GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: השאלה איך עושים את האגרה, יש על כך שאלות, ויש שאלות לגבי האיכות.
אבישי ברוורמן: תתייחס לגבי העובדים ולגבי האחריות שלך.
<תמנה עורב: אגב, כאן אני רוצה הערת אגב.
<תמנה עורב: סליחה, זה חשוב מאוד.
<תמנה עורב: העובדים שנקלטו, שעליהם יראון רופין מדבר, נקלטו בתנאים הרבה יותר טובים מן העובדים שנמצאים היום – בדרגה, ברמות שכר, בתנאים נלווים.
<תמנה עורב: על זה הוא לא מדבר.
<תמנה עורב: זאת אומרת, לא רק נקלטו עובדים, אלא נקלטו בתנאים הרבה יותר טובים מאשר של העובדים כיום.
<יראון רופין: זה בפירוש לא נכון.
<יראון רופין: אנחנו פועלים על-פי- - -
אבישי ברוורמן: דרך אגב, מאין הגעת?
אבישי ברוורמן: מה עשית קודם?
אבישי ברוורמן: באילו ארגונים מורכבים היית?
<יראון רופין: התקבלתי לרשות השידור.
<יראון רופין: לפני שנתמניתי לתפקידי הנוכחי הייתי עובד ביקורת, הייתי בתפקידים אחרים בהנהלה, הייתי מנהל מחלקת שירותי הפקה, מנהל חטיבת מבצעים והפקה, מנהל שירותי המינהל והטלוויזיה.
אבישי ברוורמן: אבל לא עבדת בנושאי יחסי עובדים, משאבי אנוש?
<יראון רופין: עבדתי.
<יראון רופין: הייתי יושב-ראש ועד, בין היתר, במשך 10 שנים.
<יראון רופין: אני מכיר כאן את כולם.
<תמנה עורב: הקפאת דרגות – זה עליו, זה הוא מעכב, הגדרת תפקיד – הוא מעכב.
איתן כבל: הוא מומחה גם בוועד.
אבישי ברוורמן: זכות הדיבור ליראון רופין.
אבישי ברוורמן: תמנע עורב, זאת הפעם האחרונה שאת מתערבת בלי רשות.
אבישי ברוורמן: אנחנו נורא מכבדים אותך.
אבישי ברוורמן: יראון, בבקשה.
אבישי ברוורמן: אנא תדבר למיקרופון.
אבישי ברוורמן: אף אחד לא שומע אותך, ואנחנו רוצים לשמוע.
אבישי ברוורמן: סמנכ"ל משאבי אנוש היום זה תפקיד מאוד-מאוד-מאוד חשוב.
<יראון רופין: נציגי איגודי העובדים הנכבדים שיושבים פה – כדי להעמיד דברים על דיוקם, יש הסכמה בין איגוד העובדים ובין ההנהלה בשנים האחרונות שעד שלא תהיה רפורמה לא יהיו שינויים, לא בטבלאות השכר, לא בתקנים, לא בתארי משרות.
<יראון רופין: לכן עד שלא תהיה רפורמה, כרגע העניינים תקועים.
<תמנה עורב: עד שיגיע המשיח.
<יראון רופין: ולא בגלל הרצון הרע של ההנהלה.
<יראון רופין: סליחה, גברת תמנה עורב, צריך להעמיד את הדברים על דיוקם.
<יראון רופין: זה דבר אחד.
<קריאה: גם במחיר שעוד שבועיים האולפנים ייסגרו?
<יראון רופין: גברת צגה מלקו, אנחנו נותנים באופן שוטף את הנתונים על הפורשים ועל הנקלטים לוועד העיתונאים.
<יראון רופין: למשל לפני שבוע העברנו להם נתונים, והבוקר הם יקבלו נתונים מעודכנים לצורך חתימה על הסכמי הרפורמה.
<יראון רופין: להגיד כאילו אין שקיפות ואין דברים – סליחה שאינך מעודכנת.
<יראון רופין: זה הדבר השני.
<יראון רופין: הדבר השלישי, לגבי איכות הניהול.
<יראון רופין: אני מזכיר לכולם, וכולם כאן יודעים את זה כמוני, שרשות השידור היא גוף גדול, מסובך, מורכב, הכולל עשרות מקצועות, למעלה מ-1,500 עובדים, מסובך.
<יראון רופין: אנחנו מבוקרים, הגוף הכי מבוקר במדינה.
<יראון רופין: גם מבקר המדינה, גם מבקרת הפנים, גם המליאה, גם גופים.
אבישי ברוורמן: אז זה בסדר?
<יראון רופין: לא, אבל צריך להעמיד דברים בפרופורציה.
<יראון רופין: להגיד שאין שקיפות – סליחה שאני אומר, זה מצוץ מן האצבע.
אבישי ברוורמן: יש שקיפות, בסדר.
<יראון רופין: לגבי יחסי עבודה – אני חושב שעובדים שלנו לא חיים בפחד.
<יראון רופין: להיפך, הדלת של ההנהלה פתוחה, כולם באים ומדברים.
<יראון רופין: לא יהיה כאן איש מחברי הוועד שיגיד שלא מדברים אתו.
איתן כבל: "סחבקיה" ברשות השידור.
<קריאה: גן עדן.
<יראון רופין: צריך גם לדייק.
אבישי ברוורמן: יראון רופין, דבריך נרשמו בפרוטוקול.
אבישי ברוורמן: שני משפטים אחרונים ואז נגיע לסיכום.
אבישי ברוורמן: מה גבאי אמר שהוא לא דיבר קודם אז הוא מדבר עכשיו.
<יהודה גבאי: כי אני רק הגבתי.
<יהודה גבאי: שני החבר'ה באמת "הרימו לי להנחתה".
<יהודה גבאי: קרוב לוודאי שתוך שבועיים נתחיל לסגור אולפנים ברדיו.
<יהודה גבאי: אנחנו עברנו כבר את נקודת האל-חזור.
<יהודה גבאי: כן רפורמה, לא רפורמה, החלטות שעל כל שני עובדים פורשים יתקבל עובד – אנחנו במצוקה נוראית של עובדים, ועוד מצוקות אחרות.
<יהודה גבאי: הרבה מזה כתוצאה גם מן הצמידות של הטלוויזיה והרדיו.
<יהודה גבאי: הרדיו הוא קטן, חכם, יעיל.
<יהודה גבאי: עיני לא צרה בטלוויזיה, מגיע להם מה שמגיע להם, אבל הסימביוזה, המודל הניהולי והכספי, אין לנו בעיה אפילו שייקחו כסף, אבל היו צריכים לבנות איזה מודל שלפחות תהיה לנו אוטונומיה מסוימת.
<יהודה גבאי: אם יורשה לי, יש לי אפילו אלגוריה קטנה לזה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה שתהיה פה גם קצת תרבות.
אבישי ברוורמן: יש פה יוצרים.
אבישי ברוורמן: אנא תקרא את האלגוריה שלך.
<יהודה גבאי: האווזה הנדיבה מעשה באווזה קטנה ונדיבה ולה אותה תכונה עלומה להטיל ביצי זהב, וכל זאת על אף גזרתה הדקיקה.
<יהודה גבאי: האווזה הקטנה מאוד הצטיינה בהפקות המקור שאותן היא ניפקה ולדוגמה: ברשת א' עזרה לאוכלוסייה מבוגרת, תמיכה ואוזן קשבת.
<יהודה גבאי: ברשת ב' היא דאגה לעדכן את אנשי הכפר בחדשות הסביבה וקצת מן העולם.
<יהודה גבאי: ברשת ג' מלאת השראה השמיעה אווזתנו שירה עברית הישר מן המקור.
<יהודה גבאי: ברשת ד' געגועיה בערבית כוונו להשכנת השלום.
<יהודה גבאי: ובכלל ברקע היה ניתן לשמוע אותה מגעגעת בשלל שפות – רוסית, יידיש, רומנית ואמהרית.
<יהודה גבאי: אכן אווזה ברוכת כישרונות ויפת מראה שהביאה המון גאווה ונחת.
<יהודה גבאי: מספרים, כי גם לאחותה האווזה היו ימים גדולים אך שמנה היא מרוב נחת, הלכה ושמנה, שמנה ותפחה, עד שפיתחה סוכרת וכולסטרול גבוהים והפכה לאווזה נרגנת וחולה.
<יהודה גבאי: נאלצה האווזה הקטנטנה לעבוד בפרך כדי לסעוד ולפרנס את אחותה.
<יהודה גבאי: מדי יום מכרה את ביצי הזהב כדי לקנות תרופות ומזון עבור החולה.
<יהודה גבאי: ואז ביום מר ונמהר הגיעו פקידי המהפכה והחליטו כי האווזה הקטנה אינה עושה די עבור אחותה.
<יהודה גבאי: כצעד ראשון נתבקשה האווזה הקטנטנה לקצץ מהמקור וכך אולי היא תאכל פחות ויישאר יותר.
<יהודה גבאי: הסכימה האווזה הנדיבה לקצץ במקור למען אחותה כי הרי "אחות יש רק 1" (ערוץ 1).
<יהודה גבאי: ויהי ערב ויהי יום ושוב פקידי המהפכה התדפקו על דלת אווזתנו.
<יהודה גבאי: "הביטי אווזה קטנה ופוחזת, לאחותך אין אוכל ואת מעכסת ברוב חן ובלובן נוצותיך?
<יהודה גבאי: חוצפה.
<יהודה גבאי: אנא מרטי נוצותיך, נמכרן בשוק ונקנה אוכל, הרבה אוכל.
<יהודה גבאי: " הרגישה האווזה הקטנטנה איך ליבה נשבר בקרבה ודמעותיה חונקות את גרונה, אך חובה זו חובה והיא הפקירה את גופה לתולש הנוצות אשר ביצע את עבודתו באהבת יתר ותלש נוצה אחר נוצה.
<יהודה גבאי: למחרת היום כאשר הסתובבה אווזתנו עירומה בכיכר הכפר היא נחרדה לגלות שבני הכפר שרק אתמול העריצו אותה מגחכים למראה וחלקם נמנעים מלהביט בה.
<יהודה גבאי: ושוב דפיקה בדלת.
<יהודה גבאי: "שלום", הציג עצמו הברנש על מפתן דלתה של האווזונת.
<יהודה גבאי: "נשלחתי על-ידי המהפכה להשגיח עליך אישית וליתר ביטחון ארצה לדעת מה את הולכת לומר או לשיר, ובכלל מה שנשאר מהמקור הוא כלי שרת בידינו.
<יהודה גבאי: " "אבל..." ניסתה האווזה לומר "אבל מה?
<יהודה גבאי: איך את מעיזה לפתוח את הפה תרנגולת מכוערת ומרוטה שכמותך.
<יהודה גבאי: מה, את רוצה שאחותך תמות?
<יהודה גבאי: זה מה שאת רוצה?
<יהודה גבאי: " "אבל אני כנראה אמות," לחשה הקטנה.
<יהודה גבאי: לא שמישהו שמע אותה.
<יהודה גבאי: מאותו היום חלו שיבושים ואי סדירות בהטלת ביצי הזהב שהיוו את פרנסת המשפחה.
<יהודה גבאי: נזעקו יועצי המהפכה אשר מיהרו לכיכרות השווקים למען השג עזרה, תמיכה וחיזוקים לקטנטונת, אך זה היה מעט מדי ומאוחר מדי.
<יהודה גבאי: אנשי השוק בחרו לעצמם גיבורים חדשים ויפים מתוך השוק והאווזה נזכרה כדבר פתטי ומכוער.
<יהודה גבאי: והיו כמה שהעזו לומר שתרנגולת כזאת היתה צריכה להישחט מזמן.
<יהודה גבאי: בוקר אחר בוקר נשארה האווזה המרוטה עטופה בשמיכה.
<יהודה גבאי: היא הרגישה כלום אחד גדול.
<יהודה גבאי: עברו כמה ימים של שינה תהומית ואפופת שכחה.
<יהודה גבאי: ובדלת עמדו שניים ממשמרות המהפכה.
<יהודה גבאי: "קומי! בואי! הולכים לאווזי".
<יהודה גבאי: זה מה שקורה לרדיו.
<יהודה גבאי: הרדיו נמרט נוצה אחר נוצה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה שתפיץ את זה.
איתן כבל: אדוני היושב-ראש, זה הסיכום...
אבישי ברוורמן: אני שמח מאוד ששמענו את הקטע.
אבישי ברוורמן: אני מזמין גם את ג'ורג' אורוול בפעם הבאה שיכתוב משהו, אבל אנחנו ממשיכים.
אבישי ברוורמן: אנחנו מעוניינים שדברים יקרו.
אבישי ברוורמן: אני שמח מאוד על הדיון הזה, שהיה דיון פתוח, שמענו את נציגי ההנהלה, שמענו את כולם.
אבישי ברוורמן: לדיון הבא נזמן את שר התקשורת, השר גלעד ארדן, ונבקש לשמוע את עמדתו בדיון נוסף.
אבישי ברוורמן: נבחן, בין היתר, את הבעיות הקשות הקיימות היום בקשר לאגרת רשות השידור ואת ההצעות ביחס לאגרה.
אבישי ברוורמן: מהצעת חבר הכנסת איתן כבל, שהודיע כי יפעל בתוך תקופה קצרה לבטל לחלוטין את האגרה, ופניית התנועה האזרחית החדשה לוועדה, הקוראת למאבק ציבורי לביטול האגרה, אני חושב שהדבר הזה הוא חלק ממחאה כדי להביא לרפורמה פה.
איתן כבל: הוא יכול להיות גרזן לא רע.
אבישי ברוורמן: אנחנו נדון בכל הנושאים הללו, כי המטרה שלנו שיהיה שידור ציבורי, שהוא יהיה איכותי, אבל במקרה הזה צריך להקשיב גם למה שאומר הציבור.
אבישי ברוורמן: לא תמיד הציבור הוא צי-בור.
אבישי ברוורמן: במקרה הזה יכול להיות שקולו כקול האווזים המטילים ביצי זהב.
אבישי ברוורמן: אני חוזר על דרישתי מיושב-ראש וממנכ"ל רשות השידור, להגיש במהירות האפשרית תוכנית פעולה ליישום הרפורמה.
אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה בראשותי תפקח על הרפורמה ועל כל פעילות רשות השידור בדחיפות.
אבישי ברוורמן: בכל מקרה, הוועדה מקבלת אחת לשנה, בנוסף, דוח פעילות שנתי, ועד 15 ביוני את דוח הביניים לעניין הפקות מקומיות קנויות.
אבישי ברוורמן: לגבי כל הדוחות הללו הוועדה תקיים דיונים.
אבישי ברוורמן: בנוסף, ועדת הכלכלה תצטרך לאשר את תקציב רשות השידור, את התקציב השנתי.
אבישי ברוורמן: אנחנו מבקשים לקבל אותו בזמן ולגבש עמדה, כדי שלא נאשר אותו רטרואקטיבית.
אבישי ברוורמן: אנחנו אומרים בצורה ברורה, יש לדאוג לזכויות העובדים בחוכמה וברגישות המתאימה.
אבישי ברוורמן: באשר לכל ההסכמים שנעשו לגבי היוצרים, אנחנו נפקח ונבדוק מה הוסכם בדיוק, כדי שהדברים יבוצעו למען אזרחי ישראל בשקיפות ובדרך המתאימה.
אבישי ברוורמן: תודה רבה לכל האווזים.
אבישי ברוורמן: רבותי, אנחנו פותחים את הדיון לציון יום הסטודנט.
אבישי ברוורמן: אני מוכרח לספר לכם שב-16 שנותיי כנשיא אוניברסיטה יום הסטודנט בבאר-שבע היה משהו מדהים, תמיד היינו קרובים ביחד.
אבישי ברוורמן: אני טוען, ואני יודע שיש כאן אנשים שסיימו לימודיהם במקומות אחרים, שזה היום הכי מרתק בארץ.
אבישי ברוורמן: בבאר-שבע עושים את זה במשך יומיים.
אבישי ברוורמן: אני מציע לכל מי שהוא סטודנט בתל-אביב או בירושלים או בטכניון או במקום אחר, שיבלה את יום הסטודנט בבאר-שבע ואז ישווה.
אבישי ברוורמן: היום אנחנו מציינים את יום הסטודנט.
אבישי ברוורמן: אני מוכרח להגיד שפעילות הסטודנטים עלתה מדרגה מהזמן שאני זוכר בתור נשיא, כי בדרך כלל הסטודנטים היו מתעסקים אך ורק בנושא שכר הלימוד, היו לנו שביתות, דברים אחרים.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת גנאים, ברוך הבא.
אבישי ברוורמן: אנו עדים לכניסה של הסטודנטים למאבק הציבורי על דמותה של המדינה, לא רק על רווחתם האישית.
אבישי ברוורמן: זה כמובן קשור לרווחתם האישית כי הם הבינו שאם המדינה ממשיכה לתפקד בצורה הזאת, אם חלק מהם אינם ילדים של הורים עשירים, מה יקרה להם בכל מיני נושאים, שעל שניים מהם נדבר היום, מה יקרה להם בשוק העבודה בחברה הישראלית, לגבי צורת ההעדפה וההתמחות שלהם בשירות הציבורי, ומה קורה לדיור, כי אנחנו רואים שמחירי הדיור רק מאמירים.
אבישי ברוורמן: הרי המחאה החברתית התחילה כך.
אבישי ברוורמן: היה לנו כאן דיון על נושא מינהל מקרקעי ישראל ואנחנו לא רואים שיש בשורה גדולה.
אבישי ברוורמן: יש הרבה דיבורים אבל אין מעשים.
אבישי ברוורמן: וכל נושא התחבורה הציבורית של הסטודנטים.
אבישי ברוורמן: מכיוון שזכיתי שאיציק שמולי, שהכרתי אותו עוד בתפקידיו הקודמים והיינו בידידות, נבחר כחבר כנסת במפלגתי והוא היה בעבר יושב-ראש התאחדות הסטודנטים, אתן לו לפתוח, וכמובן שניתן כבוד גם ליושב-ראש התאחדות הסטודנטים הנוכחי, אורי רשטיק, ואז נפתח את הדיון לכל החברים.
אבישי ברוורמן: איציק שמולי, הבמה שלך.
אבישי ברוורמן: זה גם היום שלך, פתח את הדיון.
איציק שמולי: קודם כול, רשמית, אדוני היושב-ראש, אני עדיין סטודנט.
אבישי ברוורמן: עוד לא סיימת?
איציק שמולי: לא נפתח את זה כאן, כי יש פרוטוקול.
איציק שמולי: ..
אבישי ברוורמן: אחת הסכנות הגדולות, שאנשים לא גומרים לימודיהם ואז "סוחבים".
אבישי ברוורמן: צריך לגמור.
אבישי ברוורמן: לא ידעתי את זה.
אבישי ברוורמן: עכשיו בכל ערב אבדוק מה אתה עושה.
איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.
איציק שמולי: אומר דברים קצרים כי אני חושב שהסוגיות שמעלים כאן
איציק שמולי: התאחדות הסטודנטים ונציגי הסטודנטים ראוי שתינתן להן תשומת לב מרבית.
איציק שמולי: גם אני, כמובן, מברך את התאחדות הסטודנטים ואת מנהיגי הסטודנטים על היום הזה, יום שחוקק קודם כול כדי להוקיר ולהכיר בתרומה האדירה של הסטודנטים לחברה, תרומה שנמדדת בשני מישורים: גם בהתפתחות האישית שלהם, שבסופו של דבר מועילה לחברה כאשר הם יוצאים לשוק התעסוקה בעיקר, אבל קודם כול ולפני הכול במעורבות החברתית הגדולה מאוד של הסטודנטים.
איציק שמולי: המשמעות האמיתית והראשונית של היות סטודנט במדינת ישראל זה לקום בבוקר ולשאול את עצמך מה אתה יכול לעשות כדי שהחברה הישראלית תהיה מקום טוב יותר להיות בו.
איציק שמולי: פעם אחת רואים את זה בצורה של מאבקים, ופעם שנייה רואים את זה בצורה של פרויקטים חברתיים שהסטודנטים לוקחים על עצמם ומובילים במקומות שונים בארץ.
איציק שמולי: אני חושב שראוי, אדוני היושב-ראש, גם לתת את תשומת הלב לתוכנית הכלכלית שאנחנו מתווכחים עליה פה ורבים עליה פה כמעט בכל לילה.
איציק שמולי: למרות שאולי זה עלול להטעות, גם הסטודנטים על הכוונת, במובן הפוליטי כמובן.
איציק שמולי: יש את הגזרה שבעצם מאיימת לקחת את מה שהושג בעמל רב על-ידי חבר הכנסת אלכס מילר, שהיה בעבר יושב-ראש ועדת החינוך התרבות והספורט, נקודת הזיכוי לאחר התואר האקדמי, הטבה ששווה לפעמים מאות שקלים, ואולי אפילו יותר.
<קריאה: 2,606 שקלים לשנה.
איציק שמולי: תלוי מה ההכנסה שלך.
איציק שמולי: זה לא 2,600 שקלים, אלא תלוי בגובה ההכנסה.
איציק שמולי: צריך לדעת להיאבק גם על זה.
איציק שמולי: אני כמובן מציע לכולנו גם לא לשקוט על השמרים בעניין שכר הלימוד, כי הניסיון וההיסטוריה מלמדים אותנו שכאשר יש הזדמנות לגעת בדבר הזה אז אנשי משרד האוצר לא מפספסים את ההזדמנות.
איציק שמולי: עד אוקטובר הקרוב יש הסכם ולאחר מכן ... ימים יגידו.
איציק שמולי: בכל מקרה, אני רוצה כמובן לברך את הסטודנטים ואת נציגי הסטודנטים.
איציק שמולי: דעו לכם, אני בטוח שוועדת הכלכלה שחבר הכנסת ברוורמן מוביל אותה, ואני פעלתי במאמצים רבים כדי להיות כאן, ולהיות רק כאן, ביחד אתו, זו ועדה שמתעסקת גם בתחבורה, גם בדיור, בנושאים רבים שרלוונטיים לסטודנטים.
איציק שמולי: אז גם בזכותכם, בואו נעשה שלא יום אחד בשנה נציין את הבעיות ואת ההישגים ואילו בשאר ימות השנה פשוט נדחק את זה לקרן זווית.
איציק שמולי: אם יש לכם דברים במשך השנה שקשורים לתחבורה, לדיור, לרווחה של סטודנטים אתם מוזמנים להגיע לכאן ואני בטוח שתמצאו כאן אוזן קשבת וניסיון אמיתי לפתור את הבעיות.
אבישי ברוורמן: תודה לחבר הכנסת שמולי.
אבישי ברוורמן: יש משפט בספרדית: mi casa su casa – הבית שלי הוא הבית שלכם.
אבישי ברוורמן: לכן באמת, כפי שאמר חבר הכנסת שמולי, אתם מוזמנים לכאן.
אבישי ברוורמן: אז קודם כול, רבותי, ברוכים תהיו.
אבישי ברוורמן: אני אומר פעם נוספת, הכול פתוח.
אבישי ברוורמן: אני נותן לכם להוביל.
אבישי ברוורמן: הדיון שלכם.
אבישי ברוורמן: מה שנעשה כאן, אנחנו עוקבים אחר כל דבר.
אבישי ברוורמן: היה לנו דיון עכשיו על רשות השידור, על החשמל, על נושא התחבורה.
אבישי ברוורמן: בכל נושא שהוא אתם כאן.
אבישי ברוורמן: אורי רשטיק, אתה תפתח.
<אורי רשטיק: אני יושב-ראש התאחדות הסטודנטים.
<אורי רשטיק: אני אפתח בקצרה ואעביר את הדיון לגורמים המקצועיים.
<אורי רשטיק: קודם כול, אני מודה לך, חבר הכנסת ברוורמן, על שנאותת לקיים את הדיון היום.
<אורי רשטיק: נעסוק היום במספר נושאים שנוגעים, כפי שחבר הכנסת איציק שמולי אמר, לרווחת הסטודנט, גם בהיבט של דיור – נשוחח קצת על הסטטוס, על מה שקורה במעונות הסטודנטים ובכלל; גם בנוגע לתחבורה ציבורית – לפני כשנה או שנה וחצי הסטודנטים זכו להנחה של 50% בתחבורה הציבורית, אבל תתבשרו לדעת שזה לא בדיוק כך ויש עוד הרבה מאוד חסמים שצריך ואפשר להסיר; ובנוגע לתעסוקה – הרעיון שלנו לפתוח כאן דיון, איך אפשר לשלב את הסטטוס המיוחד של סטודנט עם צורכי המשק, גם בתעסוקה, גם ברעיון שעלה ושמעתי עליו, ואני חושב שהוא נכון, של עבודה מועדפת, ובכלל.
<אורי רשטיק: אני מעביר את השרביט לנעמה לזימי, רכזת רווחה בהתאחדות הסטודנטים, שתדבר על תחבורה ציבורית ועל האתגרים שעומדים בפנינו בתחום הזה, בבקשה נעמה.
נעמה לזימי: קודם כול, שלום לכולם.
אבישי ברוורמן: אני מבקש שכל אחד יגיד באיזו אוניברסיטה הוא לומד, כדי שנראה שיש פה פיזור, שלא את כולם אורי רשטיק הביא מתל-אביב.
נעמה לזימי: אני מאוניברסיטת חיפה אבל עובדת בהתאחדות הסטודנטים.
נעמה לזימי: קודם כול, אנחנו מברכים וערים לכך שיש מגמה מדהימה בנושא התחבורה לאוכלוסיית הסטודנטים.
נעמה לזימי: יחד עם זאת, כפי שאורי רשטיק ציין לפני כן, מודל ההנחות מבלבל במקצת ומבולבל בעצמו.
נעמה לזימי: הסטודנטים לא באמת זוכים ל-50% הנחה אלא זה תלוי בהנפקות כרטיס למיניהן, אם זה "רב קו" שנתי, סמסטריאלי וכולי, ואם הם באים כיחידים הם מקבלים 30% הנחה.
נעמה לזימי: זה מורכב, וזה יחד עם מכלול דברים, כמו למשל הצורך בהרחבת קווי תחבורה, כי גם הנגישות לתחבורה הציבורית לא כל-כך קלה.
נעמה לזימי: זאת אומרת, יש את אזורי המרכז ויש את אזורי הפריפריה, ששם כבר זה סיפור אחר לגמרי, לפעמים עד כדי כך שזה מחייב רכב פרטי.
נעמה לזימי: לגבי מודל ההנחות – אנחנו בהתאחדות הסטודנטים מציעים שתהיה בקרה על תוכנית שתוביל בשלב מסוים למודל אחיד ושוויוני, של 50% הנחה לכל נוסע עם פרופיל סטודנט בתחבורה הציבורית.
נעמה לזימי: כמובן שמי שרוכש כרטיס סמסטריאלי או שנתי יש לו פריבילגיה לנסוע חופשי ככל שהוא רוצה, אבל גם מי שמגיע בנסיעה בודדת למוסד אקדמי כזה או אחר, בשל פרופיל הסטודנט ההנחה היא עקרונית ועליו לקבל 50% הנחה.
נעמה לזימי: ארחיב גם בנושא הנגישות לתחבורה הציבורית בפריפריה.
נעמה לזימי: עד לא מזמן התקיים פרויקט של חברת "עדליא", שבחן 5 מכללות ואף יישם חלק מן המסקנות להוספת קווי תחבורה לפריפריה.
נעמה לזימי: המכללות היו "בית ברל", "אחווה", "ספיר", "סח'נין" ומכללת "כנרת".
נעמה לזימי: יש עוד הרבה מכללות שזקוקות לזה.
נעמה לזימי: התאחדות הסטודנטים אספה נתונים, הציגה המלצות לגבי אילו מכללות הפרויקט הזה היה צריך להתחיל לפעול בהן.
נעמה לזימי: משרד התחבורה הביא המלצות לגבי מכללות אחרות, אבל גם זה לא מתקיים כרגע בשל היעדר תקצוב.
<לאה ורון: מה כלל הפרויקט?
נעמה לזימי: הפרויקט עסק בסקרים אינטרנטיים ובדיקה פיזית של קווי תחבורה ונגישות, איך ניתן להגיע למוסד אקדמי, הזמינות וכיוצא בזה.
אבישי ברוורמן: איסוף מידע.
<אורי רשטיק: למעשה בדקו האם התחבורה הציבורית למוסד אקדמי כזה או אחר מספקת או לא, על מנת להנגיש את המוסדות לפריפריה, וכן אילו קווים צריך להוסיף, מאין לאין, ובאיזו תדירות.
נעמה לזימי: עבור חלק מן הסטודנטים במוסדות אקדמיים מסוימים זה באמת בגדר קריטי לעצם הנגישות לתואר עצמו.
נעמה לזימי: יש סטודנטים שפשוט עבורם זה פונקציה מרכזית כדי להתחיל ללמוד.
אבישי ברוורמן: לנגישות לתואר?
אבישי ברוורמן: מה זאת אומרת?
נעמה לזימי: זאת אומרת שיש סטודנטים, אם ב"אהלו" ואם ב"תל חי" ובצפת, שעבורם זה קריטי לחלוטין.
אבישי ברוורמן: תמר מייבום מ"תל חי" בטח תדבר בשם עצמה.
אבישי ברוורמן: אני מכיר אותה כל-כך טוב ויודע שאפילו אם הייתי רוצה לא הייתי יכול לעצור אותה.
נעמה לזימי: אני מסכימה אתך.
נעמה לזימי: אבל חייבים להמשיך את זה.
נעמה לזימי: יש את המכללות שכבר קיבלו פידבקים והפרויקט אכן יושם, ואנחנו מברכים על זה, אבל זה לא מספיק.
<יערה קורן: אשמח להרחיב.
<יערה קורן: אני מהתאחדות הסטודנטים.
<יערה קורן: היום אני לומדת באוניברסיטת "בר אילן", לשעבר למדתי באוניברסיטת "בן גוריון".
<יערה קורן: קודם כול, הייתי שמחה לדעת אם יש כאן נציג של משרד התחבורה.
אבישי ברוורמן: יש כאן נציגים של משרדי הממשלה.
<לאה ורון: גברת אבירם, אנא שבי ליד השולחן.
אבישי ברוורמן: באיזו אוניברסיטה סיימת את לימודיך?
<נעה אבירם: ב"אוניברסיטה העברית".
<יערה קורן: אם אפשר לתמצת את מה שאמרה נעמה לזימי, בעצם היום יש בעיה גדולה מאוד של ריבוי כלי רכב על הכביש.
<יערה קורן: היום יש ניסיון לצמצם נסיעות פרטיות ברכב וציבור הסטודנטים הוא קהל יעד מצוין כדי לקדם את הנושא הזה.
<יערה קורן: ציבור הסטודנטים זה דווקא אנשים שהיום נאבקים בצורה מאוד-מאוד קשה עם יוקר המחיה, עם שכר הדירה, עם כל התוספות ותחבורה ציבורית טובה זה דבר שיכול מאוד-מאוד להקל על סטודנטים ולמנוע מהם למשך תקופה ארוכה לקנות רכב פרטי.
<יערה קורן: סטודנט שיש לו איך להגיע לאוניברסיטה, דרך טובה ומהירה, לא יצטרך רכב פרטי לפחות בטווח הבינוני-הארוך.
<יערה קורן: היום יש פרויקט סטודנטים, ביחד עם משרד התחבורה, שהתחיל אחרי מסקנות ועדת טרכטנברג, ב-2011.
<יערה קורן: מתקיים פרויקט, אבל יש לו כמה נקודות חולשה.
<יערה קורן: אחת מהן, כפי שאמרה נעמה לזימי, היא שיש מודל הנחות מאוד-מאוד מורכב.
<יערה קורן: אם יש פה סטודנטים והם ייסעו בתחבורה הציבורית, אף אחד לא ממש יודע כמה הנסיעה תעלה לו.
<יערה קורן: יש הנחות של 30%, של 33%, של 40%, של 50%, יש פעמים שאתה כן מקבל הנחה ופעמים שאתה לא מקבל הנחה, ברכבת אין הנחה אבל למי שמחזיק כרטיס לנסיעה באוטובוס כן יש הנחה.
<יערה קורן: משהו מאוד-מאוד מורכב ולא ברור.
אבישי ברוורמן: אומרת גברת ורון, מנהלת הוועדה, שאם הסטודנטים לא מבינים, והסטודנטים הם בעלי ידע, אז מה נגיד לציבור הרחב?
<יערה קורן: אני עוסקת בתחבורה באופן מסיבי כבר שנה וקרה לי כבר שעליתי לאוטובוס ושאלתי: רגע, למה אני צריכה לשלם כך?
<יערה קורן: הדברים לא ברורים.
<יערה קורן: זה דבר אחד.
<יערה קורן: הדבר השני, יש פרויקט סטודנטים עם משרד התחבורה, היה, הוא כרגע בוטל, שבמסגרתו – משרד התחבורה הרי משקיע המון-המון כסף בסקרי תחבורה, לא רק על סטודנטים, כדי לבדוק איפה אפשר לשפר את הנגישות, איפה פחות, מה צריך לעשות.
<יערה קורן: במסגרת הסקרים האלה הגיעו נציגים של חברה חיצונית פנו ל-5 מוסדות אקדמיים, דווקא בפריפריה, ובדקו מי מגיע, מתי מגיע, איפה צריך לתגבר את הקווים, אולי צריך להוסיף עוד נקודות עצירה וכולי.
<יערה קורן: זה פרויקט מאוד-מאוד חשוב וטוב, אך יש שתי בעיות.
<יערה קורן: קודם כול, הפרויקט כרגע בוטל.
<יערה קורן: דבר שני, הרבה מסקנות- - -
אבישי ברוורמן: את יודעת במקרה מה עלות הפרויקט הזה?
<יערה קורן: לא.
<יערה קורן: לא נחשפנו לעלויות.
אבישי ברוורמן: אנחנו נברר את זה.
<יערה קורן: נשמח.
<יערה קורן: אנחנו לא יודעים מה העלויות.
<יערה קורן: עלויות זניחות יחסית להוצאות על סקרים שעושה משרד התחבורה.
<יערה קורן: מעבר לזה שהפרויקט בוטל, גם כשהיו כבר הרבה מסקנות שהן מאוד הגיוניות וישימות, וכפי שאמרה נעמה לזימי, הן יכולות לתרום להרבה סטודנטים, דווקא בפריפריה, להגיע למוסד הלימודים בצורה פשוטה יותר, המסקנות לא יושמו.
אבישי ברוורמן: את חוזרת על הדברים.
אבישי ברוורמן: עשית את זה בצורה מתומצתת ויפה.
מסעוד גנאים: יש לי שאלה.
מסעוד גנאים: אני רוצה לשמוע את הסטודנטים.
מסעוד גנאים: אין כאן סטודנטים ממכללות ערביות, מסח'נין, מחיפה?
מסעוד גנאים: כי רוצים לשמוע גם אותם ולברר מה קורה שם.
אבישי ברוורמן: אני רושם פה הערה ליושב-ראש התאחדות הסטודנטים, אורי רשטיק.
<אורי רשטיק: קודם כול, בהתאחדות הסטודנטים נמצא רסול סעדה.
אבישי ברוורמן: רסול סעדה, למה היהודים יושבים קדימה והערבים אחורה?
אבישי ברוורמן: בוא תשב ליד השולחן.
<אורי רשטיק: לצערי – וזה גם אתגר משותף שלנו – במוסדות הערביים אין אגודות סטודנטים- -
מסעוד גנאים: בחלק מהן, נכון.
<אורי רשטיק: - - מספיק מפותחות, או שהן תאגידים עצמאיים, על מנת שיצטרפו להתאחדות הסטודנטים.
<אורי רשטיק: נשמח תמיד לקלוט אגודות סטודנטים חדשות.
<אורי רשטיק: יש ניסיון אמיתי, ואני חייב להגיד שאני לא מרגיש שיש שיתוף פעולה מצד המוסדות באופן מלא, בטח לא מכולם, אבל זה אחד הדברים שרסול סעדה עושה, הוא עושה את זה בקפידה, וזו אחת השאיפות המרכזיות שלנו.
<רסול סעדה: בעניין התחבורה הציבורית דווקא היה לנו שיתוף פעולה מאוד טוב עם מכללת סח'נין.
<לאה ורון: מאיזו מכללה אתה, ממכללת סח'נין?
<רסול סעדה: אני מהתאחדות הסטודנטים ואני לומד ב"בר אילן".
<רסול סעדה: בנושא התחבורה הציבורית דווקא היה קשר טוב מאוד עם מכללת סח'נין.
<רסול סעדה: עשינו סקר והיה מוצלח מאוד.
<רסול סעדה: שם דווקא היתה התאמה מיוחדת לסטודנטים בסח'נין.
<רסול סעדה: זה לא היה אינטרנטי, אלא היו שם עמדות של מרכז הסקרים.
<רסול סעדה: הבעיה, שהכול נעצר אז אנחנו לא מתקדמים הלאה.
<רסול סעדה: בהמשך הרשימה יש לנו את "אל קאסם" ואנחנו מכוונים גם למכללות אחרות.
אבישי ברוורמן: אנחנו רושמים כל דבר.
אבישי ברוורמן: תיכף נשמע את התייחסות משרדי הממשלה.
אבישי ברוורמן: אתם רוצים שכבר עכשיו נעה אבירם ממשרד התחבורה תתייחס, או מישהו עוד רוצה להוסיף לנושא התחבורה?
אבישי ברוורמן: תמר מייבום, יושבת-ראש התאחדות הסטודנטים של מכללת "תל חי".
<תמר מייבום: נכון.
<תמר מייבום: יש גם מכללות בארץ, וגם בצפון.
<תמר מייבום: אני יושבת כאן היום בעצם עם שני כובעים, גם כיושבת-ראש אגודת הסטודנטים ב"תל חי" וגם כסטודנטית שנה ב' לעבודה סוציאלית.
<תמר מייבום: מהמקום של אגודת הסטודנטים "תל חי", בתור הנציגים של המכללה, אחת הצפוניות בישראל, ושל הגיאוגרפיה הצפונית, אני רוצה רק להעלות לסדר היום ולומר שבמשך כל השנה יש לנו שיח ער עם משרד התחבורה ועם "אגד".
<תמר מייבום: יש המון-המון מלחמות על סגירת קווים וצמצום הפעילות.
<תמר מייבום: משהו שצריך להיות מאוד-מאוד מובן מאליו וטריוויאלי לא קורה היום.
<תמר מייבום: אני חושבת שתחבורה ציבורית לפריפריה זה אחד הדברים הכי בוערים וחשובים היום כדי לצמצם את הפערים במדינת ישראל.
<תמר מייבום: בכובע שלי כסטודנטית לעבודה סוציאלית, אני רוצה לומר נתון שמבחינתי מתמצת את הכול.
<תמר מייבום: סטודנטים ב"תל חי" וסטודנטים בצפת משלמים בשנתיים – סטודנטים ב"תל חי" 8,200 שקל בממוצע להחזרי נסיעות, סטודנטים בצפת משלמים 7,200 שקל להחזרי נסיעות.
<תמר מייבום: זה בערך להוסיף לנו עוד שנת לימודים.
<תמר מייבום: אלה מחירים גבוהים מאוד.
<תמר מייבום: אלה מחירים שמרחיקים סטודנטים חלשים ממוסדות הלימוד.
<תמר מייבום: אלה מחירים שמאלצים את ההורים שלנו לעזור לנו, ומי שאין לו עזרה מן הבית בדרך כלל יכול להגיד שלום למוסד.
<תמר מייבום: זה יוצר מצוקה מאוד-מאוד בוערת.
<תמר מייבום: אני רוצה להגיד היום שאני יודעת שהבטיחו המון הבטחות לפריפריה, אך כעת מדברים על קיצוץ של 1.5 מיליארד שקל במערך התחבורה, שהוא אוטומטית פוגע בנו בראש ובראשונה.
אבישי ברוורמן: את מדברת על הרכבות?
אבישי ברוורמן: זה בוטל.
<תמר מייבום: בסדר.
<תמר מייבום: אני יודעת שכל עניין הרכבת והוספת קווים, זה מאוד-מאוד מתמהמה.
<תמר מייבום: אני פה לברר וללמוד ביחד אתכם איך אפשר להשאיר את זה על סדר היום.
<תמר מייבום: אני יודעת שהמרכז עמוס בתחבורה ציבורית, וגם בדרום יש התעוררות מאוד-מאוד טובה.
<תמר מייבום: נראה שבצפון עדיין שוכחים אותנו ומשאירים אותנו מאחור.
<תמר מייבום: תודה.
אבישי ברוורמן: עוד מישהו רוצה להוסיף לפני שאנחנו מתקדמים בנושא?
אבישי ברוורמן: איפה יושב-ראש אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל-אביב?
אבישי ברוורמן: בוא תצטרף לפה.
אבישי ברוורמן: מישהו רוצה לדבר, או שאעביר את רשות הדיבור לנציגת משרד התחבורה?
איציק שמולי: יש לי שאלת הבהרה, אולי תוכלי להתייחס גם בהמשך להנחות ברכבת לסטודנטים.
<תמר מייבום: אבל אין לנו רכבת.
איציק שמולי: כן, אבל יש עוד כמה מוסדות.
איציק שמולי: לאור השינויים שאתם מכניסים, שילובי קווים בין רכבת וקווי אוטובוס, האם יש איזה פיילוט מתוכנן להנחות לסטודנטים גם בעניין הזה?
<טל דהן: אני יושב-ראש אגודת הסטודנטים במכללת "אחווה", מכללה פריפריאלית, מכללה עם אחוז סטודנטים ערבים לא מבוטל.