GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יואל ווייל: זה הדבר האחד.
<יואל ווייל: הדבר השני, זה נאמר מספיק פעמים, צריך לתת אופק ברור למשקיעים.
<יואל ווייל: לגבי העולם - האנרגיה המתחדשת לא התקדמה בשום מקום בעולם ללא איזשהו סבסוד ממשלתי.
<יואל ווייל: לכן, צריך עדיין לסבסד את זה אפילו במידה מינורית.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מאילן סולימאן שהוא היה סגן יו"ר רשות החשמל.
אבישי ברוורמן: ד"ר סולימאן, בבקשה.
<אילן סולימאן: תודה.
<אילן סולימאן: כמה דברים בקצרה.
<אילן סולימאן: ראשית, אני חושב שאנחנו במצב שהייתי מגדיר אותו קצת הפרדוקס הסולארי.
<אילן סולימאן: לפני ארבע שנים כשהתחלנו את כל התהליך במחירים של 2 שקלים לקילוואט שעה כולם רצו ותמכו, כולל המינהל, כולל רשות המיסים, והיום אנחנו במחיר כלכלי והתחושה היא שהכול נעצר מבחינת קידום הדברים.
<אילן סולימאן: כלומר, הגענו לאן שרצינו להגיע וכאן עוצרים אותנו.
<אילן סולימאן: הנקודה הבסיסית שצריך להבין היא שעולם הסולארי כמו הרוח לא צריך תמיכות כלכליות.
<אילן סולימאן: הוא צריך להתנהל בשוק הזה כאשר הוא צריך את מה שחסר, ואתה אמרת מה צריך הלאה, להבטיח לו את הוודאות.
<אילן סולימאן: אמרו פה שני דברים.
<אילן סולימאן: ראשית, במונה נטו זה אדם שיכול לייצר לעצמו חשמל, והיום אם תאפשר לכל אחד מהיצרנים לבוא ולהגיד לו: תייצר על בסיס כלכלי, זה כדאי לייצר במערכת פוטו-וולטאי.
<אילן סולימאן: אלא מה?
<אילן סולימאן: כשאתה מייצר במערכת פוטו-וולטאי אתה צריך רמת ודאות לאורך השנים וזו הנקודה.
אבישי ברוורמן: תסביר לי כי פה היה כל הוויכוח מהתחלה.
אבישי ברוורמן: זה כלכלי בהנחה שמחירי החשמל הם מה-50 פלוס?
<אילן סולימאן: לא.
<אילן סולימאן: צריך להבין את נקודת המבט של היזמים.
<אילן סולימאן: מחיר החשמל הוא נקבע בכוחות השוק.
<אילן סולימאן: אני עכשיו מנטרל את התהליך הזה של התוספת של הסולאר בשנתיים האחרונות.
<אילן סולימאן: הוא נקבע בכוחות השוק.
<אילן סולימאן: אם אתה בא היום ליזם במשק האנרגיה ואומר לו: תשים מערכת סולארית לייצור עצמי לחשמל לך, הם יעשו את זה.
אבישי ברוורמן: במחיר של?
<אילן סולימאן: שוב, הם לא רוצים שהמדינה תתערב במחיר החשמל, להגדיר להם.
<אילן סולימאן: הם צריכים לדעת מה מחיר החשמל.
אבישי ברוורמן: אם חברת חשמל פתאום אנחנו נותנים לה מהכיס מיליארד ואת כל הדברים האלה, המחיר השולי עם הגז הוא עכשיו 20 וכמה, וזה המחיר שהולך לשוק.
אבישי ברוורמן: הוא ילך ל-20 וכמה אג'.
אבישי ברוורמן: האם אתה תקים?
<אילן סולימאן: לא, זה לא מחיר החשמל.
<אילן סולימאן: אני היום צרכן ביתי שקונה חשמל, אני משלם תמורתו סכום מסוים.
<אילן סולימאן: אני יכול לקחת חשמל אלטרנטיבי על-ידי עשיית צעדים של התייעלות, להשקיע כסף כדי להתייעל בחברת החשמל שלי.
<אילן סולימאן: אני יכול לשים לי מערכת סולארית לייצר לי חשמל ולא לקנות חשמל.
<אילן סולימאן: במחיר הזה הם תחרותיים.
<אילן סולימאן: בהיבט של גם ייצור חשמל - ישבה פה ועדה, כולל חברת חשמל, שמו את המחיר הכלכלי.
<אילן סולימאן: המחיר הכלכלי הוא המחיר שהמשק שווה לו לקבל את האנרגיה הזו.
<אילן סולימאן: אם ייתנו את המחיר הכלכלי הזה לא צריך מעבר לזה, והיצרנים יחליטו אם הם נכנסים או לא.
<אילן סולימאן: הבעיה היא בוודאות לעשרים שנה.
<אילן סולימאן: פה עדיין המערכת הזאת צריכה את התמיכה של המדינה.
<אילן סולימאן: מה קורה במקרה קיצון?
<אילן סולימאן: זה הולך גם לסוגיה המימונית וזה הולך גם לסוגיה של הוודאות.
<אילן סולימאן: מדברים על עליית תעריפי החשמל.
<אילן סולימאן: חברים, עליית תעריפי החשמל היא תהליך שכבר התרחש בעקבות האנרגיה הסולארית.
<אילן סולימאן: צריך להבין, התחלנו בתמיכה עצומה.
<אילן סולימאן: ה-10% האלה שמדברים זה כתוצאה מהתמיכה בתחום הסולארי והאחרים כדי להביא אותם לנקודה הנוכחית.
אבישי ברוורמן: גברת כהן-פארן, בבקשה.
יעל כהן-פארן: אני יעל כהן-פארן מהפורום הישראלי לאנרגיה שהיא עמותה שעוסקת במדיניות משק האנרגיה של ישראל מתוך ראייה להביא אותה לאנרגיה בת-קיימא.
יעל כהן-פארן: יש כאן בעיה שבאה לידי ביטוי בדיון הזה והיא באה לידי ביטוי בדיון של הגז ובדיונים נוספים, של חוסר ראייה ארוכת טווח וחוסר תכנון ארוך טווח.
יעל כהן-פארן: משק האנרגיה מתנהל מוועדה לוועדה, מהחלטה להחלטה.
יעל כהן-פארן: הכול תלאי על תלאי, שום ראייה ארוכת טווח.
יעל כהן-פארן: משרד האנרגיה מתכנן ויושב על המדוכה, תוכנית אב, מבטל אחת, בוחרת אחרת.
יעל כהן-פארן: אין תוכנית אב למשק האנרגיה.
אבישי ברוורמן: זה בכל הנושאים, אגב.
אבישי ברוורמן: זה המשילות הישראלית, זו הבעיה.
יעל כהן-פארן: זו המשילות הישראלית.
יעל כהן-פארן: רוצים שתהיה פה אנרגיה מתחדשת?
יעל כהן-פארן: אז ב-2001 קבעו יעד של 2% ב-2007, לא הגיעו אליו וב-2009 קבעו יעד אחר שגם לא הולכים להגיע אליו.
יעל כהן-פארן: צריך שתהיה באמת איזושהי ראייה כוללת והסתכלות איך מגיעים לזה.
יעל כהן-פארן: משרד האנרגיה שם יעדים, עשה איזושהי רשימה של מספר מגוואטים מאיזה טכנולוגיה וזהו.
יעל כהן-פארן: פה הוא עצר, ועכשיו שהשוק יעשה את העבודה ושרשות החשמל תעשה את העבודה בלי שום עבודת מטה שלו.
יעל כהן-פארן: זה מאוד מאוד בעייתי, הדברים לא יכולים להתנהל כך.
יעל כהן-פארן: מכרז אשלים זו רק דוגמה לאיך מכרז של ממשלה שמחליטה כן ללכת על 200 - 250 מגוואט בנגב, וכל הכבוד, ופשוט מורחת אותו שנים על שנים.
יעל כהן-פארן: כבר ב-2008 אני זוכרת שיחה עם עוזר למנכ"ל משרד התשתיות שתוך שנה הדחפורים בשטח וב-2012 התחנה עובדת.
יעל כהן-פארן: אנחנו כבר ב-2013 והדחפורים עוד לא בשטח.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שאחד הפתרונות זה גוף שיאגם את כל מה שהממשלה צריכה לעשות כדי שהדברים יקרו.
יעל כהן-פארן: והדברים אפשריים.
יעל כהן-פארן: בניגוד למה שנאמר כאן , לדעתי על-ידי דוד אלמקאיס - -
אבישי ברוורמן: ד"ר דוד אלמקאיס שהוא איש באמת יסודי ובעל ניסיון.
יעל כהן-פארן: - - ואתה יודע שאני מאוד מעריכה אותך, אנחנו חושבים שאפשר להגיע לאחוזים הרבה יותר משמעותיים של אנרגיה מתחדשת וצריך לתכנן לשם.
יעל כהן-פארן: אנחנו נציג עבודה גם כן במקביל, אני מקווה, לפני שיציג עודד נתנאל.
יעל כהן-פארן: אנחנו צריכים לדבר על זה כי היא צריכה להקדים אתכם.
יעל כהן-פארן: לנו יש עבודה שהיא ממש מציגה איך להגיע לזה וגם לכסות את השעות של שעות הצריכה.
אבישי ברוורמן: הילה קרופסקי, בבקשה.
אבישי ברוורמן: את חדרת אתמול למתקן.
אבישי ברוורמן: את לא? אוקיי.
<הילה קרופסקי: אני באמת בין הדוברים האחרונים ורוב הדברים החשובים נאמרו.
<הילה קרופסקי: אני עובדת בארגון גרינפיס.
<הילה קרופסקי: הארגון שלנו כבר שנים ארוכות מנסה לקדם אנרגיות מתחדשות בשם הגנת הסביבה - זה המנדט שלנו.
<הילה קרופסקי: לאורך כל השנים חשבנו שזו סיבה מספיק טובה.
<הילה קרופסקי: זאת אומרת, עתיד כדור-הארץ לטווח הרחוק והגנת הסביבה הם סיבה מספיק טובה כדי להתחיל לחשוב על אנרגיה נקייה.
<הילה קרופסקי: היום המצב הוא כבר לא כזה.
<הילה קרופסקי: אם אנחנו מסתכלים על מדינות אחרות בעולם, אנחנו לא צריכים להמציא את הגלגל אלא רק ללמוד מאחרים.
<הילה קרופסקי: הדבר כבר נעשה.
<הילה קרופסקי: כתוצאה מהשימוש באנרגיות מתחדשות, באנרגיית השמש, באנרגיית הרוח, אנחנו רואים שהמחירים יורדים והטכנולוגיות מתפתחות ומתקדמות.
<הילה קרופסקי: אם דיברו לפני חמש שנים על פתרונות שקיימים ומונחים על השולחן, היום הייתי שומעת הרבה סקפטיות על כך שהדבר בכלל אפשרי.
<הילה קרופסקי: עובדה שזה אפשרי ואנחנו מתקדמים.
<הילה קרופסקי: ככל שהטכנולוגיה תוטמע יותר כך אנחנו גם נתקדם יותר.
<הילה קרופסקי: בסין היום בתקופה קצרה הצליחו להתקין כ-8,000 מגוואט לשימוש.
<הילה קרופסקי: זה מתקרב מאוד לכלל התצרוכת של מדינת ישראל רק מאנרגיית השמש.
<הילה קרופסקי: כל מה שצריך זה רצון.
<הילה קרופסקי: אנחנו פרסמנו דוח והגשנו אותו גם למשרד האנרגיה, משרד האוצר, וכל המשרדים הרלוונטיים.
<הילה קרופסקי: מדינת ישראל תרוויח גם בהיבט הכלכלי, גם בהיבט החברתי, גם בהיבט הביטחוני ובכל היבט שהוא.
<הילה קרופסקי: אסור לנו להירדם ולחשוב שיש לנו גז.
<הילה קרופסקי: אנחנו חייבים לחשוב על אנרגיות מתחדשות ברמה של יישום.
אבישי ברוורמן: נציג המדען הראשי של משרד הכלכלה, משפט.
<גיל שאקי: גיל שאקי מהמדען הראשי של משרד הכלכלה.
<גיל שאקי: בסיכום הדיון אני רק רוצה לפתוח פה עוד זוויות מסוימת שכמעט ולא נגעו בה.
<גיל שאקי: ברגע שטכנולוגיות כאלו מיושמות פה בארץ זה פותח גם פתח אדיר לפיתוח תעשייה ישראלית, טכנולוגיות שהיא מייצאת לעולם.
<גיל שאקי: צריך לחשוב על כל השיקול הזה.
<גיל שאקי: ראה מקרה גרמניה.
אבישי ברוורמן: הבעיה שלנו היא שאנחנו מפתחים פה את כל הדברים - תאמין לי, אני גם זכיתי לפתח - מוציאים החוצה, אבל כאן לא עושים את זה.
אבישי ברוורמן: זו הבעיה.
אבישי ברוורמן: זאב פרץ, בבקשה מילה אחרונה.
<זאב פרץ: זאביק פרץ, שחר אנרגיה.
<זאב פרץ: אני מבקש למרכז בדקה את ההמלצה של מה התפקיד שלכם, איך אתם יכולים לעזור.
<זאב פרץ: אין מחלוקת שוועדת קנדל היא ועדה מקצועית, עם כל הכבוד לאלה שחולקים.
<זאב פרץ: היא קבעה 52 או 58 אג', לא נתווכח.
<זאב פרץ: אני ודאי קטונתי מלחלוק על כלכלנים ברמה הזו, במיוחד שהתאגדו שם מכל המשרדים, גם המחקר של הכנסת, וכולם מצביעים על אותה נקודה.
<זאב פרץ: אני חושב שיש פה מעין הנחיה לא נכונה או שלא נוגעים בנקודה.
<זאב פרץ: רשות החשמל היא גוף מקצועי.
<זאב פרץ: אין ספק שיושבים שם אנשים וישבו שם אנשים שבאמת הם משכמם ומעלה.
<זאב פרץ: אבל לדעתי, כוונתם רצויה אך מעשיהם אינם רצויים.
<זאב פרץ: למה אני מתכוון?
<זאב פרץ: לא הנחו אותם לטפל בנקודה הנכונה.
<זאב פרץ: הטיפול הוא לא מכרוז איך הורגים את הענף, איך מורידים את המחיר, אלא מה המחיר המקסימאלי ששווה למדינת ישראל לשלם על-פי כל מה שפרסמו.
<זאב פרץ: האם פרסמו 52 או 58?
<זאב פרץ: ישבנו לפני יומיים ברשות החשמל.
<זאב פרץ: יש שם דיון האם המחיר הנוסף יהיה 20 אג' או 30 אג'.
<זאב פרץ: אם למשק החשמל שווה היום לשלם 58 אג' תשלמו 58 אג' פחות 5% ליצרני האנרגיה.
<זאב פרץ: תבטיחו להם את האפשרות הזו והם ייצרו אנרגיה ללא בעיה.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, מר פרץ.
אבישי ברוורמן: קודם כל, אני באמת מודה לאנשים.
אבישי ברוורמן: זה היה דיון יסודי.
אבישי ברוורמן: הדבר שכואב לי גם כן, ואני אומר לכם, אני יושב פה שבע שנים בכנסת ובממשלה, ואני לפעמים מתחלחל.
אבישי ברוורמן: כי מצד אחד, יש פה במדינה הזו 20% - 25% - זה מספר אדיר - של אנשים צעירים ומבוגרים, הגונים, מסורים, יזמים שאין מקום בעולם.
אבישי ברוורמן: הפלונטר הזה - יש פה כל כך הרבה רצון טוב, אבל המבנה של המשילות שאין מכלול, אין פרויקטור, זה הכול כל הזמן איך להופיע בתקשורת, עודף חוקים.
אבישי ברוורמן: ואז יושבים פה אנשים - אודי יושב, שלי, מר פרץ, מר ווייל - שהם אנשי ביצוע ומרגישים שהדבר היחידי זה להמשיך להיאבק שאנחנו נשנה פה את הדברים.
אבישי ברוורמן: בוא נתייחס לדבר הזה של החלטת הוועדה כי אנחנו איתכם בנושא הזה.
אבישי ברוורמן: אני אומר את זה ככלכלן שמסתכל לטווח הארוך.
אבישי ברוורמן: אם לא היו אנשים שמובילים את הנושא הזה המוביל הארצי לא היה קם בזמנו, בן-גוריון עם הדברים שלו - כלום.
אבישי ברוורמן: עושים פה רק דבר אחד, מסבירים תמיד.
אבישי ברוורמן: ואז שולחים אנשים, נותנים להם את כל הדברים, ואחרי זה קורים דברים.
אבישי ברוורמן: יושב פה חבר הכנסת שמולי.
אבישי ברוורמן: העלינו את הדיון אתמול גם בנושא הדיור והיה אותו הדבר.
אבישי ברוורמן: שלחו אנשים, היו פה הכרזות, שר אוצר.
אבישי ברוורמן: שלחו אנשים לחריש ואמרו להם: אנחנו עושים חריש עמוק, תקנו דירות.
אבישי ברוורמן: עמותות קנו ופתאום קמו בבוקר ואין, ממשלה השתנתה.
איציק שמולי: החריש הפך לבור.
אבישי ברוורמן: לבור.
אבישי ברוורמן: באים אליי חבר'ה צעירים.
אבישי ברוורמן: היה אחד שהיה סטודנט בבן-גוריון והוא אומר לי: אין לי יותר אמון במדינה הזו יותר.
אבישי ברוורמן: אני גר עכשיו בתל-אביב, אני רוצה לגור בפריפריה, מה זה כל הקרקס הזה פה?
אבישי ברוורמן: אני לא מבין את זה, אני גמרתי עם הסיפור הזה.
אבישי ברוורמן: זו הבעיה שלנו.
אבישי ברוורמן: אם לא נתעורר פה ונעבוד בצורה שונה, וזה לא הקשקוש של ה-4% חסימה שאין לו משמעות, ו-17 - 18 שרים.
אבישי ברוורמן: לכן, הלחץ הציבור לבנות תפקוד אחר הוא גם שלכם.
אבישי ברוורמן: הוועדה דורשת, והיא תעקוב, ממשרדי הממשלה הרלוונטיים: האוצר, האנרגיה ורשות החשמל, לעמוד ביעדי הממשלה, יעד הביניים וכן היעד הסופי של 10% ב-2020 לייצור אנרגיה חלופית.
אבישי ברוורמן: עם זאת, אתה אמרת מר פרץ, יש למצוא את האיזון הנכון כדי למנוע עליית מחירים משמעותית ודאי על רקע ירידת מחירי הייצור עם כניסת הגז הטבעי.
אבישי ברוורמן: הוועדה דורשת ממשרד האנרגיה, מר אהרון, מינהל התכנון במשרד הפנים, לסיים את תוכנית המתאר בהקדם האפשרי כדי להסיר את החסם הסטטוטורי המשמעותי ביותר לייצור אנרגיית רוח.
אבישי ברוורמן: דבר שלישי, לא ייתכן, ואני אומר את זה בצורה הברורה ביותר, שדוח כל כך משמעותי של המועצה הלאומית לכלכלה שמגדיר את המחיר הכלכלי - כן, כלכלי, זה לא רק המחיר שלוקח בחשבון את השפעות התעסוקה, את ההשפעות על הזיהום - יהיה קיים פה ב-2012.
אבישי ברוורמן: הפרסום שלו יסייע לכל הגורמים לקדם את ההסדרה של אנרגיה חלופית והוא לא פורסם עדיין.
אבישי ברוורמן: אם יש מישהו מאיזה משרד ששם וטו על הפרסום שיקום.
אבישי ברוורמן: ואם לא - שייתנו לנו תשובה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה מפרופ' קנדל ידידי תשובה מחר מדוע - - -.
אבישי ברוורמן: אני קורא בשם כנסת ישראל, בתור הגוף המחוקק, אני רוצה את פרסום הדוח הזה.
<איתן פרנס: מכסות ייצור, אדוני.
אבישי ברוורמן: מר פרנס, לא הפרעתי לך.
אבישי ברוורמן: הוועדה פונה למועצה הלאומית, ואני חוזר עוד הפעם, להביא בהקדם האפשרי לפרסום הדוח ואישורו ולהביא לסיום את כל המחלוקות.
אבישי ברוורמן: רבותי, הלוא אנחנו יודעים שבממשלת ישראל קמות ועדות חדשות לבקרים.
אבישי ברוורמן: אני יודע שהממשלה הקודמת דיברה על אנרגיות מתחדשות.
אבישי ברוורמן: אני לא מצפה שהממשלה החדשה תקים עוד פעם ועדה לאנרגיות מתחדשות.
אבישי ברוורמן: אני אומר שיהיה פשוט מישהו אחראי שם.
אבישי ברוורמן: אם זה שר האנרגיה - שיהיה שר האנרגיה, אם זה שר האוצר - שר האוצר, שיתחיל לקדם את הנושא הזה, שיבוא להסתכל לכל החברים האלה בעיניים.
אבישי ברוורמן: מכיוון שראיתי הרבה פעמים את העיניים של שלי ואודי אז אני לוקח אותם בתור דוגמה, אבל של כולנו.
אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה אומרת בתור כלכלה של מדינה שנוסדה על-ידי דוד בן-גוריון, גם בדרכו של ז'בוטינסקי כי מר פייגלין גם שומע אותי מרחוק וכל מי שיושב כאן, הממשלה מתבקשת לצפות פני עתיד ולאפשר את גיוון מקורות האנרגיה של ישראל ולא להמית, ושמענו את דן שילה, את הענף הזה באמצעות בירוקרטיה, חסמים, חוסר אופק השקעתי שכולם מעשי ידי ממשלת ישראל.
אבישי ברוורמן: תודה רבה על ההקשבה, אנחנו איתכם.
אבישי ברוורמן: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
אבישי ברוורמן: על סדר-היום: צו היבוא והיצוא (יבוא כלי רכב דרך נמל אילת) (הוראת שעה).
אבישי ברוורמן: מי יציג את הנושא?
אבישי ברוורמן: משרד הכלכלה, תהילה ורון.
אבישי ברוורמן: יש קשר לוורון שלשמאלי?
<תהילה ורון: לא שידוע לי...
<תהילה ורון: אנו דנים היום בצו הייבוא והייצוא, ייבוא כלי רכב דרך נמל אילת.
<תהילה ורון: הצו עוסק בכך שעד 31 בינואר 2016 כלי רכב שמיובאים מהמזרח הרחוק ייובאו רק דרך נמל אילת.
<תהילה ורון: הסיבה לכך היא שכשנמל אילת הופרט, היות שייבוא כלי רכב הם 70 אחוז מהכנסות הנמל, כדי שהנמל לא ייקלע לקשיים כלכליים עד סכנה לקיומו אפילו, הוחלט כאחד מתנאי ההפרטה שבמשך תקופה מסוימת של זמן – במקרה הזה זה יצא שלוש שנים ממועד ההפרטה, עד 31 בינואר 2016 - - -
<אתי בנדלר: ההפרטה בוצעה ב-31 בינואר 2013?
<תהילה ורון: כן.
קריאה: אז הועברו המניות.
<תהילה ורון: למשך שלוש שנים רוצים לשמר את המצב הקיים כדי לתת לנמל אילת את האפשרות לייצר אפיקי הכנסה אחרים.
אבישי ברוורמן: כלומר זו תקופה זמנית של הגנה עקב החלפת הבעלות וכו'.
<תהילה ורון: נמל אילת הוא גם סוג של נכס אסטרטגי למדינת ישראל.
<אתי בנדלר: האם הבלעדיות הכמעט מלאה בייבוא כלי רכב דרך נמל אילת הובטחה לרוכש במסמכי המכרז?
<תהילה ורון: אני רק רוצה לציין שזה רק מהמזרח הרחוק.
יצחק וקנין: האם נכנסים כלי רכב מהמזרח הרחוק- - -
אבישי ברוורמן: באים לאשדוד עכשיו גם.
<ניר כהן: חלקם.
<ניר כהן: חלק ספציפי ממדינות ספציפיות.
אבישי ברוורמן: שאלת תם – אם פתאום באילת רוצים להביא לא מהמזרח הרחוק?
אבישי ברוורמן: בדרך כלל זה לא ישתלם.
<יערה למברגר: תיאורטית אפשר, זה לא מונע.
<גונן גומלסקי: מה שהוצג בפני המשתתפים בהליך המכירה זו החלטת הממשלה שהתקבלה באפריל 2012, שבעצם היא משמשת בסיס לנוסח הצו.
<גונן גומלסקי: זה הוצג בפני המשתתפים בהליך המכירה.
<גונן גומלסקי: ידעו על זה.
<גונן גומלסקי: יחד עם זה, לא התחייבנו שיהיה צו כזה.
<גונן גומלסקי: הם ידעו שקיימת החלטת ממשלה, והממשלה תפעל להוצאת צו בנוסח שמפורט בהחלטת הממשלה, שהוא נוסח שעומד בבסיס הצו.
אבישי ברוורמן: מישהו רוצה להוסיף משהו לטובת העניין?
אבישי ברוורמן: מה הרווח שאתם צופים לנמל כתוצאה מההחלטה הזו?
אבישי ברוורמן: בלי ההחלטה הזאת כמה היית מפסיד, ועכשיו, עם ההחלטה הזאת, כמה היא שווה?
<גדעון גולבר: ההחלטה טובה, אבל היא לא מספיקה.
אבישי ברוורמן: קודם כל תסביר כמה היא שווה.
אבישי ברוורמן: נניח שאנחנו מבטלים את ההחלטה הזאת.
<גדעון גולבר: זו מכת מוות לנמל אילת, לעיר אילת ולכל הנגב.
<גדעון גולבר: קודם כל, לא מיותר לציין את החשיבות האסטרטגית של נמל אילת גם ביטחונית וגם כלכלית לעיר אילת ולכל הנגב.
<גדעון גולבר: 70 אחוז, כפי שציינה הגב' ורון, מהכנסות הנמל זה מכלי רכב מיובאים מהמזרח הרחוק, כלומר כל ירידה של 10 אחוז, ובצו הזה יש פה 10 אחוז - לא מכלל כלי הרכב שמגיעים לנמל אילת אלא מכלי הרכב שמגיעים למדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: 70 אחוז מהכנסות- - -
<גדעון גולבר: 30 אחוז זה ייצוא אשלג ופוספט, וכבשים ועגלים שמגיעים, וקצת החכרות.
<גדעון גולבר: אבל בצו רשום שיש אפשרות להגביל 10 אחוז, להעביר את זה לאשדוד או לחיפה, מכלל כלי הרכב המיובאים למדינת ישראל.
<גדעון גולבר: לסבר את האוזן, נניח שמגיעים למדינת ישראל, בנתון האחרון, 250 אלף כלי רכב למדינת ישראל.
<גדעון גולבר: לנמל אילת בשנה שעברה הגיעו 70 אלף כלי רכב.
<גדעון גולבר: אם יהיה פטור ל-10 אחוז מכלל הרכבים, זה 25 אלף כלי רכב.
<גדעון גולבר: תורידו 70 אלף - זה מכת מוות לנמל אילת.
<גדעון גולבר: לכן אני מבקש קודם כל לשנות את הצו, ולכתוב:
<גדעון גולבר: 10 אחוז מכלל הרכבים המגיעים מהמזרח הרחוק לנמל אילת.
<אתי בנדלר: אני לא מבינה.
<אתי בנדלר: 10 אחוז מאלה שבאים לאילת יהיו פטורים מלהיות מיובאים דרך אילת?
<גדעון גולבר: שהגיעו בשנה שעברה, ולא 10 אחוז מכלל כלי רכב.
<גדעון גולבר: רק לסבר את האוזן, 222 אלף כלי רכב הגיעו למדינת ישראל ב-2012, 70 אלף כלי רכב לאילת, ו-140 כלי רכב לנמל אשדוד.
<גדעון גולבר: אז אתם נותנים עוד איזשהו בונוס לנמל אשדוד.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שהגדרת המכנה צריכה להיות אחרת.
<גדעון גולבר: נכון.
אבישי ברוורמן: מעניין.
<גדעון גולבר: שנית, אפשרו בהחלטה לזכיין לנסות להביא מכולות ולהגדיל את נפח הפעילות למשך חמש שנים.
<גדעון גולבר: תבינו מה קרה – קודם כל, נמל אילת נמצא בבעיה, כי יש רציף אחד בנמל אילת, של מים עמוקים.
<גדעון גולבר: הוא הולך לעבור שיפוץ ב-50 מיליון שקלים.
אבישי ברוורמן: מתי השיפוץ ייגמר?
<גדעון גולבר: תוך שנה, זה ייקח שלוש-ארבע שנים.
לאה ורון: מי אמור לשפץ אותו?
<גדעון גולבר: חברת נמלי ישראל יחד עם נמל אילת.
<גדעון גולבר: אנחנו משקיעים 40-30 מיליון שקל.
<גדעון גולבר: נוצר אבסורד: מצד אחד, המדינה מבקשת תוך חמש שנים להביא מכולות, להביא מטענים אחרים.
<גדעון גולבר: בשלוש השנים הקרובות אנחנו צריכים לשפץ את הרציף.
<גדעון גולבר: גם נותנים שלוש שנים על כלי רכב.
<גדעון גולבר: הייתי ממליץ, שלפחות להאריך את זה משלוש שנים לחמש שנים.
<גדעון גולבר: גם זה הטווח שנמצא בהפרטה, לחמש שנים, להביא מכולות, וכך היתה קורלציה בין הנתון שצריך להגדיל את נפח הפעילות עם מכולות, וגם לתת פטור על כלי הרכב, כי להביא מכולות כשהרציף משופץ זה נושא בעייתי, כי המנופים לא יכולים לזוז ברציף.
<גדעון גולבר: כלי רכב מיובאים יורדים לבד – כמובן, עם העובדים, אבל לא צריך מנופים ולא צריך כלום.
<גדעון גולבר: לכן אני מבקש לשנות שני נושאים - אחד זה ה-10 אחוז שביקשתי, והדבר השני, לתת חמש שנים במקום שלוש שנים.
<גדעון גולבר: אני חושב שהמהלך הזה של הפרטת נמל אילת הוא מהלך נכון, בעיתוי נכון.
<גדעון גולבר: ואם רוצים באמת להצליח בהפרטה, דברים מסוג זה צריכים להיות ממומשים בשטח.
אבישי ברוורמן: את העמדה הזו, אני מניח, כבר נציגי משרד התחבורה קיבלו ממך קודם.
אבישי ברוורמן: זו פעם ראשונה שאתם שומעים את העמדה הזאת?
אבישי ברוורמן: אחד הדברים שמדהימים אותי לפעמים בתפקוד של המשילות הישראלית, ואין לזה קשר ל-3.5 אחוז או ל-18, 20 שרים, שאתה בא לוועדה, ופעם ראשונה שאנשים מעלים את הנושא, זה כאן.
אבישי ברוורמן: אני, שניהלתי קצת בחיים שלי, ידעתי שבדרך כלל כשבאים לוועדה, באים להחליט, ולפני זה מכינים את כל הדברים וסוגרים, ואז יש דברים קטנים.
אבישי ברוורמן: פה כל דבר שמגיע זה כאילו פעם ראשונה מגיע אחרי שמדברים הרבה שנים.
אבישי ברוורמן: משהו מאוד מוזר לי בדברים האלה.
<צביקה שפירא: אני צביקה שפירא מרשות הספנות והנמלים.
אבישי ברוורמן: רשות הספנות והנמלים היא גוף סטטוטורי, או גוף כפוף לגמרי למשרד התחבורה?
אבישי ברוורמן: יחידת סמך במשרד התחבורה.
אבישי ברוורמן: איך זה שפעם ראשונה השיחה הזאת עולה?
<צביקה שפירא: אנו, כרגולטור של הנמלים והספנות, זאת לא פעם ראשונה ששמענו על זה.
אבישי ברוורמן: לכן מה תשובתך?
אבישי ברוורמן: כי יש פה נימוק הגיוני.
אבישי ברוורמן: שאלו פה שתי שאלות: אחת אומרת, שאני רוצה את ה-10 אחוז ממה שמגיע אליי ולא ממה שמגיע לנמל אשדוד, שאני עושה גם אותי וגם את נמל אשדוד.
אבישי ברוורמן: שאלה שנייה אומרת: אני צריך את המכולות, אני עושה שיפוץ.
אבישי ברוורמן: אם לא יהיה לי הזמן המתאים, אולי באמת הדברים לא יהיו אפקטיביים.
אבישי ברוורמן: מה התשובות?
<צביקה שפירא: לגבי ה-10 אחוז, גם פורסם בהחלטת הממשלה טרום ההפרטה - - -
אבישי ברוורמן: אני לא שואל על פרוסס.
<צביקה שפירא: חלק מהמכרז, לקחו בחשבון את ההפרטה.
אבישי ברוורמן: חישוב ההכנסות והדברים, והחישוב של ה-10 אחוז מהמכלול לקחו בחשבון שזה רנטבילי, ולכן נתנו את המספר הזה.
<צביקה שפירא: ויחד עם זה, גם משך הזמן.
<צביקה שפירא: היו לא מעט דיונים בין משרדי הממשלה, בעיקר עם משרד האוצר, שהיו בתהליך של ההפרטה, וזה מה שהוחלט, ואלה התנאים שהיו ערב ההפרטה.
אבישי ברוורמן: כשכולם העלו את הנושאים הללו בחשבון, נלקחו בעלות תועלת, וזו לא הפעם הראשונה, כלומר הנושאים הללו – מי הגורם המוסמך שטיפל בהם מלבדך?
אבישי ברוורמן: שר התחבורה?
<צביקה שפירא: משרד האוצר.
אבישי ברוורמן: מי במשרד האוצר היה האדם שליווה את זה, התייחס לזה?
<צביקה שפירא: אגף תקציבים.
אבישי ברוורמן: יש פה מישהו מאגף תקציבים?
<צביקה שפירא: ורשות החברות, שנמצאים פה.
<אתי בנדלר: יש פה מישהו שהיה שותף בוועדת המכרזים?
<גונן גומלסקי: את מדברת על הוועדה למכירת מניות- - -
<אתי בנדלר: כן.
<אתי בנדלר: אני מרשה לעצמי להסתמך, למרות שזה לא מקור מהימן, ולכן אני מבקשת תגובה – אני מצאתי כתבה בעיתונות שפורסמה ב-8 בנובמבר 2012, ולפיה המדינה סירבה להצעת פפו ספנות, להוסיף 30 עד 40 מיליון שקל למחיר רכישת פעילות נמל אילת בתמורה להשארת בלעדיות הנמל על ייבוא מכוניות מהמזרח הרחוק.
<אתי בנדלר: כלומר הם ביקשו להאריך את התקופה מעבר לשלוש שנים תמורת הגדלת - - - זה מה שנאמר כאן, לכן אני מבקשת תגובה – והמדינה אמרה להם בוועדת המכרזים: אנחנו לא נאריך את התקופה מעבר לשלוש שנים.
אבישי ברוורמן: ואני מוסיף לדבריך: נאמר כאן על-ידי המנכ"ל, שההצעה הזאת, להאריך את התקופה - - -
<אתי בנדלר: שנדונה בפני ועדת המכרזים, ושוועדת המכרזים דחתה אותה.
<אתי בנדלר: השאלה, אם זה נכון.
אבישי ברוורמן: אדוני, אתה יכול לפרט?
אבישי ברוורמן: היית חבר בוועדה?
<גונן גומלסקי: אני לא חבר בוועדה, אבל הייתי משתתף בוועדה.
<גונן גומלסקי: מה שעמד והיה ידוע למשתתפים בהליך המכירה זו החלטת הממשלה מאפריל 2012, ששם נקבעה תקופה של שלוש שנים, ובי"ת, נקבעה ההחרגה ב-10 אחוז, כי הוראה זו לא תחול על כלי רכב בהיקף שאינו עולה על 10 אחוז מכלל ייבוא כלי רכב לישראל בשנה הקודמת לכן.
<גונן גומלסקי: זה היה בהחלטת הממשלה באפריל.
אבישי ברוורמן: החלטת הממשלה, שהקונה של הנמל הבין את זה וכולם, והוא ידע בדיוק עם עורכי הדין שלו ועם הכלכלנים שלו, שהמכלול זה אשדוד פלוס אילת, וזה המספר.
אבישי ברוורמן: הוא ידע כל המידע.
<גונן גומלסקי: אני רוצה להוסיף ששלוש השנים נקבעו, כפי שאמר צביקה, בדיונים שהתקיימו בין משרדי הממשלה, בין אגף תקציבים, משרד התחבורה ורשות החברות הממשלתיות.
<גונן גומלסקי: הקונה היה מודע להם.
<גונן גומלסקי: גם במהלך התמחרות הציעו לנו להעלות את המחיר ולשנות את - - - הממשלה, אז אמרנו שאנחנו לא נוגעים בהחלטת הממשלה, בתנאים שנקבעו בה, ולא משנים אותה.
אבישי ברוורמן: העמדה ברורה.
<יערה למברגר: בהתייחס לדוגמה המספרית שניתנה פה, ם ה-70 אלף, ה-10 אחוז, להפחית 25, אני חושבת שיש פה כשל מסוים, כי אם נשים לב לפטור של ה-10 אחוז, חלק גדול ממנו זה היבואנים שעוד קודם ייבאו לא לנמל אילת.
אתי בנדלר: זו שאלה נפרדת שיש לברר אותה.
<יערה למברגר: לכן אפילו מבחינת הדוגמה המספרית, ה-25 אלף האלה, רובם לא יירדו מה-70 אלף, אלא מתייחסים ל-140 אלף שמגיעים לנמל אשדוד, כי כבר בשנים הקודמות הם הגיעו לנמלך אשדוד, לכן גם מספרית אני חושבת שהדוגמה הזו לא יכולה לעמוד.
אבישי ברוורמן: הדוגמה ברורה, שכל המידע הזה היה ברור, הוא היה חלק מהתנאים.
אבישי ברוורמן: הוא היה חלק מניתוח העלות הכוללת של הקונה.
אבישי ברוורמן: הקונה הבין את זה, ולכן בדרך כלל יש מצב שאומרים: קודם כל ניקח את זה, ואחרי זה עוד.
<יצחק זיסמן: אני היועץ המשפטי של הנמל ושל החברה.
<יצחק זיסמן: אני השתתפתי במכרז, ואני ייצגתי את הקונה.
<יצחק זיסמן: באותו זמן ייבוא מכוניות לנמל אילת לא היה בצו, אלא זה נקבע הרשיונות הייבוא של יבואני כלי רכב מהמזרח הרחוק.
<יצחק זיסמן: החלטת הממשלה כמות שזה, עם הפירוט הזה, כמי שהשתתף כל הזמן, זה לא עלה לדיון.
<יצחק זיסמן: אחד הדברים שעלו לדיון, שהממשלה תדאג להמשך ייבוא המכוניות מהמזרח הרחוק לנמל אילת, כדי שנמל אילת יוכל להתקיים עד שאנחנו, הבעלים החדשים הפרטיים, נוכל לארגן את הנמל.
אבישי ברוורמן: אמרתי את זה בתחילה.
<יצחק זיסמן: אבל לא דיברנו על שלוש שנים, לא דיברנו על חמש שנים.
<יצחק זיסמן: אם מישהו היה מבקש - - -
אבישי ברוורמן: אתה רוצה לומר לי שהקונה, ופגשתי בעבר את האחים נקש - הם אנשים מאוד ממולחים - לא ידעו שזה החוזה?
אבישי ברוורמן: הם חתמו את הדברים הללו בלי לדעת?
אבישי ברוורמן: לא מתאים להם.
<גונן גומלסקי: זה הוצג בחדרי המידע.
<גונן גומלסקי: כל המשתתפים בהליך המכירה ראו את זה, עיינו בזה.
<גונן גומלסקי: היו אמורים להעריך את זה.
<גונן גומלסקי: גם המדינה העריכה את זה.
אבישי ברוורמן: האחים נקש, את החלטת הממשלה, לפני שקנו את הנמל, קיבלו את כל המידע.
<גונן גומלסקי: לא רק הם אלא כל המשתתפים.
אבישי ברוורמן: על הדבר הזה, כמו בבית המשפט, אתה מוכן להעיד בשבועה בפני אלוהים ואדם.
<יצחק זיסמן: אני לא רוצה להתווכח עם עובדות.
<יצחק זיסמן: יכול להיות שזה היה בחדר המידע.
<יצחק זיסמן: זה שאני לא ראיתי ושלא שמתי לב, זה לא אומר שזה לא היה.
<יצחק זיסמן: אני יכול לומר על המשא ומתן.
<יצחק זיסמן: בחוזה עצמו אין מילה על זה.
<יצחק זיסמן: מה שכן יש, כשביקשו מאתנו ולחצו עלינו להעלות את המחיר, והעלינו את המחיר, אמרנו: תמשיכו עם רשיונות הייבוא, שייבוא המכוניות מהמזרח הרחוק ימשיך להגיע דרך הנמל.
<יצחק זיסמן: יכול להיות שזה היה בחדר המידע, אבל – כמו שאומר: למה לא ביקשתם חמש שנים, ונתנו לכם רק שלוש – זה לא היה.
אבישי ברוורמן: יהודה רודד, בבקשה.
<יעקב יהודה רודד: קודם כל, אני מאחל לכם הרבה הצלחה, למרות שהנתונים שמסרתם לא היו מדויקים.
<יעקב יהודה רודד: היום הייבוא לאילת, לפי רשיונות הייבוא, מחויב אך ורק לכלי רכב מיפן ולא מהמזרח הרחוק.
אבישי ברוורמן: כלומר לא קוריאה, לא סין, לא וייטנאם.
<יעקב יהודה רודד: יחד עם זאת, השירות שיבואני הרכב מקבלים בנמל אילת, כולל מקומות אחסנה, הוא שירות כזה שמעדיפים לייבא רכב לנמל אילת גם ממקומות אחרים, שלכאורה אני לא מחויב, לא לפי החוק, לא לפי הצו ולא לפי ההגבלות - - -
אבישי ברוורמן: כי השירות באילת עדיף.
<יעקב יהודה רודד: כן.
<יעקב יהודה רודד: אדוני המנכ"ל, קיבלת מחמאה.
יצחק וקנין: העלויות קטנות יותר דרך אילת?