GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רובי גינל: ענף התעשייה מסביר כולו כ-54% מהערך המוסף של הייצוא המשקי לפי דוח בנק ישראל ב-2012.
<רובי גינל: אני עובר כרגע לארבעה אתגרים שעומדים בפני התעשייה הישראלית.
<רובי גינל: אנחנו לא באים מהצד של להתלונן על הסביבה העסקית.
<רובי גינל: יש לנו לכל נושא גם הצעות לפתרון.
<רובי גינל: פשוט חשוב להראות את הסביבה העסקית של התעשייה במבט-על.
<רובי גינל: כפי שהזכיר הנגיד והזכיר יושב-ראש הוועדה, הבעיה הגדולה ביותר היא באמת אתגר הפריון.
<רובי גינל: היום התעשייה כולה היא 40% פחות מהפריון בארצות-הברית, 60% פחות מהתעשיות הקלסיות.
<רובי גינל: לכן זה אתגר משמעותי.
<רובי גינל: אם אנחנו מנסים לצבוע את הסיבות לפער בפריון, הן מתחלקות בעיקר להשקעה ההולכת ויורדת במחקר ופיתוח ממשלתי.
<רובי גינל: ניתן לראות בגרף את חלקו של תקציב המדען הראשי מתקציב המדינה.
<רובי גינל: רואים מגמה שהולכת ויורדת, לצערנו.
<רובי גינל: גם תקציב המענקים בחוק עידוד השקעות הון, שמשפיע בסופו של דבר על ההון לעובד, הולך ויורד ולכן גם ההון לעובד, כאשר אנחנו בודקים אותו בהשוואה למדינות דומות לנו בעולם, יורד.
<רובי גינל: ואחת הבעיות האקוטיות ביותר היא חוסר בעובדים מקצועיים, קרי החלק הנמוך של החינוך הטכנולוגי והמקצועי.
<רובי גינל: ניתן לראות כאן את ישראל, כ-37%, בהשוואה לאיחוד האירופי, שם יש 65%.
<רובי גינל: כלומר, הבעיות, בגדול, הן מחקר ופיתוח, הון וחוסר בעובדים מקצועיים.
<רובי גינל: האתגר השני הוא אתגר הייצוא.
<רובי גינל: החשיבות של הייצוא למשק כולו ידועה, אבל גם כאן אני מסתמך, שוב, על דוח בנק ישראל שהצביע על הריכוזיות של הייצוא הישראלי.
<רובי גינל: כ-10 חברות תעשייתיות למעשה מהוות 50% מן הייצוא.
<רובי גינל: פה אחד האתגרים הגדולים הוא באמת לפתח את היצואנים הקטנים והבינוניים ולתמוך בהם.
<רובי גינל: אחד הכלים המשמעותיים הוא הקרן לעידוד השיווק לחוץ-לארץ, שהוקמה בשנה שעברה, אבל לצערנו התקציב שם היה נמוך מאוד בשנה שעברה והשנה לא קיים בכלל.
<רובי גינל: חסמי ייצוא עיקריים נוספים במשק הישראלי הם הבעיה המוכרת בנמלים; בעיית שער החליפין; כפי שהזכיר הנגיד, בעיית ההגנה מפני סחר לא הוגן, שכמעט לא קיימת בישראל וכן קיימת בעולם.
<רובי גינל: ניתן לראות כאן את פתיחת חקירות היטלי היצף בעולם בהשוואה למה שקיים בישראל ואני יכול להגיד שגם חקירות שנפתחו בישראל הסתיימו בדרך כלל בלא כלום; ובעיית ערבויות לביטוח סיכוני סחר חוץ, שגם פה יש לנו נחיתות בהשוואה עולמית.
<רובי גינל: האתר השלישי הוא בעיית הרגולציה ועשיית העסקים.
<רובי גינל: ניתן לראות כאן מבחר דוחות עולמיים שמציבים את ישראל במקומות לא מחמיאים.
<רובי גינל: בדוח מדד עשיית עסקים אנו נמצאים במקום ה-38, בדוח כובד הרגולציה הממשלתית אנו נמצאים במקום ה-35.
<רובי גינל: קשה מאוד לעשות עסקים בישראל, בטח בהשוואה לעולם, שם מתקדמים מאוד בתהליכים של הפחתת רגולציה ואומדן רגולציה, מה שנקרא RIA (Regulatory Impact Assessment).
<רובי גינל: אנחנו עדיין לא שם.
<רובי גינל: גם כאן, לצערנו, החלטה שנכנסה לחוק ההסדרים, לעשות הליך של RIA במשרדים הממשלתיים, יצאה משם בלחץ הממשלה.
<רובי גינל: האתגר הרביעי והאחרון שנציג כאן הוא נושא יוקר הייצור בישראל.
<רובי גינל: במחאה החברתית הוצפה היטב בעיית יוקר המחיה בישראל, אבל יקר גם לייצר בישראל.
<רובי גינל: המחירים של החשמל עלו, המים עלו, הארנונה הולכת ועולה וגם מחירי הדלקים לתעשייה.
<רובי גינל: כאן אני מתחבר לנקודה שהנגיד הזכיר בנושא ודאות מחיר הגז.
<רובי גינל: הגז הגולמי – יש ודאות בנוגע למחירו כי החוזים הם באמת ארוכי טווח, אבל אין ודאות בנוגע למיסוי על הגז.
<רובי גינל: הבלו על מוצרי אנרגיה הולך ומשתנה משנה לשנה, כמו הבלו על הסולר למשל, ופה הוודאות דווקא נמוכה.
<רובי גינל: אלה כמובן החלטות ממשלתיות ולא החלטות עסקיות.
<רובי גינל: השקף האחרון מתחבר היטב למה שהציג הנגיד.
<רובי גינל: חלקה של התעשייה בתוצר לצערנו הולך ומידרדר, הולך ויורד.
<רובי גינל: אם אנחנו מתחברים שוב להתחלת המצגת, לפיה היעד האירופאי הוא להעלות את חלקה של התעשייה האירופאית בתוצר מ-16% ל-20%, אנחנו נמצאים ב-14%, שזה מקום נמוך מאוד בהשוואה עולמית.
<רובי גינל: לצערנו גם המגמה של העברת פעילות יצרנית לחוץ-לארץ הולכת ומתגברת.
<רובי גינל: כיום רבע מן התעשייה הישראלית מייצרת גם בחוץ-לארץ.
<רובי גינל: אנחנו רואים כאן יציבות ב-2011-2012, שכנראה מקורה בשינוי בחוק עידוד השקעות הון ובהטבות המס המשמעותיות שניתנות לתעשייה בישראל.
<רובי גינל: תודה.
<רובי גינל: (נכנס לחדר שר הכלכלה.
<רובי גינל: )
אבישי ברוורמן: בבקשה, אתה יכול להמשיך.
<רובי גינל: אני סיימתי.
<רובי גינל: ביקשו רק שאחזור על השקף האחרון.
<רובי גינל: אני חוזר על שני הנתונים האחרונים שמוזכרים בשקף הזה.
<רובי גינל: חלקה של התעשייה הישראלית בתוצר עומד היום על קצת יותר מ-14%, כאשר היעד האירופי הוא לעלות מ-16% ל-20%, כלומר אנחנו נמוכים אפילו מאיפה שאירופה נמצאת היום.
<רובי גינל: במקביל, חברות תעשייתיות ישראליות רבות מוציאות את הפעילות לחוץ-לארץ.
אבישי ברוורמן: כבוד שר הכלכלה, למרות שאתם רוצים שהוא עדיין יקרא לעצמו שר התעשייה והמסחר, אבל זה לשיחה אחרת.
אבישי ברוורמן: הנגיד נתן את הסקירה שלו, תיכף צבי אורן ידבר וכמובן ניתן לך את זכות הדיבור.
<רובי גינל: אני מסיים את המצגת שבה הצגתי את הסביבה העסקית.
<רובי גינל: המצגת הזאת הוצגה גם בפני שר הכלכלה כך שלמעשה הוא לא החמיץ הרבה.
<רובי גינל: מה שחסר לנו בכל המקטעים שהזכרנו זה למעשה מדיניות לאומית שבסופו של דבר תתמודד עם האתגרים הגדולים של התעשייה, ארבעת גושי האתגרים הגדולים שהזכרתי ותביא לכך שחלקה של התעשייה בתוצר יגדל.
אבישי ברוורמן: אדוני השר, אני מעביר את רשות הדיבור למר אורן, אבל רק אומר לך בשני משפטים.
אבישי ברוורמן: פתחנו את השיחה בכך שמעבר לגירעון או לא גירעון הבעיה של ישראל היא שאין חזון לגבי התעשייה לעתיד.
אבישי ברוורמן: הפריון, להוציא את חברות ההיי-טק והחברות הגדולות, נמוך.
אבישי ברוורמן: לכן הגיע הזמן לחזון חדש.
אבישי ברוורמן: הנגיד הציג השוואות בינלאומיות, הציג את המצב.
אבישי ברוורמן: הנגיד התייחס גם לתעשיית הגז בתור הזדמנות.
אבישי ברוורמן: הוצגו מספר נתונים.
אבישי ברוורמן: אני מעביר את רשות הדיבור למר אורן, בבקשה.
<צבי אורן: כבוד השר, אני שמח שאתה פה ותוכל לשמוע את מה שיש לנו להגיד.
<צבי אורן: אני חושב שיש הסכמה שהתעשייה והמגזר העסקי חשובים.
<צבי אורן: נמצא כאן חברי יהודה אלחדיף, נשיא הסקטור של בתי המלאכה הקטנים.
<צבי אורן: ברור שהחברה מצפה מאתנו שאנחנו נייצר מקומות עבודה, ברור שהחברה מצפה מאתנו להרוויח כסף ולשלם מסים, כדי שהממשלה תוכל לממן את הפעולות שלה, וברור שמה שקורה היום לא מספיק.
<צבי אורן: עובדה, יש גירעון גדול.
<צבי אורן: מנסים לסגור את הגירעון הזה בכל מיני אמצעים, אבל ברור שבאמצעים האלה אי אפשר לנקוט לאורך זמן.
<צבי אורן: אפשר חד-פעמית – חד-פעמית אפשר להעלות מסים, חד-פעמית אפשר לקצץ הוצאות, אבל ברור לגמרי שהפתרון האמיתי הוא צמיחה.
<צבי אורן: אנחנו גם מדברים הרבה מאוד על האדם העובד, רוצים לצרף חרדים, רוצים לצרף ערבים למעגל העבודה, והשאלה אם יש לנו מספיק מקומות עבודה.
<צבי אורן: מישהו צריך לייצר את מקומות העבודה האלה.
<צבי אורן: אמרתי לשר האוצר באחת ההזדמנויות שאנחנו לגמרי אתו בחזון האדם העובד, אבל מישהו צריך לדאוג שלאדם הזה באמת תהיה אופציה לעבוד.
<צבי אורן: חס וחלילה אם ייווצר כזה מצב שאנחנו נעניש אנשים שאין להם אופציה לעבוד בכך שלא ניתן להם כל מיני הטבות, אנחנו נעשה דבר חמור מאוד.
<קריאה: וגם את המיומנויות לעבודה.
<צבי אורן: נכון.
<צבי אורן: לכן המצב שעומד בפנינו כמגזר עסקי הוא שאנחנו צריכים לייצר צמיחה, כדי לייצר רווחים, כפי שאמרתי קודם, כדי לייצר מקומות עבודה, כדי שאפשר יהיה לקלוט את כל מי שרוצה להצטרף למעגל העבודה, והשאלה איך עושים את זה.
<צבי אורן: דרך אחת לפתח תעשייה היא לייצר פה סביבה עסקית, או סביבת מס, נקרא לזה בשמו, סביבת מס כזאת שתגרום לחברות רב-לאומיות לבוא לכאן ולהקים פה את המפעלים שלהן.
<צבי אורן: דרך שנייה היא לפתח פה תעשייה אותנטית.
<צבי אורן: בשביל להפוך את זה למונחים של הכנסת, על מנת לייצר סביבת מס נוחה לחברות רב-לאומיות לבוא לפה אז למשל חוק עידוד השקעות הון מבצע את המטרה הזאת.
<צבי אורן: אם אנחנו רוצים לפתח תעשייה אותנטית בארץ, כזאת שיודעת לפתח תעשייה ולייצר פה מקומות עבודה, אז הנושא של המדען הראשי משרת את המטרה הזאת.
<צבי אורן: מדען ראשי, מרכז השקעות, קרן שיווק לחוץ-לארץ וכל מיני דברים מן הסוג הזה יכולים לפתח תעשייה אותנטית.
<צבי אורן: אני חושב שברורים לכולנו שני דברים.
<צבי אורן: אחד, שלשמחתנו יש לנו אופציה לפתח תעשייה אותנטית.
<צבי אורן: יש לנו פה נוער מאוד מוכשר, מאוד אמיץ ומאוד יוזם ויש לנו את האופציה הזאת.
<צבי אורן: יש הרבה מאוד מדינות בעולם שאין להן בכלל את האופציה הזאת, שהן חייבות למשוך חברות רב-לאומיות.
<צבי אורן: אבל ברור לגמרי שאנחנו צריכים למצוא איזה תמהיל.
<צבי אורן: אנחנו לא רוצים כל יום לעמוד בפני מקרים כמו "מייקרון", שמחליטים ביום אחד שלא מתאים להם להיות פה בארץ ובבת אחת 1,800 עובדים הולכים מפה.
<צבי אורן: ברור לגמרי שזה מצב שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו.
<צבי אורן: לכן צריך קודם כול לענות על השאלה מה התמהיל הנכון, ואחר-כך לגזור מתוך זה אילו כלים נותנים על מנת לקיים את התמהיל הזה.
<צבי אורן: כרגע על התעשייה הישראלית ועל המגזר העסקי יש מספר איומים, אבל יש גם מספר הזדמנויות.
<צבי אורן: האיום הראשון הוא נושא הרגולציה.
<צבי אורן: אני כבר לא יודע באילו מילים להשתמש בשביל להסביר לחברי הכנסת ולשרים עד כמה נושא הרגולציה מזיק.
<צבי אורן: זה לא רק עניין של עלויות.
<צבי אורן: עשינו חשבון שעלות הרגולציה למגזר העסקי היא בין 10%-15%.
<צבי אורן: הציג קודם הנגיד את בעיית הייצוא ואת התחרות שיש היום בעולם על נושא הייצוא.
<צבי אורן: כושר התחרות הזה חשוב לנו והממשלה באמצעים קלים יחסית, בלי תקציב, יכולה לשפר את כושר התחרות שלנו.
<צבי אורן: אבל מעבר לעניין הכספי, זה מוציא את החשק לחיות, חברים, זה פשוט נמאס.
<צבי אורן: אני כבר לא יודע באילו מילים להשתמש.
<צבי אורן: זה נורא ואיום.
<צבי אורן: אני לא רוצה לחזור פה על הניסיון הפרטי שלי.
<צבי אורן: זה פשוט משהו בלתי נסבל.
<צבי אורן: אני לא מבין למה מחוק ההסדרים יצא נושא ה-RIA.
<צבי אורן: זה גרם לי אכזבה מאוד-מאוד גדולה, לי ולחברים שלי.
<צבי אורן: אני מבקש להתעשת, אני מבקש שכל השרים יבינו שצורך הכלל הוא לטפל בנושא הרגולציה.
<צבי אורן: זה איום מאוד-מאוד רציני.
<צבי אורן: האיום השני הוא עלויות.
<צבי אורן: אני חושב שדיברו עליהן מספיק.
<צבי אורן: אנחנו מדברים על זה שמס הכנסה מדכא צמיחה, ואנחנו מסכימים, מס הכנסה מדכא צמיחה אבל גם מס מעסיקים מדכא צמיחה, גם ארנונה גבוהה מדכאת צמיחה, גם מחיר גבוה של מים מדכא צמיחה.
<צבי אורן: אי אפשר להחזיק את הסיפור הזה של מס הכנסה כמנטרה ולעומת זה להעלות את כל העלויות האחרות.
<צבי אורן: להיפך, אנחנו מעדיפים שיבטלו את מס מעסיקים, כי מס מעסיקים משלמות גם חברות מפסידות.
<צבי אורן: לכן אנחנו מעדיפים לתת סיכוי גדול יותר לחברות להרוויח מאשר הנושא של המס.
<צבי אורן: אני מבקש להעביר את המסר הזה.
<צבי אורן: לכן אני מבקש לבחון את כל גיוסי הכספים שאתם מחפשים בהקשר הזה, שעדיף לתת סיכוי גבוה יותר לחברות להצליח מאשר שישלמו עוד 0.5% או 1% מס.
<צבי אורן: למרות שאני לא מתנדב פה לשלם מס, אני מסכים שזה מדכא צמיחה, אבל דברים אחרים מדכאים יותר.
<צבי אורן: אז האיום השני הוא העלויות.
<צבי אורן: המשחק הזה, שבכל פעם שצריך כסף באים למגזר העסקי ומעלים לו עלויות, הוא משחק מסוכן, כי בסיכומו של עניין הוא יפריע לנו לקדם את המטרה שעליה דיברתי קודם.
<צבי אורן: האיום השלישי כמובן הוא עניין מטבע חוץ.
<צבי אורן: אנחנו לגמרי מקבלים שהנגיד מיצה את התהליך הזה של מטבע חוץ.
<צבי אורן: אנחנו גם מבינים את הדילמה שהציג הנגיד.
<צבי אורן: אבל אני חושב שהמסקנה שצריכה להיות מהעניין הזה, מצד אחד הרי ברור שעליית השקל מורידה באופן משמעותי את כושר התחרות שלנו.
<צבי אורן: ברור שכדי למכור בחוץ-לארץ, כי אנחנו מדינת ייצוא, צריך להתחרות.
<צבי אורן: הדרך היחידה היא להוריד עלויות, זה עוד פעם חוזר לאותו עניין.
<צבי אורן: אז אם אין מה לעשות בהקשר למטבע חוץ, בואו נוריד עלויות, אבל את כושר התחרות חייבים לשמר.
<צבי אורן: זה בעניין האיומים.
<צבי אורן: יש עוד, אבל אני לא רוצה להרחיב.
<צבי אורן: באופן עקרוני, אני רוצה לחזור למה שאמרתי בהתחלה.
<צבי אורן: הדבר הכי מאיים והכי מטריד הוא הרגולציה, ואני מבקש לקחת את זה לתשומת לב.
<צבי אורן: נושא הפריון הוא גם איום, אבל מבחינתי גם הזדמנות.
<צבי אורן: הנתונים שרובי גנל הציג הם נתונים מדאיגים.
<צבי אורן: דרך אגב, יש להם הרבה מאוד סיבות, ואני לא רוצה עכשיו להתחיל לתאר אותן, אבל הפריון של העובד הישראלי נמוך.
<צבי אורן: אני חושב שלהעלות את יוקר המחיה של התושבים בארץ הזאת הרבה יותר קל מאשר לרדוף אחרי השקל של הקוטג' – פשוט שהממשלה תשקיע כסף בהכשרת האנשים האלה כדי שנוכל לשלם להם משכורת גבוהה יותר.
<צבי אורן: אם הפריון יכפיל את עצמו אנחנו נשלם כפול ואז האדם ייקח יותר משכורת הביתה.
<צבי אורן: זאת הדרך הנכונה, יותר מאשר "לטפס" על כל מיני מפעלים שעובדים קשה, שמרוויחים כסף והופכים אותם ל"עושקי ציבור", ולרוץ אחרי הגרוש איפה שהוא לא נמצא.
<צבי אורן: באו נשקיע בפריון ובהכשרה המקצועית של האנשים, בואו ניתן תמריצים למפעלים לקנות ציוד ואז נעלה פריון.
אבישי ברוורמן: בנקודה הזאת, מרכז המחקר והמידע של הכנסת עשה פה עבודה.
אבישי ברוורמן: בטח זה מופיע גם במקומות אחרים.
אבישי ברוורמן: בישראל שיעור ההשקעה בהכשרות מקצועיות נמוך מאוד לעומת ה-OECD.
אבישי ברוורמן: ישראל משקיעה בהכשרות מקצועיות 0.07% מהתמ"ג לעומת ממוצע של 0.17%, כלומר כ-40% בלבד מהממוצע במדינות המפותחות.
<צבי אורן: נכון מאוד.
<צבי אורן: אני לא רוצה להיכנס לזה.
<צבי אורן: נושא ההכשרה המקצועית הוא נושא מאוד-מאוד עמוק, אבל ברור שנושא הפריון הוא הזדמנות.
<צבי אורן: אם הגענו לאן שהגענו עם הפריון הזה, תשערו בנפשכם לאן אנחנו יכולים להגיע אם המדינה תשקיע בהכשרה מקצועית.
אבישי ברוורמן: פינלנד משקיעה פי 7.5 מישראל בהכשרה מקצועית.
<צבי אורן: הנושא השני שהוא הזדמנות הוא כמובן הגז הטבעי, שכמובן יש בצדו גם איום.
<צבי אורן: כל פעם אני מרוצה מחדש שהנגיד פה, כי זה מה שהטריד אותנו הכי הרבה.
<צבי אורן: הדיבורים על לקחת את הכסף מהגז להוצאות – זה אסון, אסור שיקרה.
<צבי אורן: כמובן שמצדו השני של העניין, זה מוריד לנו מאוד את עלויות האנרגיה וכמובן משפר את כושר התחרות שלנו, אין בעניין הזה ויכוח.
<צבי אורן: דרך אגב, אנחנו מסכימים לייצוא.
<צבי אורן: רק אתמול כתבתי מכתב לראש הממשלה ולשר האנרגיה כדי לצאת מהפלונטר של הייצוא.
<צבי אורן: אנחנו בעד ייצוא, ובתנאי שלא יהיה אפילו גרם אחד של ייצוא לפני ש"לווייתן" מפיקה בפועל גז, כי אנו חוששים מאוד שהחברות ייקחו את חוזה הייצוא, ילכו לבנקים ויקבלו כסף, בסוף כתוצאה מאיזו שגיאה של הממשלה לא יחובר צינור ליבשה, לא יפיקו גז, שלא באשמת המפיקים, ואז אנחנו נצטרך לוותר על חלק מהגז של "תמר" לייצוא וזה כמובן אסור שיקרה.
<צבי אורן: לכן התנאי הוא, לא רק הכמויות, אלא שהייצוא יהיה רק אחרי שתהיה הפקה בפועל של גז מ"לווייתן".
<צבי אורן: התנאי השני שלנו בהקשר הזה הוא שאנחנו רוצים לנצל את ההזדמנות בשביל לפתח פה שתי תעשיות.
<צבי אורן: תעשייה אחת היא תעשייה מפיקה ומאחזקת ציוד גז.
<צבי אורן: זה הזדמנות פז שכל החברות שמפיקות יעסיקו ישראלים על האסדות שלהן.
אבישי ברוורמן: תציג דוגמאות.
<צבי אורן: אציג דוגמה.
<צבי אורן: ביקרתי ב"תמר".
<צבי אורן: יש שם 243 איש.
<צבי אורן: תנחשו כמה ישראלים מתוכם?
<צבי אורן: אחד.
<צבי אורן: יש לזה הצדקה?
<צבי אורן: אתה שואל למה, אז אומרים: כי אין בעלי מקצוע בארץ.
<צבי אורן: לא היה גז, למה שיהיו בעלי מקצוע?
<צבי אורן: אבל עכשיו יש גז.
<צבי אורן: למה לא מתחיל תהליך להכשיר בעלי מקצוע?
<צבי אורן: למה אנחנו לא יכולים, במקום שישלחו אלינו אנשים שיפיקו אצלנו גז, למה אנחנו לא נשלח לאסדות גז אחרות אנשים?
<צבי אורן: למה לא ננצל את הלחץ הזה של החברות המפיקות כדי לאלץ אותן ללמד אותנו לעשות את העבודה הזאת?
<צבי אורן: דבר שני, אני בהחלט שותף לחשש שלך, אדוני הנגיד, בהקשר לפיתוח תעשיית גז שחומר הגלם שלו הוא גז טבעי, אבל אני חושב שאנחנו צריכים לקחת את הסיכון הזה.
<צבי אורן: צריך לייצר אמוניה בארץ, כי זה גם נושא בטיחותי, וצריך לייצר מתנול.
<צבי אורן: בדרך סיפר לי צביקה ימיני שבכלל בסין מחפשים מתנול.
<צבי אורן: צריך לבחון ברצינות את האפשרות לפתח פה תעשייה בארץ שחומר הגלם שלה הוא גז טבעי.
<צבי אורן: זאת הזדמנות גדולה מאוד שאני מקווה שאנחנו ננצל.
<צבי אורן: הדבר האחרון בצד של ההזדמנות, ראו, אם יש דבר שגם יוצר אצלנו תקווה וגם יוצר אצלנו אחריות ומחויבות זה הנוער שלנו.
<צבי אורן: יש לנו נוער פנטסטי, זה פשוט לא יאומן – החדשנות שלהם, היזמות שלהם, היצירתיות שלהם והאומץ שלהם שאתה לא מוצא בשום מקום אחר בעולם.
<צבי אורן: שאל אותי פעם מנכ"ל ה-OECD, אני חושב שבנוכחותך, אדוני הנגיד, מה מיוחד בנוער הישראלי, שאצלנו החדשנות טובה יותר.
<צבי אורן: כי הרי בכל מקום יש אנשים חכמים.
<צבי אורן: אני חושב שפה יש לחבר'ה שלנו אומץ.
<צבי אורן: אתה שומע בחור אומר:
<צבי אורן: אני הולך לעשות ככה וככה בתאילנד, וזה בכלל נראה לו דבר טבעי.
<צבי אורן: זה מחייב אותנו לתת לנוער הזה את הכלים כדי לחדש וכדי לייצר וכדי ליזום, כדי לעשות דברים טובים.
<צבי אורן: אני רוצה לסכם ולהגיד שאני שמח מאוד על הדיון.
<צבי אורן: התעשייה היא באמת לא ריצ'רץ'.
<צבי אורן: אי אפשר יום אחד להטיל עליה מגבלות כאלה ולמחרת משהו אחר ולצפות שהיא תתגמש ותעדכן את עצמה.
<צבי אורן: צריך תוכניות ארוכות טווח, ואני חושב שיש על מי לסמוך.
<צבי אורן: אנחנו נשיג את המטרות האלה, רק תנו לנו את הכלים.
<צבי אורן: תודה.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, דיברת בבהירות, לעניין.
אבישי ברוורמן: כבוד השר, אתה בוודאי רוצה לומר את דברך, אז בבקשה, ואז נפתח את הדיון.
נפתלי בנט: צהרים טובים.
נפתלי בנט: תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, אבישי ברוורמן, ליושב-ראש התאחדות התעשיינים, החבר שלי צביקה אורן, ומעל הכול לנגיד הנפלא שלנו, סטנלי פישר.
נפתלי בנט: מגיע פרופסור למעסיק שלו ואומר למעסיק: תשמע, מצאתי עבודה טובה יותר.
נפתלי בנט: אז המעסיק אומר: מה אני צריך לעשות?
נפתלי בנט: אכפיל לך את השכר.
נפתלי בנט: ואז הוא אומר: לא, ממילא השכר יהיה עשירית מהשכר הנוכחי, במקרה הטוב, אולי מאית.
נפתלי בנט: אני מכיר את המשכורות ב"סיטי גרופ".
נפתלי בנט: ואז המעסיק אומר לו: בכל זאת, מה אני יכול לעשות?
נפתלי בנט: מה אתה מקבל שם?
נפתלי בנט: והתשובה היא: בית.
נפתלי בנט: המעשה שלך, לפני הצד המקצועי, פשוט שעזבת את התנאים הכי נוחים, הכי מדהימים במעצמה כלכלית שנקראת "סיטי גרופ" ובאת לעשות ציונות, אדוני הנגיד, אתה השראה לכולנו, פשוט השראה לכולנו.
נפתלי בנט: אני יודע גם שבפגישות הראשונות במשרד הקפדת שידברו עברית.
נפתלי בנט: גם אם אתה לא הבנת עד הסוף, הקפדת.
נפתלי בנט: זה פשוט מעורר בכולנו גאווה גדולה.
נפתלי בנט: מעבר לזה, הובלת את הכלכלה הישראלית בתקופה מהקשות שהיו בעשורים האחרונים, בסערה, והסערה באיזשהו מקום רובה מאחורינו ואנחנו חיים וקיימים ועומדים מוצקים, ולא נפלו אצלנו בנקים, ולא היה run on the money, ולא קרה מה שקרה במדינות אחרות.
נפתלי בנט: כל-כך הרבה אנשים חייבים לך כל-כך הרבה, אדוני הנגיד.
נפתלי בנט: תודה רבה על הכול.
נפתלי בנט: אני משוכנע שגם במשימות הבאות שתיקח על עצמך תמשיך למצוא את הדרך לתרום גם לעם ישראל.
נפתלי בנט: אנחנו צריכים אותך, אנחנו לא יכולים לוותר על השירותים שלך.
נפתלי בנט: אז באמת תודה רבה.
נפתלי בנט: נעבור לנושא התעשייה.
נפתלי בנט: בדיוק באתי כרגע ממפגש עם קבוצת אנשי עסקים, וגם צביקה אורן והחברים כל הזמן מספרים לי על כמות הרגולציה הלא נורמלית.
נפתלי בנט: כאשר אתה מקים עסק אתה חשוף היום למאות עבירות פליליות בתחום הסביבה, בתחום הגנת הצרכן, בתחום דיני העבודה.
נפתלי בנט: אני בטוח שכל סעיף, כאשר אתה מסתכל עליו בבידוד הוא נראה מקסים ונכון, אבל לנו, ואני בא בביקורת על עצמנו כאן כמחוקקים, הרבה פעמים אנחנו חושבים על הכול חוץ מגורם אחד, וזה התעשיינים, מי שמוביל את הכלכלה הישראלית.
נפתלי בנט: תזכרו, בסוף את המשכורת שלי אתה משלם.
נפתלי בנט: אתה מייצר את מקומות העבודה שמשלמים את המשכורת של כל המגזר הציבורי.
נפתלי בנט: לפעמים אני מרגיש שאנחנו רואים אתכם כמו איזה סוס שמושך אותנו.
נפתלי בנט: אנחנו במעלה ההר, אנחנו עומדים על העגלה וזורקים עליכם חיצים.
נפתלי בנט: כלומר, לא רק שאתם מושכים אותנו, אנחנו גם מקשים.
נפתלי בנט: המצב הגיע לכדי טירוף, באמת לכדי טירוף.
נפתלי בנט: אני חושב שגם אם המדינה תבטל את המדען הראשי ואת מרכז ההשקעות ואת חוק עידוד הון, ונעשה "דיל" פשוט, רק נבטל את שיגעון הרגולציה, לא את כל הרגולציה – זה היה מזניק, בלי אף שקל שנעזור לכם, אתם לא צריכים את העזרה.
נפתלי בנט: נעזור, אבל הרבה יותר חשוב שלא נעשה רע מאשר שנעשה טוב כממשלה וככנסת.
נפתלי בנט: זה אחת המשימות הכבירות, להבין שפשוט לא כייף יותר לעשות עסקים בישראל, וקשה.
נפתלי בנט: אני רואה את זה דרך חברים חקלאים שלי ודרך חברים שהם מנהלי עסקים, יבואנים ויצואנים.
נפתלי בנט: גם כך יש קשיים אינהרנטיים בהקמת חברה, שאתה מסכן את הכסף שלך, אתה לא ישן בלילה, אתה לא יודע מה יהיה עם תזרים המזומנים, אתה מפחד שתצטרך לפטר עובדים שהשקעת בהם ואתה רואה בהם ממש בני משפחה.
נפתלי בנט: יש קשיים אינהרנטיים.
נפתלי בנט: רוב העסקים לא מצליחים, בלי קשר.
נפתלי בנט: אז עוד להעמיס ולהעמיס?
נפתלי בנט: אנחנו חייבים לעשות סדר בעניין.
נפתלי בנט: עכשיו הוריתי לאנשי המשרד להתחיל לעבור על חקיקות שהערך מהן מועט והנזק הכלכלי גבוה, לסרוק אותן.
נפתלי בנט: אני יודע שבאמת לצערי RIA לא עבר, זה לא בסדר.
נפתלי בנט: אני עובר לדבר על התקציב והכלכלה.
נפתלי בנט: התקציב היה חיוני כי באמת דיממנו, אבל אין בו את הוויטמינים שיצמיחו את המשק, אין בו, זה עוד לא קיים.
נפתלי בנט: בלי שנעשה את הצעד המשלים בשורה של רפורמות פשוט לא עשינו כלום.
נפתלי בנט: זאת אומרת, שמנו חסם עורקים אבל זה לא מה שירים את המשק הישראלי.
נפתלי בנט: לכן צריך להגדיל את שיעור ההשתתפות.
נפתלי בנט: פה אנחנו כן עושים, עם החרדים.
נפתלי בנט: אם יש נושא שבוער בי באופן אישי זה נושא המגזר הערבי, לשלב את המגזר הערבי, בדגש על נשים מן המגזר הערבי, בתוך החברה הישראלית, במקומות עבודה.
נפתלי בנט: זה יעשה המון טוב, גם לכלכלה וגם לחברה הישראלית.
נפתלי בנט: הורדת נטל הרגולציה, העצמת ההשקעה ב-R
אבישי ברוורמן: תודה רבה, אדוני השר.
אבישי ברוורמן: אמרת דברי אלוהים חיים.
אבישי ברוורמן: אנשים רבים שמעו את הבשורה ועכשיו אנחנו הולכים לביצועים.
נפתלי בנט: תודה עבור המעשים היפים שלך.
אבישי ברוורמן: תודה לכבוד השר.
אבישי ברוורמן: תעשייה, מסחר וכלכלה מתחברים ביחד.
נפתלי בנט: זה יימשך עד תום 4 השנים.
אבישי ברוורמן: תודה לשר שהיה צריך לעזוב.
אבישי ברוורמן: נשלב כאן את חברי הכנסת ואת האחרים.
אבישי ברוורמן: כרגע דיבר השר – אחת השאלות המרכזיות היא באמת מה עושים.
אבישי ברוורמן: דיברנו על הסביבה של הרגולציה, יש פה אנשים שדיברו על תעשיית הגז.
אבישי ברוורמן: נרשמו פה אנשים לדיון.
אבישי ברוורמן: אתן להם לפי הסדר.
אבישי ברוורמן: נשלב גם אותך, חבר הכנסת שמולי, לגבי הכשרה מקצועית.
אבישי ברוורמן: אני יודע שאתה אמון על זה.
אבישי ברוורמן: ינון אלרועי ממשרד הכלכלה, המשנה למנכ"ל, שמעת את דבריו של השר.
אבישי ברוורמן: אתה רוצה להוסיף עליהם מספר מילים?
<ינון אלרועי: אני מציע שאדבר בסוף.
אבישי ברוורמן: צבי ימיני מתעשיית הפלסטיק נרשם.
אבישי ברוורמן: השאלה שלי אליך פשוטה מאוד.
אבישי ברוורמן: דנו כאן על הגז כבר פעמיים.
אבישי ברוורמן: אמרתי שאני מקווה מאוד שתתקבל החלטה בכנסת להעביר את זה לוועדת הכלכלה.
אבישי ברוורמן: מתנהל ויכוח גדול לגבי הביקוש, האם להקים פה תעשיות שנגזרות מן הגז.
אבישי ברוורמן: היו מי שאמרו, כולל נציגי החברות, שאולי אמוניה זה מזהם ודברים אחרים.
אבישי ברוורמן: האם ישראל יכולה להקים כאן הרבה מאוד תעשיות נגזרות, שהמשמעות שלהן היא ערך מוסף, תפוקה, פריון, החזון של צביקה אורן ושל כולכם?
אבישי ברוורמן: בבקשה, אתה יצרת ועיצבת בתחום הפלסטיק.
<צבי ימיני: התשובה היא כן.
<צבי ימיני: אפשר להקים תעשיות.
<צבי ימיני: יש היום מספיק אפשרויות טכנולוגיות לנטרל איום סביבתי.
<צבי ימיני: תעשיית החומרים הפלסטיים מייצרת כ-5 מיליארד דולר, מעסיקה עשרות אלפי עובדים, מייצאת 60% מן התוצר שלה.
<צבי ימיני: לכן אין שום סיבה שלא נמשיך בכוונה הזאת.
<צבי ימיני: הייתי מציע, תראה, אני לא מומחה גדול לגז ולתוצרי גז.
<צבי ימיני: אנחנו מייצרים מוצרים סופיים שעשויים מחומרים פלסטיים שרובם המרכיב העיקרי בהם הוא גז, או אנרגיה.
<צבי ימיני: הייתי מציע להקים ועדה ולבדוק את הנושא הזה לעומק, אילו תעשיות.
<צבי ימיני: יש שווקים כמעט אין-סופיים לתוצרים האלה בעולם.
<צבי ימיני: במקום לייצא גז בזול אפשר לייצא מוצרים עם ערך מוסף הרבה יותר גבוה, שייתן גם פרנסה וגם איזה "באלאנס" למתח שנמצא כאן בנושא הצדק החברתי.
<צבי ימיני: הייתי מציע עוד דבר, זה היה יכול קצת לרכך את המתח בין הגדה לישראל.
<צבי ימיני: אם היינו מקימים אזורי תעשייה גדולים מאוד על גבול הגדה, גם השלום הכלכלי, שראש הממשלה תומך בו ואחרים תומכים בו, הגז יכול היה להוות מנוף אדיר, אם בגבול ירדן-ישראל, אם בגבול הגדה-ישראל, להביא אלפי עובדים ולייצא את מרב המוצרים למדינות שזקוקות לתוצרים האלה, וגם כמובן לתעשייה המקומית, לפתח עם התוצרים האלה תעשייה מקומית מאוד-מאוד רחבה.
<צבי ימיני: אני לא נגד ייצוא גז.
<צבי ימיני: אם לא נצליח להביא לאורך זמן חברות רב-לאומיות שימשיכו לפתח את תעשיית הגז אני מעריך ששכרנו ייצא בהפסדנו.
<צבי ימיני: אז צריך להיות שילוב בין כל המרכיבים.
<צבי ימיני: אני לא חושב שנעשתה עבודה יסודית.
<צבי ימיני: קראתי את מסקנות ועדת צמח.
<צבי ימיני: ראיתי שם הרבה מאוד – סליחה – שטויות, הרבה מאוד חוסר הבנה, הרבה מאוד חוסר ידע.
<צבי ימיני: כאשר הנגיד דיבר והציג לנו סקירה – ותודה, סטנלי פישר, אנחנו מכירים זמן רב ואני מעריך אותך מאוד על מה שעשית – אבל אני לא הייתי משדרג ומדרג את התעשיות בישראל לפי היי-טק ולואו-טק.
<צבי ימיני: יש לי מונח חדש שנקרא מו-טק (MO-TEC – Mind Oriented Technology).
אבישי ברוורמן: המונח הזה לא שלך, הוא של סטף ורטהיימר.
אבישי ברוורמן: לפני 15 שנים הוא אמר לי "מו-טק".
אבישי ברוורמן: לא? זה אתה?
<צבי ימיני: המונח מו-טק בא מ-Mind Oriented Technology, כל מה שקשור ל-Mind.
<צבי ימיני: אם אני מייצר בתעשייה שלי 250,000 דולר לעובד, מה אני, היי-טק? לואו-טק?
<צבי ימיני: מסורתי?
<צבי ימיני: חצי מסורתי?
<צבי ימיני: הייתי בוחן את זה לפי יכולת התחרות העולמית, לפי הייצור לעובד, לפי כמות המחקר ופיתוח בתעשייה הזאת וכולי וכולי כי אני לא רואה של"אינטל" יש יתרון על פני התעשייה שלי בכרמיאל או במגדל העמק בכל המובנים האלה.
<צבי ימיני: לכן הייתי עורך שוב פעם מחקר, כי יש לנו כאן אילו הטיות שלא תמיד הציבור מבין אותן, והתמיכה הנגזרת מן ההטיות האלה, לצערי, אם זה במדען הראשי וכולי וכולי.
<צבי ימיני: לכן צריכים להיות מדויקים בדברים האלה.
<צבי ימיני: זה נושא לשיחה אחרת, לכר הרבה יותר רחב.
<צבי ימיני: יש כאן הזדמנות חד-פעמית, לפי דעתי, לעשות שינוי רציני מאוד בכל התעשייה הישראלית, לעודד בצורה מובנית.
<צבי ימיני: יש גם את ההון שיכול לבוא מתעשיית הגז לתעשייה הזאת.
<צבי ימיני: זה הזמן באמת לנסות למקסם את זה.
אבישי ברוורמן: אמרת כאן מילה אחרת שאמרת לי גם בסוף השבוע.
אבישי ברוורמן: צביקה ימיני אמר לי שהסינים – הרי כל פעם מחפשים מישהו אחר – יממנו אותנו והם יביאו את השלום.
אבישי ברוורמן: כפי שהם משקיעים היום בדרום אמריקה ואפריקה, אם הם יממנו פה את הכול אז אולי הפלסטינים והיהודים יעשו שלום.
<צבי ימיני: אין לי ספק שאם נזמין אותם, הם יבואו, כי הם רואים בישראל מקור לטכנולוגיה.
אבישי ברוורמן: יש רבים כאלה.
אבישי ברוורמן: הם יבואו בטוח.
<צבי ימיני: אין ספק.
<צבי ימיני: אם יזמינו אותם, יבואו.
<צבי ימיני: הם באים וכבר מגיעים.
<צבי ימיני: אני עצמי אחראי לכמה משלחות בכירות מאוד שמגיעות לישראל.
אבישי ברוורמן: המטרה היא לא לייצא אלא להקים תעשיות בישראל.
<צבי ימיני: להקים תעשיות ולהקים שיתופי פעולה עם הטכנולוגיה הישראלית, כי הסינים מסתכלים עלינו.