GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהים צרצור: מביקורים רבים שלי בנגב שמעתי כל-כך הרבה תלונות גם בנושא חלוקת הדואר שם, והם סובלים קשות מאיחור בהגעת מכתבים, דבר שגורם להם אסונות מבחינת הרבה שירותים.
אברהים צרצור: שאלתי היא איך אתם מטפלים בסוגיה הזאת, ואם יש לך מידע איך אתם יכולים לפתור בעיות מהסוג הזה.
אברהים צרצור: הדבר השלישי, דיברת על 7,000 עובדים בחברת דואר ישראל.
אברהים צרצור: שאלתי הפשוטה היא – היות ש-20% מכלל האוכלוסיה הם ערבים, וישנם 65 יישובים ערביים – האם יש לך אינפורמציה מהו אחוז העובדים הערביים ובאילו תפקידים, הרי ישנם תפקידים זוטרים ותפקידים בכירים.
אברהים צרצור: למשל, בחברה עצמה, בדירקטוריון, האם ישנם ערבים?
אברהים צרצור: והדבר האחרון, ומבחינתי הוא החשוב ביותר – חרתתם על דגלכם גם מעורבות בפרויקטים חברתיים, ברוך השם, אתם נמצאים בעובי הקורה.
אברהים צרצור: האם בקנה שלכם ישנם פרויקטים שאתם מבצעים ומיישמים בתוך המגזר הערבי, ושהם חלק מהאסטרטגיה שלכם במעורבות בפרויקטים חברתיים?
אבישי ברוורמן: תודה לך.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אילטוב, בבקשה.
רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אומנם לא הייתי בתחילת הדיון, אבל אני שומע פה הרבה מאוד דברים, וחשוב לציין שגם בתחום ההצהרות של חברת הדואר הם בעד התחרות.
רוברט אילטוב: אני לא שומע את זה בהמשך המשפטים בדיון פה, ואנחנו גולשים לכיוון שהתחרות הזאת פוגעת בחברת הדואר.
רוברט אילטוב: יכול להיות שכן, והרגולטור כנראה לא נתן את הדעת על כך.
רוברט אילטוב: צריך לראות איך אפשר לתקן את הדברים.
רוברט אילטוב: לא פעם אנחנו בוועדת הכלכלה קידמנו הגנות ינוקא למתחרים קטנים כדי ליצור תחרות אוניברסלית שהצרכן ירוויח ממנה בסופו של דבר, ויכול להיות שנפלו פגמים.
רוברט אילטוב: מצד שני, לא צריך לשפוך את התינוק עם המים ולסגור את התחרות.
רוברט אילטוב: חברת בזק ויתרה על הרבה מאוד מהדברים ובסוף נשארה עם תשתיות, ומהתשתיות האלה היא מרוויחה יפה מאוד.
רוברט אילטוב: לחברת הדואר יש תשתיות ומהן אפשר להרוויח יפה מאוד.
רוברט אילטוב: לגבי בדיקת המבקר, אנחנו צריכים לקבל את מסקנות הבדיקה קודם, לפני שהוועדה תגבש מסקנות, כי אם היא בניגוד עניינים אז המסקנות שלה לא רלוונטיות.
רוברט אילטוב: לכן חשוב לדייק.
רוברט אילטוב: כי אם ישנם מינויים וישנה בעיה בנושא קבלת עובדים ודברים נוספים, זה בטח נופל על תקציב חברת הדואר, ואת הדבר הזה צריך לתקן.
רוברט אילטוב: יכול להיות שגם זה ישפר את המצב.
רוברט אילטוב: אני חוזר ואומר, נושא התחרות חשוב לוועדה הזאת.
רוברט אילטוב: לא פעם העברנו החלטה - - - אבל צריך לבדוק איפה הבעיה האמיתית ואותה צריך לתקן.
אבישי ברוורמן: אני מסכים עם כל מילה.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת מיכל בירן, אני רואה שאת מצוננת.
מיכל בירן: כן.
מיכל בירן: אולי יש לי אלרגיה לתחרות.
רוברט אילטוב: לא אלי, אני מקווה.
מיכל בירן: אני מחזיקה בדעה ההופכית לשלך, רוברט.
מיכל בירן: דבר ראשון, חשוב לשים על השולחן, דין דפוס "בארי" הוא לא דין בנק הפועלים וגופים אחרים בהם אנחנו מתעסקים בדרך-כלל.
מיכל בירן: מדובר בגוף שגם נותן פרנסה לאנשים באיזור, שנמצא בפריפריה בעצמו, וגם את זה חשוב להגיד.
מיכל בירן: זאת אומרת, זה לא טובים מול רעים.
רוברט אילטוב: בגלל זה אמרתי שצריך לתת להם הגנות ינוקא, כמתחרים.
<לאה ורון: ינוקא הם כבר לא.
מיכל בירן: מצד שני, לא בכל מצב צריך לקדש תחרות, במצב הזה שבו אנחנו אומרים שלמדינה יש אינטרס לתת לאזרחים שלה שירות אוניברסלי.
מיכל בירן: שירות אוניברסלי אינו משתלם כלכלית בשום תחום כמעט.
מיכל בירן: זו לא בושה להגיד, יכול להיות שחברת הדואר לא צריכה להיות חברה רווחית, אבל המדינה צריכה לשפות אותה על האלמנט - - -
רוברט אילטוב: אבל גם בזק היתה חברה ממשלתית.
<דורון קורן: אין בעיה, שיעלו את המחיר אבל שייתנו שירות הוגן.
מיכל בירן: בסדר, אבל כשיש מלחמה אז החבר'ה של חברת חשמל הולכים לתקן תיקונים, והחבר'ה של בזק לא.
רוברט אילטוב: ובזק בזמן מלחמה נותנת שירות, מה לעשות.
מיכל בירן: זה דיון אחר שעוד ניכנס עליו, על ההבדל בזמן מלחמה בין גופים פרטיים לגופים ציבוריים.
אבישי ברוורמן: חבר'ה, הסורים על הגבעות, אבל רק רגע.
מיכל בירן: מצד אחד, תחרות זה חשוב ואף אחד לא מדבר על שינוי הסטטוס קוו, ולא על הפרטה.
מיכל בירן: אני לפחות אילחם על זה.
מיכל בירן: אבל מצד שני, גם לא על לקיחת חלקים מהשוק שכבר נפתחו לתחרות.
מיכל בירן: במצב העניינים הנתון כפי שהוא, כן צריך לראות איך המדינה, בגלל שזה יעד חברתי שלה, משפה על השירות האוניברסלי.
מיכל בירן: אבל לכל אלה עם הטענות – ואפילו בתור חברת מפלגת העבודה אני רואה איך המכתבים שאני שולחת לפעילַי במגזר הערבי חוזרים כלעומת שבאו, כי בסופו של דבר אף אחד לא חילק אותם – וחלק מהטענות האלה מוצדקות, אבל בסופו של דבר כשיש לכם טענות מול "הוט" או "yes", אתם יכולים לעמוד מול שירות הלקוחות שלהם מהיום ועד להודעה חדשה.
מיכל בירן: כשמדובר בחברה ממשלתית שניתנת תחת רגולציה, אז אני מקווה שיש מה לעשות עם הבעיות, ויש בכלל טענה ולגיטימציה לשפר אותן, ואני אשמח לעזור בעניין.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אשר, בבקשה.
יעקב אשר: כולנו יודעים שתחרות היא דבר טוב, אבל תחרות צריכה להיות משחק הוגן.
יעקב אשר: לדעתי, הגופים צריכים היו צריכים להתחרות על אותו נתח שוק, כלומר, על כל האפיונים שלו, בין אם הוא גוף ממשלתי, סמי-ממשלתי, או הגופים הפרטיים.
יעקב אשר: אם היו בונים את הרגולציה או את המכרזים האלה כך שניתנת האפשרות לחברות פומביות להיכנס בהן בצורה כזאת שאין אפשרות להחזיק רק עיר בגוש דן - - -
אבישי ברוורמן: אלא אם כן זה בני-ברק.
יעקב אשר: בני-ברק זה הכי קל, הבתים קרובים אחד לשני.
אבישי ברוורמן: למי שלא יודע, חבר הכנסת אשר היה ראש עיריית בני-ברק.
יעקב אשר: תחרות עם תנאים שווים לכולם תביא, כשנצא מהחדר הזה וזה יתחיל בצורה נכונה, גם לשיתופי פעולה בסופו של יום, גם לגבי מתקני דואר.
רוברט אילטוב: שיתוף פעולה זה קרטל, אני מבקש.
יעקב אשר: שיתוף פעולה הוא לא קרטל.
יעקב אשר: שיתוף פעולה אומר שחברות יודעות שיש להן חלק מסוים בצפון, חלק במרכז, חלק בדרום, וגם לחברה המתחרה, גם אם היא דואר ישראל, יש חלק בדרום, חלק בצפון וחלק במרכז, ויש איזשהו איזון בעניין, ואז האזרחים יקבלו את השירות המלא גם במקומות שאינם רווחיים, כי זה חלק מאותה חבילה.
יעקב אשר: ובסופו של דבר, תהיה תחרותיות, זה יהיה כלכלי ולא יסתמך, כפי שאמרה חברת הכנסת קודם, רק על תקציבים ממשלתיים - - -
<יורם בונן: יורם בונן בשם "מסר".
<יורם בונן: אני מבקש לעשות סדר, אדוני.
<יורם בונן: מוכרים לנו פה משהו פעמיים.
<יורם בונן: כשפתחו את השוק לתחרות השאירו לחברת הדואר את עיקר השוק סגור בפני המתחרים כדי שיהיה להם מקור מימון לשירות האוניברסלי.
<יורם בונן: לכן, להגיד עכשיו שבמקטע שכן נפתח לתחרות: שם אנחנו לא מאוזנים – הרי זה עולם הפוך.
<יורם בונן: התחרות הבלתי-הוגנת היא בדיוק הפוכה, כי למתחרים לא נותנים להיכנס למרכזי חלוקה, חרף מה שנאמר כאן - - -
אבישי ברוורמן: לא, לא.
אבישי ברוורמן: אמרו שאתם לא יכולים להיכנס למרכזי החלוקה.
<יורם בונן: אבל אז המודל החדש לחישוב נתח שוק, לפיו אנחנו לוקחים מאה אחוז ומחזירים 50% הוא בדיוק הפוך.
<גיורא עוז: אבל דואר פרטי - - -
<גיורא עוז: רק מילה אחת אולי - - -
אבישי ברוורמן: המילה שלך כבר נאמרה, ואנשים הבינו.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להתקדם.
<שלומי דגן: שלומי דגן, כלכלן של המועצה הישראלית לצרכנות.
אבישי ברוורמן: בקצרה, בבקשה.
אבישי ברוורמן: אודי פלג אמר לי שאתה מגיע ושאתה יודע לצמצם.
<שלומי דגן: קצת מפריע לי שהדיון נסב סביב הרווחיות של הדואר ולא סביב השירות.
אבישי ברוורמן: לא, לא, היה פה דיון על האיכות, על הצרכנים, ועל כל הדברים האלה.
<שלומי דגן: המועצה הישראלית לצרכנות מקבלת מדי שנה 38,000 פניות.
<שלומי דגן: אתמול נברתי בפניות בהקשר לדואר, ואחת-אחת, כל הפניות הן בנושא שירות.
<שלומי דגן: תלונה מייצגת לדוגמה היא שהתור היה ארוך עד מאוד, הסניף קטן מאוד, אין מזגן, אין מאוורר, אשנב אחד מתוך שניים – זה מה שמאפיין את התלונות נגד הדואר במועצה הישראלית לצרכנות.
אבישי ברוורמן: יש לך סטטיסטיקות על זה?
<שלומי דגן: לא, אין לי.
אבישי ברוורמן: מר שילה אמר שהגיעו בסך-הכול 250 תלונות.
<שלומי דגן: גם אצלנו זו בדיוק אותה תופעה.
<שלומי דגן: למה ציינתי 38,000?
<שלומי דגן: כי מספר התלונות על הדואר הוא עשרות בודדות, ספורות.
<שלומי דגן: למה זה ככה לפי הערכתנו?
<שלומי דגן: ויש לנו ניסיון בתחום הזה – תלונות עם סכומים נמוכים או תלונות שמגיעות למצב של אדישות רציונלית, כשהצרכן רואה - - - מול הבית שלו, אז בחודש הראשון הוא מתעצבן, בשנה הראשונה הוא כועס, ולאחר מכן הוא כבר לא רואה את זה בכלל.
<שלומי דגן: זאת אומרת, יש דברים שצרכנים מבליגים עליהם ולא מתלוננים.
<שלומי דגן: אחד הפתרונות הכי טובים לעניין הדואר הוא שיהיה דוח תלונות אחת לשנה, בדומה לבנק ישראל.
אבישי ברוורמן: תעביר לנו את ההמלצות.
אבישי ברוורמן: מי נמצא כאן מ"ישראל יקרה לנו"?
<גליה שמילוביץ גרינגרד: אני מטעמם.
אבישי ברוורמן: בדקתם בזמן המחאה החברתית ולאחר מכן – מהי העמדה שלך על רמת השירות המופרט?
<גליה שמילוביץ גרינגרד: לא גיבשנו עמדה בעניין השירות המופרט של הדואר.
<גליה שמילוביץ גרינגרד: אני לא רוצה להתייחס לזה כי אנחנו לא מתייחסים למה שאין מידע עומק לגביו.
<גליה שמילוביץ גרינגרד: אנחנו כאן לעניין הבנק.
אבישי ברוורמן: את עניין הבנק עוד לא התחלנו.
<גליה שמילוביץ גרינגרד: הקדמתי?
אבישי ברוורמן: הקדמת ואיחרת.
<פסח שחר: אפשר הערה קטנה?
אבישי ברוורמן: מר פסח מכפר גנים, בבקשה.
<פסח שחר: אני עוסק בתקשורת 60 שנה.
אבישי ברוורמן: מה המקצוע של אדוני?
<פסח שחר: אלקטרוניקה, תקשורת, טלפונים, מרכזיות.
אבישי ברוורמן: אה, בעניין הפיזי.
אבישי ברוורמן: לא בעניין של יועצי תקשורת.
<פסח שחר: בתכנון, במערכות, בצה"ל ועוד.
<פסח שחר: הטענה של הדואר לגבי הפריפריה, זה בדיוק אותה טענה שהיתה לבזק כשפיזרו את הטלפונים, תזכרו את זה.
רוברט אילטוב: יש מולי גרף ואני רוצה לדעת עד כמה הוא נכון, לגבי עלות בול יחידי לבין בולים שנמכרים בכמויות.
רוברט אילטוב: למה יש שוני דרסטי בין בול יחיד לצרכן, לבין בולים לחברות הגדולות, שיש להן כסף לשלם?
רוברט אילטוב: וזה הפרש של יותר ממאה אחוז.
<אדם גרוסמן: אני אדם גרוסמן, נציג החטיבה החוץ-בנקאית בלשכת המסחר.
<אדם גרוסמן: בנושא שליחי הדואר, לכאורה יש לכם יתרון גדול מאוד, ציינת פה שיש לך 1,000 מכוניות.
<אדם גרוסמן: חברת הדואר היתה צריכה להיות הכי גדולה בארץ ולתת מחירים הכי תחרותיים בנושא שליחויות עסקיות.
<ששי שילה: קודם כל, חשוב שנדע, שוק הדואר בארץ ובעולם נמצא בירידה מתמדת.
<ששי שילה: ויותר מזה, כמות הדואר פר נפש בישראל היא בערך שישית מבאירופה ובמקומות אחרים.
<ששי שילה: נקודה שנייה, חשובה מאוד, שאני רוצה לציין באוזני חברי הכנסת – מחירי הבולים, גם בדואר הכמותי וגם בדואר היחידי, וכל השירותים שניתנים במסגרת השירות האוניברסלי, נקבעים בתקנות על-ידי משרד התקשורת ומשרד האוצר, הרגולציה, ואין לנו שליטה.
<ששי שילה: כדי להעלות מחיר של בול באגורה נדרשת חתימה של שני שרים.
אבישי ברוורמן: אתם מונופול, ולכן המונופול הזה - - -
<קריאה: יש מקל ויש גזר במונופול.
<קריאה: מה לעשות?
רוברט אילטוב: כלומר, האוצר מקדם את העובדה שהדואר הפרטי יעלה פי שניים?
<ששי שילה: כן.
<ששי שילה: התשובה היא כן.
<אתי בנדלר: כן, ועדת הכלכלה מאשרת את זה אפילו.
<ששי שילה: מתוך 750 יחידות, קרוב ל-420 יחידות הן סוכנויות.
<ששי שילה: לאו דווקא במגזר הערבי, אלא בכלל מדינת ישראל.
<ששי שילה: אין לי נתונים מדויקים, אבל יש לנו ייצוג הולם ולא רע גם מהמגזר הערבי, כולל בדירקטוריון.
<ששי שילה: יש לנו דירקטור רואה-חשבון מהמגזר הערבי, והוא חבר דירקטוריון נמרץ וטוב.
אבישי ברוורמן: מה שמו?
<ששי שילה: בשאר קאסם.
<ששי שילה: אגב, לאחרונה פתחנו בית דואר גדול בכניסה לאום אל-פחם, ובכפר קרע אנחנו בונים עכשיו.
<ששי שילה: כלומר, יש לכך תשומת לב.
<ששי שילה: בקדנציה הקודמת היתה פנייה של חבר הכנסת אחמד טיבי לעניין טייבה וגם שם נתנו פתרונות.
<ששי שילה: זאת אומרת, אנחנו ערים לבעיות ונותנים פתרונות.
<ששי שילה: דיברת על התושבים הלא מוכרים בנגב – אחת הבעיות שאנחנו צריכים להתמודד אתן, היא בעיה של כתובות.
<ששי שילה: יש לנו את הבעיה הזאת במזרח ירושלים, אין כתובת לתושב.
חנא סוייד: אז איך בודקים - - - ?
<ששי שילה: קודם כל, אני לא קובע את הכתובות.
<ששי שילה: אם יש כתובת, אני יודע להגיע.
<ששי שילה: אם אין כתובת, יש בעיה.
<ששי שילה: במזרח ירושלים למשל, הדוור מכיר את המשפחות ולפי זה נותן דואר.
<ששי שילה: אין כתובת, אבל הוא מגיע.
<ששי שילה: ואחת הסוגיות בהן דנו בשעתו גם עם ראש עיריית ירושלים – תסדירו את עניין הרחובות, השמות וכולי, ונדע להגיע ולחלק דואר.
רוברט אילטוב: עכשיו אני מבין, יושב-ראש הוועדה, למה המכתבים שלה חוזרים מהמגזר הערבי – אין כתובת.
אבישי ברוורמן: ששי, אני רוצה לעבור לנושא הבנק.
אבישי ברוורמן: זה מה שמעניין אותי.
<ששי שילה: אני מגיע לעניין הכספי, אני רוצה לענות רק על שתיים-שלוש שאלות.
<ששי שילה: אני בא לזה, אני מבטיח.
<ששי שילה: האמן לי, גם הבנק חשוב לנו לא פחות.
<ששי שילה: בנושא השליחים, כן יש לנו שליחים, יש חברות שליחים וכולי.
<ששי שילה: הציבור חושב שכל דבר דואר שהוא מקבל לתיבת הדואר הוא חברת דואר ישראל.
<ששי שילה: הציבור לא יודע שיש תחרות.
<ששי שילה: אפרופו התלונות כאלו ואחרות שמתקבלות, אנחנו מקבלים הרבה תלונות שבכלל לא נוגעות אלינו.
<ששי שילה: הן נוגעות למתחרים או לגופים אחרים שמחלקים וכולי.
<ששי שילה: השירות האוניברסלי עולה כסף.
<ששי שילה: בעבר היו מקורות סבסוד לשירות האוניברסלי.
<ששי שילה: קח בחשבון גם, מצד אחד, את הירידה בכמויות הדואר בסך-הכול, ובצד שני, התשומות שלנו קבועות – רכבים, עובדים, וכולי, ולכן נוצר עם השנים פער בין ההכנסות להוצאות.
אבישי ברוורמן: האם אתה מסכים שהיתה לכם בעבר בעיה של חוסר יעילות בניהול?
אבישי ברוורמן: תגיד את זה בעדינות המתבקשת.
<ששי שילה: אנחנו כל הזמן נמצאים בתוך תהליך של להפוך כל אבן כדי להתייעל, לשפר תהליכים ולצמצם, ולאחרונה הגענו לסיכום עם ארגון העובדים על הוצאה של קרוב ל-50 עובדים ותיקים בהסכם קיבוצי משותף, מתוך מקום של התייעלות, ובלי לקלוט במקומם עובדים אחרים.
אבישי ברוורמן: כמה הגירעון שלכם כרגע?
אבישי ברוורמן: 11 מיליון?
<ששי שילה: זה הפסד, זה לא גירעון.
<ששי שילה: ההפסד של חברת דואר ישראל בשנת 2012 עמד על כ-115 מיליון שקל.
<ששי שילה: המצב התזרימי של החברה הולך ומידרדר, הקופה הולכת ומידלדלת, לצערי, משום שאנחנו מממנים את השירותים שאנחנו נותנים, ולא רחוק היום בו החברה תגיע למקום של חדלות פירעון ועצירה.
<ששי שילה: אני רוצה שזה יהיה ברור.
<ששי שילה: אנחנו מתריעים בפני הגורמים במשרד האוצר ובמשרד התקשורת – הגשנו תוכנית כוללת להבראה ולהסדרת שוק הדואר כבר בדצמבר 2011, שכללה בתוכה כמה מרכיבים: מרכיבי רגולציה, מרכיבי התייעלות, הכוללים, אם צריך, פיטורי עובדים, כולל גמישות תעריפים וטיפול בתחרותיות.
<ששי שילה: ולצערי, לא קרה דבר.
אבישי ברוורמן: ששי, אני עוצר אותך כאן.
אבישי ברוורמן: אני רוצה התייחסות קצרה של מר ביאליסטוק ממשרד התקשורת ומר סופר ממשרד האוצר.
<נתי ביאליסטוק: אני יכול להתייחס רק לשאלות שנוגעות לרגולציה מכיוון שהסמכויות בעניין ההתייעלות – שכר, עובדים וכדומה – נמצאות, לשמחתי או לצערי, בידי משרד האוצר.
<נתי ביאליסטוק: בענייני הרגולציה, כל הפניות של חברת התקשורת שמגיעות לפתחנו נדונות לגופו של עניין.
<נתי ביאליסטוק: בגדול, אם חברת הדואר תהיה הוגנת היא תגיד שגם אין לה טענות בעניין הזה.
<נתי ביאליסטוק: אישרנו להם שירותים - - -
אבישי ברוורמן: מר ביאליסטוק, אני מעביר את השאלה לאוצר.
אבישי ברוורמן: אתה אמרת את, מה שנקרא, מצוות אנשים מלומדה.
אבישי ברוורמן: אומר יושב-ראש חברת הדואר, ואני מסתכל בעיניים של יושב-ראש העובדים מר פרג'ון, שהחברה הזאת מתקדמת להיות חדלת פירעון, שהמצב הזה הולך ומידרדר וכל הזמן דוחים את ההחלטות.
אבישי ברוורמן: העובדים כאן הם שקטים והגונים מאוד.
אבישי ברוורמן: אנחנו לא צריכים להביא איזה אלון חסן, נכון?
אבישי ברוורמן: העובדים הגונים ורציניים, אבל הם מצפים וצריך להגיע לפתרון.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לסכם את הדיון הזה ולעבור לנושא הבא.
אבישי ברוורמן: ברור לכולנו, ואומר גם היושב-ראש שהם בעד תחרות, אבל המטרה שלנו, קודם כל, היא מה אנחנו מבטיחים לאזרחי מדינת ישראל?
אבישי ברוורמן: שתהיה להם איכות מוצר מבחינת השירות, שנאפשר תחרות שהיא תחרות הוגנת, ולכן הרגולטור צריך לתקן או לשנות מה שהיה.
אבישי ברוורמן: ששי, אם לא עושים כלום, תוך כמה שנים אתה צריך לסגור את העסק?
<ששי שילה: בסוף השנה הבאה.
אבישי ברוורמן: רבותי, בסוף השנה הבאה.
אבישי ברוורמן: לצערי, מכיוון שאני בכנסת שבע שנים, אחרי הדברים בכנסת יש הצהרה, ובסוף, דקה לפני הסוף, פתאום, כמו שיש לנו דיון מחר על רשות השידור, כולם יקפצו.
אבישי ברוורמן: ולכן אני מבקש עכשיו ממשרד האוצר, וממשרד התקשורת – אני יודע ששר התקשורת לומד את הנושאים – אני מבקש לבוא לכאן ולהציג את הפיתרון, כולל הנקודות שהועלו פה לגבי האוכלוסיות הממודרות עליהן דיבר מר מלמד ואחרים, איך אנחנו מגיעים לשירות שהוא אוניברסלי, איכותי, שכולל את כפר גנים, ומצד שני, שהחברה הזאת היא רנטבילית וחברות אחרות בתנאי תחרות הוגנת יכולות לשרת את הפריפריה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נבדוק גם את ועדת רייך.
אבישי ברוורמן: אם יש בעיות עם המבקר והיא תיפסל, זה דבר אחר.
אבישי ברוורמן: אבל אני מבקש מילה אחת מהאוצר.
אבישי ברוורמן: אני חוזר, יושב-ראש חברת הדואר הממשלתית אומר: תוך שנה וחצי אני סוגר את החברה, העסק לא רנטבילי.
אבישי ברוורמן: כמה פעמים צריך לומר את הדבר הזה כדי שייעשו דברים רציניים לגבי שוק הדואר?
אבישי ברוורמן: מר סופר, אייכה?
אבישי ברוורמן: מר לפיד? אין מר סופר מהאוצר?
<קריאה: נגמר להם הכסף.
<לאה ורון: מר סופר הוא מבנק ישראל.
<לאה ורון: מהאוצר צריכים להיות פה אלון, יפעת או מאיר.
<לאה ורון: מי הם הנציגים של האוצר?
אבישי ברוורמן: מיהם הנציגים של שר האוצר?
רוברט אילטוב: ואם הוא יכול לתת תשובה למה הפרש כל-כך גדול בין הלקוח הבודד ללקוח - - -
<אלון מורגנשטיין: אני נציג החשב הכללי.
אבישי ברוורמן: אתה יכול להשיב לשאלה ששאלתי?
<אלון מורגנשטיין: לגבי הסוגיה האוניברסלית והשירותים?
אבישי ברוורמן: לגבי זה שהחברה הזאת לדברי מר שילה היא חדלת פירעון, היא הולכת להיסגר עוד מעט, יש פה משבר טוטלי.
אבישי ברוורמן: אנחנו צריכים להחליט איך אנחנו בונים את התחרות, איך אנחנו עושים רגולציה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נתעורר בעוד שנה, העובדים יתחילו להדליק צמיגים – זה מה שאנחנו רוצים?
<אלון מורגנשטיין: הנושא בבדיקה.
<אלון מורגנשטיין: יש שר חדש, יש מנכ"לית חדשה, יש עבודת מטה שנעשית בעניין.
אבישי ברוורמן: אני מכיר את יעל מצוין ובמשך שנים.
אבישי ברוורמן: אני מבקש שתעביר את המסר גם לשר האוצר וגם למנכ"לית – הנושא הזה בוער, דואר זה דבר שכואב לכולנו, ואומר לך היושב-ראש שהעסק הזה הולך ל-chapter 11, כפי שקוראים לזה בארצות-הברית.
<אלון מורגנשטיין: יש צוות ויש עבודה שנעשים בנושא.
אבישי ברוורמן: אני מבקש, אנחנו נזמן אתכם לדיון בנושא הזה.
אבישי ברוורמן: אני מעביר את הדיון לחלק השני, לנושא בנק הדואר.
רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, בנוגע לתעריפים, זה מקור הבעיה לדעתי, ולא קיבלנו תשובה מהאוצר, אני מבקש שיבדקו גם את הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: אל תחכו לועדת רייך.
אבישי ברוורמן: תתחילו לקדם את זה.
<נתי ביאליסטוק: יש הסברים לכך, אבל חבל להיכנס לזה כרגע.
<נתי ביאליסטוק: יש הבדלים בעלויות.
אבישי ברוורמן: מר ביאליסטוק, אני אספר לך סיפור בענייני ועדות.
אבישי ברוורמן: כשהייתי נשיא אוניברסיטה היו פונים אלי לעמוד בראש ועדות.
אבישי ברוורמן: פעם אחת פנה אלי השר וילנאי, היום הוא שגריר בסין, ואז הוא היה שר התרבות, המדע והספורט, והוא אמר לי, בוא תעמוד בראש ועדה לתפקוד המוזיאונים בישראל.
אבישי ברוורמן: ישבתי במוזיאון ארץ ישראל בתל-אביב, הזמנתי את כל ראשי המוזיאונים, כל אחד לעשר דקות, וכל אחד מהם אמר שיש לו גירעון.
אבישי ברוורמן: חזרתי לשר, אמרתי, כסף יש לך?
אבישי ברוורמן: הוא אמר, אין לי.
אבישי ברוורמן: אמרתי, אין ועדה.
אבישי ברוורמן: וסגרתי אותה.
אבישי ברוורמן: לכן, אנחנו רוצים שאנשים יבינו שהנושא הזה רציני, ואני לא מדבר על 7,000 עובדים שמתנהגים בהגינות ובנימוס.
אבישי ברוורמן: לכן אמרתי שהנושא הזה דחוף מאוד.
אבישי ברוורמן: 2.
אבישי ברוורמן: היערכות המדינה לקראת הפיכת בנק הדואר לבנק חברתי
אבישי ברוורמן: לגבי הבנק, אין ספק, אין תחרות בבנקים בישראל.
אבישי ברוורמן: יש דואופול עם עוד כמה בנקים מסביבו.
אבישי ברוורמן: הדרך היחידה לפתוח לציבור הרחב, לעסקים הקטנים והבינוניים שהם לא במשחק, לרוב הצרכנים, היא הקמת בנק חברתי בישראל.
אבישי ברוורמן: היתה הצהרה בעבר.
אבישי ברוורמן: מר זקן, גם בפגישות האישיות בינינו וגם כאן בוועדה, אמר, כן, אנחנו רוצים להפוך את בנק הדואר לבנק חברתי.
אבישי ברוורמן: ואני פותח את הדיון כדי שיציגו כל הגורמים, כולל אנשי הדואר, איך הם רואים הקמת בנק חברתי, שלא יהיה עוד בנק מופרט אלא בנק שישרת את האינטרסים של העסקים הקטנים והבינוניים, האוכלוסיה החלשה, כולל האוכלוסיה המודרת, מר מלמד.
<גליה שמילוביץ גרינגרד: ובבעלות מי הוא יהיה.
אבישי ברוורמן: ובבעלות מי הוא יהיה, יפה.
אבישי ברוורמן: לכן הדיון חשוב מאוד, דיברתי גם עם הנגיד והוא יהיה אורח שלנו.
אבישי ברוורמן: הנושא הזה הוא בעדיפות גבוהה לכולנו.
אבישי ברוורמן: ב-10 ביוני ניפרד מהנגיד.
אבישי ברוורמן: יהיה דיון גדול על התעשייה וכולי.
אבישי ברוורמן: מי פותח?
אבישי ברוורמן: מר שילה?
<ששי שילה: אני אפתח ברשותך, עם מצגת קצרה.
<ששי שילה: (הוועדה צופה במצגת) מבחינתנו, הכותרת של הדיון, של המצגת, היא: בנק הדואר – מנוף לקידום הנגישות והתחרות בשירותים הפיננסיים בישראל.
<ששי שילה: בנק הדואר מהווה גורם מרכזי בתחום התשלומים.
<ששי שילה: אנחנו סולקים קרוב ל-200 מיליארד שקל בשנה.
<ששי שילה: אנחנו אולי הסולק הגדול ביותר של מדינת ישראל.
<ששי שילה: ההכנסות השנתיות של הבנק הן קרוב ל-200 מיליון שקל בסליקה.
<ששי שילה: אנחנו מנהלים היום 350,000 חשבונות פעילים עבור הציבור במסגרת השירותים שאנחנו נותנים – הפקדה, משיכה של שקים וכרטיסי חיוב.
<ששי שילה: החשבונות אינם נושאי ריבית ולא ניתן לתת עליהם מסגרת אשראי.
<ששי שילה: זאת אומרת, הדבר שמבדיל אותנו בעיקר מבנק בפעילות מלאה הוא שאנחנו לא יכולים לתת ריבית על פיקדונות, ולא יכולים לתת אשראי, מצד שני.
<ששי שילה: יש לנו מגוון רחב מאוד של שירותים בהעברות בין-לאומיות, דרך WESTE
<ששי שילה: RN UNION ו-EUROGIRO.
<ששי שילה: אנחנו יודעים לעשות הפקדות מזומנים, העברת מזומנים בין סניפי דואר, אנחנו רשת המט"ח הגדולה ביותר במדינת ישראל.
<ששי שילה: ישנן נקודות CHANGE שקונים מאתנו מט"ח כדי למכור אצלם.
<ששי שילה: אנחנו נמצאים כל הזמן בתהליך פיתוח מוצרים חדשים תחת הרישיון ומה שמותר לנו.
<ששי שילה: למשל, כרטיסים נטענים, כרטיס ויזה נטען, כרטיס יורו נטען, כרטיסי Debit, שמשתמשים בהם ככרטיס ויזה לכל דבר ועניין והוא מכובד בכל בתי-העסק שמכבדים ויזה בעולם.
<ששי שילה: והדברים האלה הם ייחודיים לבנק הדואר.
אבישי ברוורמן: במאי 2007, נדמה לי שעוד לפני שנכנסת לתפקיד, המפקח על הבנקים דאז, רוני חזקיהו, כתב לחשב הכללי באוצר דאז, דוקטור ירון זליכה, שהיום הוא פרופסור, מכתב שמפרט את התנאים עליהם המליץ בשאלה מה לעשות עם בנק הדואר.
אבישי ברוורמן: התנאים כללו בזמנו, והרי כמו הרבה דברים שקורים אצלנו, מצהירים, אבל זה נשאר שם: שינוי מבנה האחזקות של חברת הדואר ובנק הדואר, כאשר המבנה הרצוי היה חברת אחזקות של חברת הדואר ביחד עם בנק הדואר, כך שתאפשר עצמאות תאגידית לבנק הדואר.
אבישי ברוורמן: ופה עלתה השאלה לגבי הון מינימלי, ביסוס תשתית ארגונית, דירקטוריון, ועדת ביקורת, וכל הדברים האחרים ברגע שזה הופך לבנק.
אבישי ברוורמן: מהידוע לי, דברים לא קרו בשטח.
אבישי ברוורמן: ומכיוון שאנחנו רוצים לקדם כאן בוועדה, יחד עם השרים הרלוונטיים, בנק חברתי, ואני רוצה שחלק מהשיחה שתתחיל היום תמשיך הלאה – מהו המבנה האופטימלי ליצירת אותו בנק?
אבישי ברוורמן: מהו הקשר שצריך להיות לו עם חברת הדואר?
אבישי ברוורמן: ואיך הדברים האלה יכולים להגיע לפתרון שטוב לאזרחי מדינת ישראל?
אבישי ברוורמן: ששי, אולי תתייחס גם לזה.
רוברט אילטוב: עוד שאלה: אני לא מבין גדול בבנקים, ואני רק רוצה להבין ממה הרווח של בנק הדואר אם הם לא לוקחים ריבית, כי הרי יש הוצאות תפעוליות.
אבישי ברוורמן: מר שילה יענה לזה.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת שקד, בבקשה.
איילת שקד: אתה אומר שהיום אתם לא יכולים לתת אשראי ולא ריבית על פיקדונות, נכון?
איילת שקד: גם לנו חשוב מאוד לקדם את בנק הדואר.
איילת שקד: הרבה ממשלות רצו לעשות את זה, מדברים על זה כבר הרבה שנים וזה לא קורה.
איילת שקד: האם ישנה סיטואציה בה מאפשרים לבנק הדואר היום לתת אשראי או ריבית על פיקדונות בשלבים?
רוברט אילטוב: אפילו מיני אשראי.
<גליה שמילוביץ גרינגרד: הוא צריך השקעה של לפחות 500 מיליון ש"ח כדי לקדם את זה.
<ששי שילה: רגע, דקה.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני לא נותן אישור להתפרצות, להוציא חברי כנסת.
אבישי ברוורמן: הבן שלי שואל, למה לחברי כנסת מותר ולנו לא?
אבישי ברוורמן: ככה, זה המחוקק.
<ששי שילה: תודה על השאלות, ואני גם מברך על היוזמה של ישראל ביתנו, יש עתיד, וכמובן הבית היהודי.
<ששי שילה: אה, לא?
<ששי שילה: כבר רציתי לגייס אותך, חשבתי שאני כבר רותם אותך.
אברהם מיכאלי: אני מציע לך, קח מהם ערבות בנקאית.
<ששי שילה: עקבנו בעיתונות בזמן המשא-ומתן הקואליציוני כדי לראות איך העניין הזה מתפתח.
<ששי שילה: אני גם יוצא מתוך הנחה שישנה תמימות דעים סביב השולחן לגבי העובדה שלבנק הדואר יש את התשתית, את הפריסה ואת היכולת להרחיב את סל השירותים שלו מעבר למה שניתן היום.
<ששי שילה: ולכן אדלג על השקף הזה.
<ששי שילה: בשנת 2008 משרד האוצר הזמין דוח מחברת "רותם אסטרטגיה" בשאלה לאן בנק הדואר יכול ללכת ואיך מתגברים על נושא ייעוד הבנק תוך הגברת הנגישות הפיננסית לאוכלוסיות מסוימות.
<ששי שילה: עלו שלוש מסקנות עיקריות שאומצו על-ידי מנכ"ל האוצר בשעתו, ירום אריאב: הייעוד של בנק הדואר יהיה הגדלת הנגישות לשירותים בנקאיים ולאשראי לאוכלוסיה מהעשירונים הנמוכים 1–4, ולעסקים זעירים וקטנים; הגדלת התחרות בשירותים בנקאיים ללקוחות פרטיים, עשירונים 4–7 ולעסקים בינוניים; ודרך זה, כפי שקורה, אגב, במקומות אחרים בעולם, חיזוק האיתנות הכלכלית של חברת דואר ישראל להבטחת השירות האוניברסלי.
<ששי שילה: זוהי תמצית העקרונות והייעוד של אותה ועדה בראשות מנכ"ל האוצר.
<ששי שילה: וזה מתחבר אולי לדברים שאמרת קודם, של רוני חזקיהו, שבאים אגב ממקום אחר, אבל נדבר על כך בעוד רגע.
<ששי שילה: אלו היו המסקנות בשעתו, חלפו חמש שנים - - -
אבישי ברוורמן: מר לביאן, אתה בשבילי זקן בכיר - - -.
אבישי ברוורמן: אתה שם לב?
אבישי ברוורמן: זה 2007–2008, ומה השנה עכשיו?
<אורן לביאן: 2013.
אבישי ברוורמן: נדמה לי שזה 2013 ועוד מעט 2014.
אבישי ברוורמן: קרה משהו מאז, מר שילה?
<ששי שילה: קרה, אבל לא מספיק.
<ששי שילה: ישנן אוכלוסיות גדולות בעולם שהן לא נגישות לשירותים פיננסיים.
<ששי שילה: יש פה נתונים על מה קורה בעולם, וגם נתונים על מה שקורה בישראל.
יעקב אשר: אחרי התוכנית הכלכלית שהולכת להיות, נראה לי שלהרבה לא תהיה נגישות לעניינים פיננסיים, לאשראי.
יעקב אשר: לא יצטרכו בנק.
אבישי ברוורמן: מר אשר, אתה אדם מאמין ואתה יודע שכל דקה, עם אלוהים רוצה, גם מטאטא יורה.
<ששי שילה: מתוך 350,000 חשבונות פעילים של משקי בית, ל-65% מהם אין חשבון נוסף בבנק מסחרי בכלל.
<ששי שילה: כלומר, ל-200,000 בעלי חשבון בבנק הדואר אין שום נגישות למוצרי חיסכון, לאשראי וכיו"ב.
רוברט אילטוב: מוגבל בבנק יכול לפתוח אצלכם חשבון?
<אורן לביאן: מוגבל בבנק יכול לפתוח חשבון בכל בנק.
<אליסה דברה: זה לא נכון, סליחה.
<אליסה דברה: לפי נתונים מהשטח, זה לא נכון.
<אורן לביאן: זה נכון, עובדתית.
רוברט אילטוב: תנסה לבוא עם מוגבל לבנק ותפתח חשבון.
<אורן לביאן: לפי החקיקה הקיימת - - -
אבישי ברוורמן: פעם היה פה חבר הכנסת אפללו - - -
<רן מלמד: לפי החקיקה הקיימת אפשר, אבל יש הרבה מאוד מגבלות אחרות.
<רן מלמד: דה פקטו זה לא מתבצע.
<רן מלמד: שלא יספרו לכם סיפורים אחרים.
אבישי ברוורמן: מה שחשוב זה לא דה יורה, אלא דה פקטו.
<אורן לביאן: אני מדבר דה יורה.
אבישי ברוורמן: אתה יודע, דה יורה זה – חצי מהחוקים פה לא קורים.