן: נערוך כאן דיון נפרד.
<שלום זידלר: ועדת קדמי זה חלק מן העניין.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת איציק שמולי הקשיב לכל הדברים.
אבישי ברוורמן: הוא לא רק מנהיג חברתי אלא גם נושא ההכשרה המקצועית, שאנחנו מדברים עליו שנים, הוא דבק בו.
<שלום זידלר: דרך אגב, זה נושא שחשוב גם בענף המזון, אני מוכרח לומר.
איציק שמולי: כבוד הנגיד, היתה לי ההזדמנות להיפרד ממך גם באופן אישי.
איציק שמולי: אני בהחלט מצטרף לדבריו של השר.
איציק שמולי: מעבר לתרומתך הגדולה גם להשראה שנתת לכולנו, גם לנו הצעירים, בכך שעזבת חיי נוחות ובאת להגשים חלום ציוני.
איציק שמולי: לפעמים מתייחסים למילים הגדולות האלה, על ציונות וכדומה, קצת בגיחוך אבל אני חושב שזה חלק ממה שאנחנו מנסים לעשות כאן.
איציק שמולי: אם כל אחד היה שואל את עצמו בבוקר "מה אני יכול לעשות עבור המדינה?", כפי שעשה הנגיד, אז היינו במקום טוב יותר, לפני שאנחנו מתחילים להתלונן.
איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, הנחת לפתחנו אתגר.
איציק שמולי: אין ספק שהנתונים על כך שחלקה של התעשייה בתוצר הולך ויורד צריכים להדאיג את כולנו.
איציק שמולי: נכון, אדוני הנגיד, אתה נתת את הדוגמה של גרמניה, אבל כפי שאמר צבי אורן, באירופה וגם בארצות-הברית מבינים שהמגמה לא טובה וצריך לחזור ולהגדיל את חלקה של התעשייה בתוצר.
איציק שמולי: לפני שאני אומר איך לדעתי צריך לעשות את זה, אני רוצה להגיד גם מילה על רגולציה, כי המילה הזאת עלתה כאן הרבה.
איציק שמולי: שתי הערות, ברשותכם.
איציק שמולי: אחת, אני לא יודע מה זה רגולציה.
איציק שמולי: צריך להגיד בדיוק על מה מדברים.
איציק שמולי: אני בוודאי סומך עליך שאתה מכיר היטב את בעיות הענף ואת הבעיות הרגולטוריות, אבל אני רוצה להסב את תשומת לבכם לעובדה שכבר גם כאן בוועדת הכלכלה, אדוני היושב-ראש, הרי היו דיונים שבסופם שאלנו את עצמנו: רגע, איפה היו הרגולטורים?
איציק שמולי: אם הבעיה כל-כך חמורה בתחום מסוים – אני לא רוצה כרגע להכביר בדוגמאות – אז איפה היה הרגולטור?
איציק שמולי: אז לפני שמבטלים רגולציה – ואני בעד להקל עליכם את החיים – צריך לבחון קודם כול מה כן ומה לא, ולא להגיד ככה במחיר יד "לבטל רגולציה".
איציק שמולי: דבר שני, אני מאוד מתנגד למה שאמר השר.
איציק שמולי: אני לא חושב שהסרת חסמים ודה-רגולציה היא תחליף להשקעה של המדינה.
איציק שמולי: בסופו של דבר כאשר מסתכלים על ההשקעה של המדינה – דיברו כאן גם על המסלול של המענקים במרכז ההשקעות, וגם כמובן מיעוט ההשקעות ביחס למדינות המערב – אז מדינת ישראל נמצאת במקום לא טוב.
איציק שמולי: אני מאוד מתחבר – ועשיתי על זה גם קצת עבודה – למה שאמר ד"ר ינאי.
אבישי ברוורמן: הוא עדיין לא דוקטור.
אבישי ברוורמן: הוא יהיה רק החל מהערב.
איציק שמולי: דוקטור לשעת ערב.
איציק שמולי: עשיתי ואני עושה על זה קצת עבודה.
איציק שמולי: אני חושב שצריכה להיות כאן אמירה נוקבת גם של משרד האוצר וגם של משרד הכלכלה, ובוודאי לבנק ישראל יהיה מה לומר בכל הקשור להפניית כספי פנסיה לטובת האפיקים האלה.
איציק שמולי: היתרון הגדול, כפי שהצבעת עליו – זה לא משהו תקציבי ובהחלט-בהחלט אפשר לדבר על זה בלי להתבייש, לשים את זה על השולחן.
איציק שמולי: דיברו כאן גם על הגדלת הפריון.
איציק שמולי: לפני שזורקים עשרות אלפי חרדים לשוק התעסוקה – ואני בעד יציאה לשוק התעסוקה – צריך לוודא גם שיש לאנשים את המיומנויות הנדרשות.
איציק שמולי: לפני דקה הצביע יושב-ראש הוועדה מה התקציב שמוקנה להכשרות מקצועיות.
איציק שמולי: השלכת העובדים לבדה לא תועיל, לא לתעשייה ולא לחברה הישראלית.
איציק שמולי: בעניין הפריון צריך להזכיר גם את ההוצאה הנמוכה לטובת מחקר ופיתוח.
אבישי ברוורמן: תודה, אתה חייב לסיים.
איציק שמולי: הדרך להגיע ליעד הזה – כמובן גם לוועדה צריך להיות פה תפקיד מפתח.
איציק שמולי: נכון יהיה לדרוש מהמשרד להציג בפני הוועדה בתוך זמן קצר, לא בתוך שנים, תוכנית אסטרטגית שמדברת על הצבת יעדים, על מה אנחנו מדברים, על הגדלה גם של ההשקעה בתעשייה, הגדלה בפריון, וכמובן להתייחס גם למרכיב של הייצוא – גם הגדלה של הייצוא אבל לא פחות חשוב טיפול בריכוזיות של החברות המייצאות.
אבישי ברוורמן: פרופסור פישר, אתה ביקשת שאשחרר אותך.
אבישי ברוורמן: הנגיד חייב לעזוב.
אבישי ברוורמן: אנחנו ממשיכים את הדיון.
אבישי ברוורמן: תודה, ולהתראות בקרוב.
<סטנלי פישר: אני רק רוצה להודות לכם, כל מי שדיברו וכל הנמצאים, על המילים ששמעתי.
<סטנלי פישר: יש בדיחה, מה הבדל בין הספד במקרה כזה והספד בלוויה.
<סטנלי פישר: ההבדל הוא שבמקרה כזה לפחות בן אדם אחד מאמין במה שהוא שמע...
<סטנלי פישר: אני צריך להגיד שהבן האדם האחד לא מאמין במה שהוא שומע, אבל הוא מאוד נהנה מזה.
<סטנלי פישר: .. אז תודה רבה לכולכם.
<סטנלי פישר: תודה, אבישי.
אבישי ברוורמן: תודה גם לכם ד"ר קרנית פלוג ופרופ' זוסמן.
אבישי ברוורמן: אנחנו נמשיך.
אבישי ברוורמן: נשיא התאחדות המלאכה והתעשייה בישראל, יהודה אלחדיף, בבקשה.
<יהודה אלחדיף: אני בכל זאת רוצה להגיד מילה טובה על פרופ' פישר.
אבישי ברוורמן: אתה כבר לא יכול כי הוא עזב.
אבישי ברוורמן: כולנו אוהבים את סטנלי פישר.
אבישי ברוורמן: תתקדם כי הזמן קצר על חשבון אחרים.
<יהודה אלחדיף: אני מייצג את העסקים התעשייתיים הקטנים.
<יהודה אלחדיף: אנחנו לא מאוד קטנים, משום שאם מדובר על סך כל הייצור של התעשייה אנחנו מהווים בערך 40%.
<יהודה אלחדיף: אנחנו גם 90% מכלל העסקים היצרניים בארץ.
<יהודה אלחדיף: לנו יש באמת בעיה.
<יהודה אלחדיף: ראשית, אף אחד לא מכיר בעובדה הזאת.
<יהודה אלחדיף: אם היה בא איזה תעשיין כל-כך גדול, שהיה אחראי ל-40% מן הייצור, אני בטוח שהיחס אליו היה הרבה-הרבה יותר טוב מאשר היחס שאנו זוכים לו.
<יהודה אלחדיף: אני לא רוצה להיכנס לבעיות שהזכירו עד עכשיו, אבל בעיה מרכזית אחת, מעבר לרגולציה, היא הבעיה של כוח אדם.
<יהודה אלחדיף: אנחנו אלה שבאמת חסרים כוח אדם.
<יהודה אלחדיף: זה טוב, וזה קצת לא טוב.
<יהודה אלחדיף: זה טוב שבגלל המחסור הזה אנחנו דואגים לעובדה שהמפעלים שלנו יהיו הרבה-הרבה יותר איכותיים, עם ציוד הרבה יותר חדיש, בעצם המילה האחרונה בציודים נמצאת אצל המפעלים הקטנים.
<יהודה אלחדיף: לצורך זה אנחנו נכנסים לבעיה נוספת, אין לנו מקורות מימון.
<יהודה אלחדיף: הבנקים גם לא מאוד אוהבים אותנו.
<יהודה אלחדיף: נוסדו כל מיני קרנות וכל מיני תוכניות של הבנקים – עכשיו בנק לאומי בראש חוצות עם תוכנית לעסקים קטנים, קודם לכן זה היה בנק הפועלים.
<יהודה אלחדיף: זה באמת לא הכסף האמיתי שאנחנו צריכים ורוצים לקבל.
<יהודה אלחדיף: אין לנו מקורות מימון אחרים.
<יהודה אלחדיף: היתה גם הקרן בערבות מדינה לטובת העסקים הקטנים.
<יהודה אלחדיף: רק לתת לכם איזה נתון, 0.7% מכלל התעשיינים הצליחו לקבל מהקרן הזאת כסף.
<יהודה אלחדיף: מישהו צריך לבדוק את הקרן, למה היא באמת נוסדה ולא נותנת כסף למי שהיא צריכה לתת.
אבישי ברוורמן: אני מבקש שתתחיל לסכם.
אבישי ברוורמן: כרגע כל מי שמדבר יותר למעשה "ממסה" את האחרים, כי הישיבה תסתיים עוד מעט.
אבישי ברוורמן: לגבי כל הנושא של עסקים קטנים – התחלנו.
אבישי ברוורמן: המאבק האמיתי, מכיוון שיש כאן דואופול של בנקים, ובנק זר לא ייכנס לפה, כל הסיפור עכשיו הוא איך העסקים הקטנים והבינוניים פונים להקים בנק קואופרטיבי.
אבישי ברוורמן: דיברתי עם המפקח על הבנקים אודות מערכות של קרדיט-יוניון במימון החברתי, להביא הקלות.
אבישי ברוורמן: כל הדרך של המערכת היא לכיוון הזה ונמשיך לעבוד בנושא הזה.
<יהודה אלחדיף: אני פשוט אומר, בואו נאמץ את התוכנית של יאיר לפיד, שדיבר לפני היבחרו לכנסת שמדינת ישראל פשוט תיתן לנו את הערבויות ואנחנו נלך איתן לבנקים ונעשה עם זה "שופינג".
<יהודה אלחדיף: זה גם בטוח לבנקים וגם בטוח לעצמנו.
<יהודה אלחדיף: לדעתנו הרעיון מצוין.
<יהודה אלחדיף: מה גם שהוא בא מצד האוצר.
אבישי ברוורמן: יש שר אוצר לפני הבחירות ושר אוצר אחרי הבחירות.
אבישי ברוורמן: ...
אבישי ברוורמן: רשות הדיבור למר טוטנאור, האיש הכי גבוה פה, כמדומני, בבקשה.
<רן טוטנאור: קודם כול, הכותרת: "קידום מדיניות לאומית לתעשייה" – אוי, כמה שאנחנו צריכים מדיניות כזאת, מדיניות עם חזון ומדיניות עם שקט תעשייתי.
<רן טוטנאור: אמר שר הכלכלה שצריכים לעצור את הטירוף הזה.
<רן טוטנאור: אני חושב שזה בידיים שלו, אבל זה גם בידיים שלך, כבוד היושב-ראש.
<רן טוטנאור: חייבים להפסיק את ה"עליהום" הזה על התעשייה ולתת לנו באמת המשכיות, חזון ושקט תעשייתי.
<רן טוטנאור: אני רוצה לציין שני גורמים קשים מאוד, שבגלל ה"עליהום" התקשורתי ו"עליהום" הרחוב פוגעים בנו קשה מאוד.
<רן טוטנאור: קודם כול צריך להוריד את כל נושא התקנים ואת נושא המכסים, שבעצם מכניסים למדינת ישראל תוצרת ממדינות לא ידידותיות למדינת ישראל ולא נותנים לנו לייצא, ומצד שני מכניסים פה למדינת ישראל תוצרת זולה ולא איכותית.
<רן טוטנאור: אנחנו בסופו של דבר נפגעים ומקומות עבודה מתחסלים וכולי.
<רן טוטנאור: לכן אני מבקש שוב, שיהיה את עיקרון ההדדיות.
<רן טוטנאור: זאת אומרת, מדינות שלא סוחרות עם ישראל לא נצטרך להכניס את הסחורה שלהן למדינת ישראל.
<רן טוטנאור: בעצם שבכל עקרונות החוקים תהיה הדדיות.
<רן טוטנאור: זה מה שאני מבקש.
אבישי ברוורמן: במהירות עכשיו, מירית זמיר, יושב-ראש דור ההמשך בתעשייה, בבקשה.
<מירית כהן-זמיר: נעים מאוד.
<מירית כהן-זמיר: כפי שאמרת, אני מייצגת את כל התעשיינים הצעירים עד גיל 45.
<מירית כהן-זמיר: אני באה פה להגיד משפט אחד.
<מירית כהן-זמיר: אני מכהנת גם כסמנכ"לית שיווק של קבוצת מפעלים.
<מירית כהן-זמיר: לפי דעתי יש קונצנזוס מאוד גדול.
<מירית כהן-זמיר: אני חושבת שגם הרגולטור מבין את המצוקות וגם אנחנו מציגים יפה.
<מירית כהן-זמיר: לפי דעתי אין כאן שום מחלוקת.
<מירית כהן-זמיר: אני קוראת בשם הצעירים, להפסיק את הדיבורים ולהתחיל עם מעשים.
<מירית כהן-זמיר: לנו אין סבלנות.
<מירית כהן-זמיר: אני חייבת להגיד בצער רב- - -
אבישי ברוורמן: אפילו אדם זקן כזה, שהוא כבר בגיל 65- - -
<מירית כהן-זמיר: זה בדיוק העניין, שאתם רואים ב"פרונט" את ההורים שלנו, את התעשיינים שבאו כשליחות וחזון, ורואים את יכולת ההכלה.
<מירית כהן-זמיר: לדור הצעיר אין יכולת הכלה.
<מירית כהן-זמיר: אנחנו לא מוכנים יותר לשמוע דיבורים.
<מירית כהן-זמיר: אנחנו רוצים מעשים, ומהר, והתחייבות להרבה-הרבה שנים.
<מירית כהן-זמיר: בכלל כל חילופי השלטון, כל חוסר היציבות – אנחנו מדברים לא על תוכנית לשנתיים אלא על תוכנית ל-10 שנים, התחייבות אמיתית, ואז אנחנו נוכל להתחייב.
<מירית כהן-זמיר: אנחנו גם חושבים שלראות אותנו כמובנים מאלינו זה בעיה ואנחנו מבקשים באמת לצאת ולהתחיל לבצע.
<מירית כהן-זמיר: הרי אין לנו את הסבלנות ואין לנו את היכולת "לבלוע" יותר שום דבר, פשוט מאוד.
אבישי ברוורמן: אני כרגע לא שר האוצר או שר הכלכלה אבל אני חושב שמישהו יעביר להם את המסר.
אבישי ברוורמן: אין סבלנות.
אבישי ברוורמן: שמעת?
אבישי ברוורמן: יוסי אנטורג, שלום, יש מקום לשבת.
אבישי ברוורמן: יש לנו עתיד עם הגז הזה?
אבישי ברוורמן: שנתחיל להקים תעשיות, או שהיתה לנו "מתנה" שלא מצאנו גז 65 שנים?
אבישי ברוורמן: אם היינו מוצאים גז מוקדם יותר, גם השחיתות וגם "המחלה ההולנדית" היו גומרים אותנו.
אבישי ברוורמן: תודה לאל שלא מצאנו, אבל עכשיו אולי אנחנו כבר בוגרים.
<יוסי אנטורג: אני רוצה להגיד כמה דברים.
<יוסי אנטורג: אני תעשיין יותר מ-40 שנים.
<יוסי אנטורג: הייתי יושב-ראש התאחדות התעשיינים בצפון.
<יוסי אנטורג: גם היום אני יושב-ראש של שתי חברות תעשייתיות פעילות מאוד, שמאוד קרובות לנושא הזה, ואני כאן בכובע של "דור כימיקלים" שרוצה להקים מפעל מתנול ומפעל אמוניה.
<יוסי אנטורג: הייתי כאן בשבוע שעבר בישיבה על הגז אבל נאלצתי לעזוב עקב ישיבה במשרד האנרגיה, ושמעתי דברים שמאוד הטרידו אותי.
<יוסי אנטורג: ראשית, תעשיית הגז היא תעשייה נקייה, בניגוד למה שאנשים מדברים, בגלל חומר הגלם שהוא מאוד נקי.
אבישי ברוורמן: אני מאוד שמח, כי אני מוכרח להגיד כאן, רבותי, ישבתי עם נציגים בכירים מאוד מהתעשייה המרכזית שכרגע מפיקה את הדלק, ואמרו גם כאן שהתעשייה הזאת היא תעשייה מלוכלכת.
אבישי ברוורמן: אני שמח מאוד לשמוע שהיא לא כזאת.
אבישי ברוורמן: זה אחד הדברים המרכזיים.
<יוסי אנטורג: קודם כול שנזכור, אין היום מדינה מייצאת גז בעולם שאין לה תעשיית המשך של גז.
<יוסי אנטורג: זה מתחיל מנורבגיה וממשיך בהולנד וקנדה – צריך לזכור, לצרפת אין גז אז לא תהיה שם תעשיית גז – וזה ממשיך לרוסיה ולטרינידד ולמדינות אחרות.
<יוסי אנטורג: גם בארצות-הברית, שעכשיו ירד שם מחיר הגז, עכשיו מקימים מפעלים מבוססי גז, גם מתנול וגם אמוניה, מעבירים ממדינות דרום אמריקה מפעלים לארצות-הברית.
<יוסי אנטורג: זאת אומרת, קודם כול להוריד את העניין הזה של- - -
אבישי ברוורמן: ההערה חשובה מאוד, גם לקראת הדיונים וההחלטה שתבוא.
<יוסי אנטורג: אני רוצה להזכיר לכולם, התעשייה הפלסטית בארץ, שקודם צבי ימיני ייצג אותה- -
אבישי ברוורמן: יש לו חלק בה.
אבישי ברוורמן: אגב, גם סמי סגול רצה להגיע אבל כהרגלו הוא כבר עלה על מטוס...
<יוסי אנטורג: - -היא לא היתה קיימת בכלל אם לא היו מקימים בארץ בזמנו מתקן אתילן ואחריו פוליאתילן ופוליפרופילן.
<יוסי אנטורג: כל התעשייה הפלסטית בארץ, למרות שהיום מייבאים ומייצאים, לא היתה קמה אם לא היה הבסיס הזה.
<יוסי אנטורג: אם לא תהיה תעשייה מבוססת גז בישראל ענף שלם, שאפשר לפתח אותו, תעשיות המשך שקיימות בכל העולם, בוודאי בכל מדינה מייצאת גז, לא היו מתפתחות.
<יוסי אנטורג: אם עושים את זה גם מגוונים את התעשייה הקיימת.
<יוסי אנטורג: כיום בעולם מייצרים פוליאתילן ופוליפרופילן מגז טבעי.
<יוסי אנטורג: הפסיקו לייצר מנפטא שמזהמת, להיפך, עוברים לגז טבעי.
אבישי ברוורמן: זה אתגר מהגדולים ביותר שישנם פה עכשיו.
אבישי ברוורמן: לא להגיד: יש גז, אנחנו ננזיל אותו, נייצא אותו לאחרים, אלא להגיד: בואו נקים פה תעשייה, ויש פה מנהיגות, ויש פה רצון.
<יוסי אנטורג: אוסיף מילה אחת.
<יוסי אנטורג: בשבוע שעבר היה כאן נציג מאחת החברות הכימיות הגדולות בעולם.
<יוסי אנטורג: אנחנו הגשנו בקשה להקים תשלובת של מתנול ואמוניה בהשקעה של למעלה מחצי מיליארד דולר ביחד עם אותה חברה.
<יוסי אנטורג: היא חברה עם מחזור של 40 מיליארד דולר, כך שלא מדובר כאן על מסגרת.
אבישי ברוורמן: אני מסתכל על השיער הלבן שלך וחושב שלמירי זמיר יש תקווה, יש דור המשך.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לאפשר בקצרה לכל מי שביקש לדבר.
אבישי ברוורמן: נחום גוטנטג, מן הפורום המשפטי למען ארץ ישראל, בקצרה.
<נחום גוטנטג: אכן אנחנו דואגים לתקינות השלטון והאינטרסים הלאומיים ולכן רציתי מילה אחת להעיר לגבי הנושא, ולא להוסיף על מה שכבר דיברנו.
<נחום גוטנטג: פרופ' פישר דיבר על המודל הנורבגי, להוציא את הכספים על מנת להקטין את הרגישות של המט"ח, אבל יש עוד חלופה, כפי שנאמר פה, להשקיע בארץ, להרחיב את התעשייה וככל שנרחיב את השוק כך ייטב ונוכל לנצל כדי לשווק.
אבישי ברוורמן: משה בר, ידידי, יושב-ראש עמותת "תנו יד לחרש ונכים למען נכים".
אבישי ברוורמן: כהרגלך, בקיצור ולעניין.
<משה בר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
<משה בר: אני יושב פה יותר משעה וחצי ושמעתי על המגזר החרדי, על המגזר הערבי, אבל את הנכים בשום מקום לא משלבים.
<משה בר: אני רוצה לדעת מכל התעשיינים המכובדים פה, היכן המקום של הנכים אצלכם?
<משה בר: מצד אחד, פונים אלינו ואומרים לנו: בואו, תשתלבו בעבודות.
<משה בר: באילו עבודות נשתלב אם אתם בכלל אפילו לא מזכירים אותנו?
אבישי ברוורמן: צבי אורן ידבר על זה, הוא יענה לך.
<צבי אורן: אנחנו מאוד פעילים בתחום ויש יהודי יקר מאוד שעובד בתחום הזה, קוראים לו רענן דינור.
אבישי ברוורמן: מנכ"ל משרד ראש הממשלה לשעבר.
<משה בר: בסדר.
<משה בר: חשבתי שאשמע מכם גם על השילוב שלנו.
<צבי אורן: עוסקים בזה, וזה אחת המטרות החשובות שלנו.
אבישי ברוורמן: אני מבטיח לך.
אבישי ברוורמן: כאשר מר אורן מדבר, הוא מתכוון.
אבישי ברוורמן: אני מציע שתיפגש עם רענן דינור ותראה את כל מה שנעשה.
<צבי אורן: אתה מכיר את הפעילות של רענן דינור?
<משה בר: לא.
אבישי ברוורמן: אז כבר אנחנו מחברים ביניכם.
אבישי ברוורמן: החיים זה חיבורים.
אבישי ברוורמן: ד"ר אוהד קרני מן המשרד להגנת הסביבה ולאחר מכן ינון אלרועי, המשנה למנכ"ל משרד הכלכלה, יאמר את דבריו, ואני אסכם.
<אוהד קרני: בקצרה.
<אוהד קרני: רציתי להזכיר את התוכנית הלאומית לצמיחה ירוקה שהמשרד להגנת הסביבה ומשרד הכלכלה גיבשו בקדנציה הקודמת, בהתייעצות נרחבת עם התעשיינים.
<אוהד קרני: התוכנית הזאת מבוססת על אסטרטגיית ה-OECD לצמיחה ירוקה, שנועדה לחבר ביצועים סביבתיים עם קידום התעשייה, התעשייה בכלל ותעשיית ה-clean-tech בפרט.
<אוהד קרני: התוכנית הזאת, בין השאר, דיברו פה על נטל הרגולציה, אז היא כוללת האחדה של כל הרישוי הסביבתי, עם מנגנוני הרישוי הסביבתי, למסגרת אחת, שגם תשמור על ביצועים סביבתיים גבוהים אבל גם תפחית את נטל הבירוקרטיה של הרגולציה מן התעשייה.
<אוהד קרני: היא כוללת גם, דיברו פה על הצורך בעובדים מנוסים והכשרות, היא כוללת גם נדבך של הכשרות מקצועיות בתחומי הסביבה, שזה תחום שחסרים בו עובדים מיומנים כיום, וגם הקמה של מרכז ידע לייצור נקי שנועד לתמוך בתעשייה, בהטמעת שיקולים סביבתיים וביישום הרגולציה החדשה, כשתיכנס.
<אוהד קרני: חשוב מאוד שהוועדה תכיר את הנושא הזה ותתמוך בו כאשר הוא יגיע לפתחה.
אבישי ברוורמן: מר אלרועי ממשרד הכלכלה, בבקשה.
<ינון אלרועי: אדוני היושב-ראש, קודם כול ראוי לציין שיושב לימיני נציג של משרד – המשרד להגנת הסביבה – שמציג דוגמה לרגולטור שמוכן להתיידד.
<ינון אלרועי: התהליך הזה של צמיחה ירוקה, זה תהליך שאנחנו משתפים פעולה ביחד איתם, עם התעשיינים ועם NGO's וזה מעניין מאוד.
<ינון אלרועי: בסך הכול נאמרו כאן דברים קשים.
<ינון אלרועי: השר פגש את צבי אורן ואת התעשיינים ממש שבוע לאחר שנכנס לתפקיד, וזאת לא היתה הפעם האחרונה.
<ינון אלרועי: ברמה העקרונית, חשוב להבין שני דברים.
<ינון אלרועי: אדבר בקצרה על ההווה, ושתי מילים על העתיד מבחינתנו.
<ינון אלרועי: ראשית, נוכח התקציב הקשה שעבר אני חושב שבסך הכול – למשל תקציבי עידוד השקעות הון במסגרת חוק עידוד השקעות הון גדלו במקצת, לא קטנו, תקציב המדען הראשי קטן במקצת אבל הוא לא נפגע אנושות.
<ינון אלרועי: בתקופה האחרונה היתה הגדלה משמעותית של היקף האשראי לעסקים קטנים ובינוניים.
<ינון אלרועי: אתה אומר את זה שוב ושוב, אבל אני מציע שתבדוק את העניין הזה, כי הנתונים שאתה אומר כנראה לא מאה אחוז מדויקים וחבל שהוועדה תתרשם לא נכון בנושא הזה.
<ינון אלרועי: היתה העלאה מסוימת של שיעור הכיסוי של "אשרא".
<ינון אלרועי: צריך עוד, אם אתם שואלים אותנו צריך עוד להעלות שם.
<ינון אלרועי: משרד הכלכלה פועל ביחד עם משרד האוצר לסייע לתעשיינים בהסטת ייצוא למדינות שהן לא דולריות, במיוחד לסין ולהודו.