GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<בריאן תומס: What we have in Israel today, forget the past, we have a gift.
<בריאן תומס: Private companies have put – We don’t know how much it's worth, but we have a gift, we have a chance.
<בריאן תומס: 95% of the world's transport runs only on oil נקודה.
<בריאן תומס: There's no alternative, it's just oil in the form Diesel or - - -
אבישי ברוורמן: You know the story that I mention yesterday, I spoke in Hebrew, that if the oil companies – if we can really get them to be less powerful, the story of Brazil, giving that everybody have natural gas - - -
<בריאן תומס: Exactly.
אבישי ברוורמן: Cars will go on gas, in ten years all over the world - - -
<איתי כהן: ולא יהיה לך עץ אחד - - -
<בריאן תומס: Except that, Overruled - - -
אבישי ברוורמן: לא אמרתי שלא.
אבישי ברוורמן: אני רק אומר שיש היום הרבה שיחות, מה יהיה בעוד עשר שנים ברכב.
<בריאן תומס: I understand, I don't want to rehash that.
<בריאן תומס: Whether natural gas put in the tank and driven in the car is less efficient than - - -
אבישי ברוורמן: I would like you to speak shortly, because some of our audience is not speaking - - -
<בריאן תומס: I'll try and speak slowly.
אבישי ברוורמן: But shortly.
<קריאה: Get to the point.
<בריאן תומס: These cars do work.
<בריאן תומס: All of us here who drive them know that they work.
<בריאן תומס: There was no legislated help to put in charging stations.
<בריאן תומס: I know that Jerusalem is possible without a switching station, if I can charge my car.
<בריאן תומס: At the parking; at the Knesset there is no way to charge my car.
אבישי ברוורמן: So, basically you call back to follow Mr.
אבישי ברוורמן: Livingston and bring London enlightenment to the light of the nations like Jerusalem.
<בריאן תומס: I don’t even know; Don't know the government help, but now that - - -
<אליהו גולומב: החשב הכללי לא אפשר בכלל - - -
<בריאן תומס: Now that they assets are here, we have the chance to carry on - - - תודה.
אבישי ברוורמן: מה שאמר הכתב בריאן תומס, שפה לא הייתה חשיבה מספקת של ממשלת ישראל ברגע שהחברה הזאת נכנסה לגבי נושא התשתיות כמו בלונדון, שיכלו בהרים ליצור את זה, ואנחנו נעביר את המסרים האלה גם כן, כי הרי אנחנו הלוא מפקחים פה גם על משרד האנרגיה, משרד התשתיות, שאם רוצים להקים מכוניות חשמליות, אז צריך לעשות פה קצת שינוי בכל הקונספט, איך אנחנו מתייחסים מבחינת המדינה.
<יצחק בריק: אנחנו כבר צעד קדימה, שרק לא ימות.
אבישי ברוורמן: כרגע צריך להחזיק את זה.
אבישי ברוורמן: עכשיו, מי מכם?
אבישי ברוורמן: בחירה, אחד משניכם.
אבישי ברוורמן: היושב-ראש או הסגן יושב-ראש?
<קריאה: בחירה קשה.
<קריאה: צריכים לצאת החוצה להחליט.
<דפנה דיסני אשל: המזכירה והגזבר, אבל לא משנה.
אבישי ברוורמן: רבותי, תומר שגיא, דקה, כי אנחנו מתקרבים לסיום.
<תומר שגיא: כדי שנוכל באמת להמשיך להוביל את העולם לתחום החשמלי, ואנחנו מובילים עכשיו את העולם.
<תומר שגיא: זה שיש הרבה רכבים חשמליים בעולם זה נכון.
<תומר שגיא: אם אתה מסתכל באחוזים, מי שקונה את זה ברחבי העולם זה העשירים.
<תומר שגיא: אנחנו מובילים את העולם בכך שאחוז המכוניות שאנחנו מעלים על הכביש כל חודש, ביחס לכלל הרכבים, הוא הכי גבוה, והסיבה היא שהעם קונה, לא העשירים.
אבישי ברוורמן: אבל את זה כבר אמרת קודם, הבנו.
<תומר שגיא: עכשיו לגבי המדינה, אמרו פה שהמודל נכשל, שזה לא אפשרי, הסיבה - - -
<גיורא זילברברג: מודל עסקי.
<תומר שגיא: סליחה, הסיבה שעולים על הכביש 150-100 רכבים כל חודש, ולא עולים 500 רכבים כל חודש היא הרבה גם בגלל המדינה.
<תומר שגיא: אם בא לקוח עתידי, כמוני, נגיד באתי לבטר פלייס, אמרתי, אני רוצה רכב חשמלי, אמרו לי, סליחה אתה לא יכול לקבל, משרד האנרגיה לא מרשה לשים לך עמוד ברחוב, אסור.
<תומר שגיא: אסור לשים לך עמוד ברחוב.
<תומר שגיא: אז מי קיבל את הרכב החשמלי?
<תומר שגיא: רק מי שיש לו בית פרטי או חניה פרטית בבית משותף.
<תומר שגיא: אז רגולציה זה נחמד, אבל אם לא נותנים לאנשים את הביטחון שהם יכולים לקבל עמדת טעינה, שהמדינה תעזור להם, שיתנו שווי שימוש, שמשרד המדע ייתן מענקים וידאג שהתשתית הזאת כתשתית טכנולוגית תימשך, אז אי-אפשר - - -
אבישי ברוורמן: ברור לחלוטין שמיזם כזה – כל מה שנרשם פה - - -
<תומר שגיא: אנחנו לא מדברים על המיזם, אנחנו מדברים על התשתית, כי המיזם הלך.
אבישי ברוורמן: לא הקשבת למה שאמרתי.
אבישי ברוורמן: שמיזם כזה שהוקם על-ידי אנשים פרטיים לא יוכל לתפקד, אלא אם כן הממשלה תדאג בנושאים האלה של תשתיות, כדי לתת את האפשרות, ואז חברות יכולות לפרוח.
אבישי ברוורמן: אמרנו שהמדינה לא נערכה אולי מספיק לזה ונעביר את זה הלאה, אבל כרגע זאת לא מטרת הדיון בשלב זה, כי אני רוצה להגיע לסיכומים.
אבישי ברוורמן: מילה אחרונה שלך.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מהמפרקות, שיש גם מפרקים, אבל מייצגים אותו רק מפרקות.
אבישי ברוורמן: מר גלמן, אתה שומר עדיין על זכות השתיקה או שאתה רוצה להוסיף משהו?
<אלן גלמן: נראה.
<איתי כהן: נקודה קצרצרה.
<איתי כהן: דיברנו על המודל של החלפת סוללה, ואני חושב שצריך לבדוק איך לייעל אותו, כי רק בזכות זה ניתן לנסוע למרחקים ארוכים, והמרחקים הארוכים האלה הם אלה שגומאים את רוב הנפט, לא נסיעה עירונית של כמה קילומטרים.
<איתי כהן: אם בן-אדם נוסע עד אילת, הוא משתמש בהרבה יותר נפט ודלק מאשר בן-אדם שנוסע בתוך העיר.
<איתי כהן: אם אפשר לפתור את הדבר הזה, נגיע הרבה יותר מהר לחזון של ללא נפט.
אבישי ברוורמן: אתה יודע, יש פה באמת שתי נקודות מרכזיות.
אבישי ברוורמן: אחד, חלק גדול מהאנשים ייסעו בעיקר באזור, ולכן הפתרון של לונדון ובירות אחרות כבר לתת – עוזר.
אבישי ברוורמן: לגבי המרחקים הארוכים, אז פה, מצד אחד אנחנו מצפים באמת לשיפור הטכנולוגי, הבטריות, הדברים האחרים, שיכול להיות שיתקיים, והתשתיות.
אבישי ברוורמן: אני חושב שאנחנו מגיעים לסיכום.
אבישי ברוורמן: חברי הכנסת, דוד צור, אתה רוצה להוסיף משהו?
דוד צור: אני רוצה להגיד שקודם כול זה שהיושב-ראש מצא לנכון לעשות דיון בנושא הכאוב הזה – אני אומר כאוב מהסיבה שהגענו לחלום ושברו – גם ביום שאין פעילות כנסת וועדות, מראה שאנחנו באמת חושבים שזה דבר חשוב ביותר.
דוד צור: אני מסכים פה, וחבל מאוד שטטיאנה וכל האנשים שקנו עם איזה חזון אידיאולוגי וגם הד"ר ממצפה-רמון, אז אני חושב שהמדינה – בכל זאת בתהליך ההכנסה של החזון והרעיון הזה - כן בסך הכול נתנה פה כר נרחב לפעולה לחברה שבאה ביוזמה פרטית.
דוד צור: אז יש פה רק נציג אחד של משרד התחבורה, אבל אני חושב שנאמרו פה טענות צודקות לגבי היעדר שיתוף פעולה מצד משרד התשתיות וגם משרד האוצר, פעם אחת בחוסר ההכרה - - -
<דוד רוז: חברת החשמל, שאין נציג פה.
דוד צור: לא משנה, אמרתי האוצר והזה – זה אותו דבר, זאת אומרת, בסוף היא חברה ממשלתית, חברת החשמל – בהקשר של משרד האוצר, גם בהכרה במיסוי, גם בחברת החשמל, כי היא למעשה מונופול יחידי שמספק את מקור האנרגיה העיקרי.
דוד צור: אני חושב שמשרד התחבורה חייב לקיים דיון עקרוני בכלל בנושא של הכנסת אנרגיות חלופיות, ובעיקר בנושא החשמל.
דוד צור: אני חושב שכרגע הפתרון המיידי – אגב, לגבי משרד התחבורה עוד הערה אחת, אני חושב שצריכה לצאת מפה קריאה כבר היום שאומרת, שכספי הערבות שהופקדו חייבים ללכת ב-priority למפרק, כדי שידאג לעובדים וללקוחות, ולא לשום דבר אחר.
דוד צור: שמעתי את רוח הדברים שלך, ואני שמח מאוד שאלה רוח הדברים גם – אם קלענו לדעת גדולים, אז מה טוב.
דוד צור: לעניין הפתרונות הטכנולוגיים, תראו, כנראה שהמודל הזה בסופו של דבר לא שכנע – גם בהיעדר גיבוי מהמדינה כנראה – את הלקוחות, שהוא יכול להתקדם בקצב שהמודל העסקי אמור היה לתמוך בו.
דוד צור: ולכן, צודקים מי שאומרים שיכול להיות שעוד חצי שנה או שנה, יכול להיות שפתאום היה פה בום גדול, והיו עולות עוד הרבה יותר מכוניות, ויכול להיות שגם התזרים לתוך החברה היה נראה אחרת, אבל כנראה שזה לא יקרה.
דוד צור: אני לא רואה פה מצב שהמדינה מלאימה את החברה או נכנסת לתפעול שלה.
דוד צור: אני כן חושב שצריך, מה שאמרת היושב-ראש, לקרוא למדינה לתמוך בנקודות טעינה, כי כבר אנחנו רואים פה יזמים חדשים – והלקוחות, לפחות לאפשר את המשך תפעול כלי הרכב במצב הזה של נסיעות יחסית לטווחים הקצרים.
דוד צור: נושא הסוללות, אם יכנס מישהו ויעשה Take over מה טוב, אבל אני לא - - -
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת צור, אני מאוד מודה לך.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת הופמן, אתה רוצה להוסיף משהו?
רונן הופמן: רק במילה אחת, אני חושב שצריך להתקיים דיון בין משרדי, משום שהסוגיה הרבה יותר רחבה ממשרד התחבורה לבד.
רונן הופמן: אגב, בשיתוף עם מומחים לטכנולוגיה הרלוונטית לחשמל וכן הלאה, כי זה קריטי לדעתי.
רונן הופמן: בהחלט המדינה חייבת לתת את הדעת על זה.
אבישי ברוורמן: לפני שאני מסכם, עורכת-דין רוזן רכב, בבקשה, לאור מה ששמעת.
<סיגל רוזן רכב: מספר נקודות שרשמתי לעצמי, שרציתי להתייחס, הראשונה שבהן זו סוגיית העובדים.
<סיגל רוזן רכב: אני רוצה לציין פעם נוספת שעשינו באמת את המקסימום שאפשר במסגרת המצב החוקי הנתון.
<סיגל רוזן רכב: החברה נכנסה לפירוק.
<סיגל רוזן רכב: אנחנו לא יכולים לפעול בצורה חופשית, יש כללים.
<סיגל רוזן רכב: הלכנו את המקסימום.
<סיגל רוזן רכב: סלע המחלוקת כרגע זה איזושהי אי-הבנה, לאור זה שהסכמנו לאפשר לעובדים להשתמש ברכב לתקופה נוספת של חודש.
<סיגל רוזן רכב: העניין הובן כהסכמתנו שקופת הפירוק תישא על גבה את עלויות החודש הנוסף, זו לא הייתה הכוונה, זה לא במסגרת החוקים.
רונן הופמן: אבל זה מה שאמרתם.
רונן הופמן: זה מה שהסכמתם.
<סיגל רוזן רכב: רק שנייה.
<סיגל רוזן רכב: לא.
<סיגל רוזן רכב: יש פה מחלוקת, למיטב הבנתנו.
אבישי ברוורמן: נתייחס לזה.
<סיגל רוזן רכב: הסוגיה הזאת של המימון בכלל לא בסמכותנו.
<סיגל רוזן רכב: אין באפשרותנו לאשר, ולמרות זאת, אנחנו מסכימים להביא את זה לבית-המשפט.
<סיגל רוזן רכב: עוד היום תוגש מטעמנו בקשה מפורשת ומדויקת.
<סיגל רוזן רכב: אנחנו חושבים שזה לא אפשרי, העובדים הבינו אחרת, יש מחלוקת אם זה הובן x או y.
<סיגל רוזן רכב: היום זה יוכרע, אני מניחה.
<סיגל רוזן רכב: נגיש בקשה דחופה.
<סיגל רוזן רכב: אני מאמינה שהעניין אמור להיפתר.
אבישי ברוורמן: יגיע לבית-המשפט היום.
<סיגל רוזן רכב: הערה קצרה מאוד נוספת.
<סיגל רוזן רכב: "מנפאואר", אכן נכון, העסקנו גם 40 עובדים דרך "מנפאואר" למיטב ידיעתי.
<סיגל רוזן רכב: הודענו להם שנזדקק במתכונת המצומצמת אך ורק ל-15.
<סיגל רוזן רכב: כלומר, מדובר על עוד 25 איש שעלולים לאבד את עבודתם.
<סיגל רוזן רכב: ליבת העניין, לדעתי, זו סוגיית הכדאיות לרוכש פוטנציאלי עתידי, שייקח את הביזנס או חלק ממנו כעסק חי.
<סיגל רוזן רכב: צריך להבחין כאן בין שני הדברים – אחד, זה העניין של עמדות הטעינה, שכמו שאנחנו מתרשמים גם מהזמן הקצר שעומד לרשותנו, היו הרבה פניות יחסית של מתעניינים ברובד הזה של תפעול עמדות הטעינה.
<סיגל רוזן רכב: אנחנו כמובן נמצה את זה, אני נוטה לחשוב שלפחות את המקטע הזה יש סיכוי טוב שנצליח למכור, וזה ישמר לפחות את הפעילות הראשונית.
<סיגל רוזן רכב: הסוגיה של תחנות ההחלפה שעוררה כאן מחלוקות, היא ליבת העניין.
<סיגל רוזן רכב: כמו שנאמר כאן, העניין הזה כבר קיים, בא איש פרטי, משקיעים פרטיים, ובנו את זה – אגב הושקע במיזם הזה עד היום, למיטב ידיעתי, כמיליארד דולר.
<סיגל רוזן רכב: גם במונחים של מדינה זה לא סכום נמוך.
<סיגל רוזן רכב: יש לנו 38 תחנות של החלפת סוללות, שלמעשה הן פעילות ומשרתות את הלקוחות.
<סיגל רוזן רכב: נשאלת השאלה, האם יש כדאיות?
<סיגל רוזן רכב: אני כבר מתייחסת לעלויות של בניית התחנות כ-sum cost.
אבישי ברוורמן: כן, זה sum cost, זה כבר - - -
<סיגל רוזן רכב: השאלה גם האם אפשר לייצר תזרים חיובי בתפעול השוטף של התחנות האלה.
<סיגל רוזן רכב: אין ספק שברמת הלקוחות הנוכחית אין שום מודל שיאפשר לכסות את המימון הזה, נקודה.
<סיגל רוזן רכב: ולכן, זו לא שאלה של זמן.
<סיגל רוזן רכב: אגב, ברוב הבנותי אני גם כלכלנית, זו לא שאלה של זמן בכלל.
<סיגל רוזן רכב: אין כאן שאלה של זמן כשהתזרים, העלויות השוטפות עולות על ההכנסות שכל לקוח סביר והגיוני יהיה מוכן לשלם, ברור שאין כדאיות.
אבישי ברוורמן: זה סדרי גודל - - -
<סיגל רוזן רכב: נכון, בדיוק.
<סיגל רוזן רכב: ולכן אנחנו מגיעים לשאלת הכמות.
<סיגל רוזן רכב: שאלת הכמות כאן בעיני היא השאלה הקריטית.
<סיגל רוזן רכב: אני אישית – שלא בדקתי את זה, ואני שוב אומרת לכם, זה מחשבות ראשוניות – חושבת שבפן הזה המדינה יכולה לתרום אפילו בלי לשים כסף ישיר על השולחן, אם בזה ש-א.
<סיגל רוזן רכב: היא תעודד רכש של הציבור הרחב, שבאיזשהו אופן פשוט לתת איזשהן הטבות.
<סיגל רוזן רכב: שוב, אני לא בטוחה שזה חייב להיות כספי, למשל, דוגמה שהם סיפרו בימים האחרונים ומאוד הופתעתי, שליד עמדות הטעינה אין עדיפות לחניית רכב חשמלי.
<סיגל רוזן רכב: כמו שתהיה חניית נכה, וגם לי יהיה מותר לחנות בה, זה לדעתי העניין.
<סיגל רוזן רכב: עניין חקיקתי לחלוטין, לדעתי.
<סיגל רוזן רכב: להסביר שאני, שיש לי רכב בנזין, לא יכולה לעמוד בחניה ציבורית במקום הזה, לדוגמה.
<סיגל רוזן רכב: דבר נוסף, שנשמע לי סביר וראוי, ושאם המדינה אכן מעוניינת לשמר את הנושא הזה ולקדם אותו, היא עצמה תיתן דוגמה לציבור, ובמכרזי הממשלה, תיתן - - -
אבישי ברוורמן: רציתי לשאול את חבר הכנסת צור, האם בעבר המשטרה קנתה, אבל הוא כבר דיבר על המשטרה.
<סיגל רוזן רכב: רק שנייה, אני רק רוצה לציין, למיטב ידיעתי, השרה יעל גרמן - - -
דוד צור: את מתפרצת לדלת פתוחה, יש הצעת חוק פרטית שלי בנושא של 20%-15%, שהמדינה תתחיל לרכוש.
<סיגל רוזן רכב: אגב, בהקשר זה לציין עוד קוריוז ששמעתי, שהשרה גרמן ביקשה, כשמגיע לה עכשיו לקבל רכב שרד, לרכוש רכב חשמלי.
<סיגל רוזן רכב: זה לא אושר.
<סיגל רוזן רכב: ולכן, היא ממשיכה לנסוע ברכבה הפרטי, ולוא אולי מאידיאולוגיה, אני לא נכנסת לזה.
<סיגל רוזן רכב: אבל אני חושבת שאגב, לנו המפרקים, אם תינתן איזושהי הצהרה שיעשו מאמצים בכיוון הזה, זה מאוד יעזור.
<סיגל רוזן רכב: כי ברור לי שכל משקיע פוטנציאלי שיעמוד מולנו ונוכל להגיד לו, תשמע, המדינה מוכנה לדאוג מכיוונה להגדלת הכמות, הן ברכש עצמי שלה והן בעידוד של אנשים פרטיים ללכת לכיוונים האלה – זו האפשרות היחידה לשמר את תחנות ההחלפה, רק אם נצליח ליצור כאן, תוך פרק זמן לא ארוך מדי, מסה שתיתן באמת כדאיות כלכלית.
דוד צור: בדקתן מה נקודת - - - (מחיאות כפיים)
אבישי ברוורמן: רבותי, זה מאוד מפריע, אבל לצערי עוד פעם, בכנסת ישראל - - -
<טטיאנה גוצולנקו: לא הרבצנו לאף אחד.
אבישי ברוורמן: זה חלק – העברנו את זה מהוועדה.
אבישי ברוורמן: אני מוכרח להגיד לכם - - -
<יצחק בריק: בשביל זה חייבת להיות אותה התחייבות ממשלתית שהתשתית תחיה עשר שנים, כי אחרת לא - - -
אבישי ברוורמן: טוב, שמענו.
אבישי ברוורמן: פרופ' בריק, אתה מתפרץ כל הזמן.
<קריאה: אתה יכול להיות חבר כנסת.
אבישי ברוורמן: אתה יודע, היום זה כבר תנאי מספיק, אני חושב, לא?
אבישי ברוורמן: בכל מקרה, יש לך עוד משהו להוסיף?
<סיגל רוזן רכב: אני רק מבקשת, יש פה נציג כנ"ר, כונס הנכסים הרשמי, בעניין הסוגיה מול העובדים.
<סיגל רוזן רכב: בעניין העובדים כדאי לשמוע אותו.
אבישי ברוורמן: בבקשה, מי אדוני?
אבישי ברוורמן: אנחנו מתקרבים מיד לסיום, כי אני אסכם.
<איתי הס: שלום, אני מנהל המחלקה המשפטית בכונס הרשמי.
<איתי הס: שני גילויים נאותים.
<איתי הס: אחד, אין לי רכב חשמלי, לא בגלל שאידיאולוגית אני לא מסכים עם מה שעומד מאחוריו, אלא בגלל שאידיאולוגית אני גר בנגב, ואידיאולוגית אני עובד בירושלים.
<איתי הס: בינתיים זה לא משתלב, האידיאולוגיות.
<איתי כהן: עם תחנת החלפה זה היה.
אבישי ברוורמן: רבותי, ששש.
<איתי הס: גילוי נאות שני, יש לי גיס שהוא עובד החברה, ולמרות זאת, צריך להגיד את הדברים כפי שהם, ולהסתכל לעובדים בעיניים ולומר, יש דברים שהתקבלו, יש דברים שלא התקבלו, גם לרוכשי הרכבים צריך לומר את הדברים בצורה הגונה.
<איתי הס: זה תהליך כואב, פירוק, אנשים ייפגעו.
אבישי ברוורמן: מה יש לך להוסיף?
<איתי הס: בכל מה שקשור לנושא של רכב לחודש נוסף, אני לא רואה איך זה עולה בקנה אחד עם הוראות החוק.
אבישי ברוורמן: אוקיי, היא אמרה את זה כבר.
<איתי הס: גם אם ילכו לבית-משפט, אני לא רואה את זה קורה.
אבישי ברוורמן: הוא יפסוק היום.
<איתי הס: לגבי הלקוחות – עם כל העלות השקועה שנכנס - - - , ועם כל הנזק שנגרם להם כתוצאה מזה שהם רכשו רכב, ולא בטוח מה יעלה בגורלו, צריך להבין, לצורך העניין על-פי החוק, מעמדם אינו שונה ממעמדו של ספק כלי הכתיבה של בטר פלייס, שגם הוא - - -
אבישי ברוורמן: או עובד.
<איתי הס: עובד הוא במצב קצת יותר טוב, כיוון שהחוק מקנה לו עדיפות.
<איתי הס: לכן יהיו פה נזקים, ועם כל הצער, זה מה - - -
אבישי ברוורמן: אוקיי, תודה.
אבישי ברוורמן: רבותי - - -
<יצחק בירק: יש עוד סכנה אחת שלא הייתה ללקוחות.
אבישי ברוורמן: או, רגע.
אבישי ברוורמן: מר גלמן, שהוא הנציג היחיד של בטר פלייס כאן, אני שמח.
<אלן גלמן: כל הזמן אני רוצה להוכיח שאני לא שומר על זכות השתיקה.
אבישי ברוורמן: נורא טוב, כי אצלנו בכנסת יותר מדי אנשים שומרים על זכות השתיקה.
<אלן גלמן: בראש ובראשונה, כל מי שנשאר בבטר פלייס היום, יש לנו את הלקוחות הכי טובים בעולם.
<אלן גלמן: כל פעם שאני רואה את הלקוחות אני מתרגש, אני הצטרפתי - - -
אבישי ברוורמן: כבר פה כשאתה רואה באמת, זה מאוד מיוחד.
<אלן גלמן: הצטרפתי לבטר פלייס לפני חמישה חודשים בעידוד של המשקיעים כדי לנסות להבריא את העסק אחרי שהעסק נכנס למשבר.
<אלן גלמן: העידוד שקיבלתי מהלקוחות, לנסות במצבים בלתי אפשריים להוריד עלויות, לייעל את התהליכים, לסגור מקומות שלא מרוויחים, לאפשר המשך עסק פעיל, ממש לא עלו בידם.
<אלן גלמן: זו יוזמה פרטית שנכשלה.
<אלן גלמן: מה שאני רוצה להגיד פה, ואני חושב שזה חשוב שחברי כנסת ישמעו את זה, כי בסופו של דבר יהיו רכבים חשמליים, בסופו של דבר זה יהיה העתיד, אני לא יודע אם זה יהיה המודל של בטר פלייס או מודלים אחרים, שאנשים דיברו עליהם היום, אבל יהיה.
<אלן גלמן: אבל לא יהיה בלי תמיכה ממשלתית.
<אלן גלמן: זה עניין בכל מדינה בעולם, לא פה, זה לא מיוחד למדינת ישראל, אתה לא יכול לפרוס תשתית – מדינות חייבות לקחת חלק ממה שנקרא תשתיות חיוניות למדינה.
<אלן גלמן: וזה לא רק עניין של תשתית, זה עניין של policy , נאמר חלק מהדברים האלה: מיסוי, הנתצ"ים, על דברים כאלה.
<אלן גלמן: צריך לתת תמיכה לזה ברמת ה- .
<אלן גלמן: policyעם כל הצער בעולם לאלה שבאמת נפגעים – ואני חושב שהעובדים נפגעים, גם הספקים נפגעים, גם אני נפגע – שאתה לא יכול להפעיל את הזה כעסק חי.
<אלן גלמן: יכול להיות שאתה יכול להפעיל חלקים מהעסק כעסק חי, אבל יוזמה פרטית בסדר גודל כזה בכל מדינה, זה לא שאנחנו לא נרגיש אשמים שאנחנו לא-יוצלחים פה.
<אלן גלמן: זה לא בדיוק ככה, זה לא יעבוד בשום מדינה - - -
אבישי ברוורמן: בלי תמיכה ממשלתית.
<אופיר רונן: רק הערה קטנה לכנ"ר, למה שהוא אמר.
אבישי ברוורמן: מילה אחרונה, ואני מסכם.
אבישי ברוורמן: עורך-דין אופיר, נתנו לך.
אבישי ברוורמן: אין לך עוד איזו הודעה – כן, בבקשה.
<אופיר רונן: קודם כול לגבי הרכבים.
<אופיר רונן: פשוט מאוד היו הבנות מפורשות שיינתנו הרכבים חודש נוסף לעובדים.
אבישי ברוורמן: בית-המשפט, אמרת כבר.
<אופיר רונן: ודבר שני, עובדי החברה, היה נוהג שזה לפי החוק דבר מקובל בדיני עבודה, שחודש שלם העובד מקבל את הרכב גם לאחר שהוא - - -
אבישי ברוורמן: אמרת את זה – בבית-המשפט.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני מגיע לסיכום.
אבישי ברוורמן: קודם כל, אני באמת רוצה להודות לכל מי שהגיע, ללקוחות שהם באמת מדהימים, לעובדים, נציגיהם מר גלמן, ואני רוצה גם לנציגי המפרקים, אני מוכרח להגיד לך, עורכת-דין רוזן רכב, שלא רק שאת גם כלכלנית, גם רואת-חשבון, גם עורכת-דין, ההצגה שלך, הדברים והמחויבות מאוד מאוד מרשימים, ואני מודה לך.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להגיע לסיכום.
אבישי ברוורמן: הוועדה קוראת למפרק, למרות שלרגע – אם לקרוא לזה מפרקת אולי.
אבישי ברוורמן: מרב, מפרקת?
מרב מיכאלי: למפרקים.
אבישי ברוורמן: למפרקים, יופי, כדי שלא יהיה ויכוח בין זכר לנקבה.
אבישי ברוורמן: זכר ונקבה ברא אותם.
אבישי ברוורמן: הוועדה קוראת למפרקים לא לחסוך במאמץ כדי למצוא פתרון ארוך טווח לאחר 13 ביוני, ולאפשר טעינה ביתית וטעינה במקומות ציבוריים ללקוחות.
אבישי ברוורמן: המפרקים מתבקשים להעביר את מסקנותיהם לוועדה בשבוע הבא, כדי שאשקול המשך התערבות ועדת הכלכלה בנושא.
אבישי ברוורמן: הוועדה מבקשת ממינהל אגף הרכב, מר פלור במשרד התחבורה, להיפגש עוד היום עם המפרק, לסייע ולשתף פעולה במציאת פתרונות עבור הלקוחות בכדי שיוכלו להמשיך ולנהוג.
אבישי ברוורמן: המפרק מתבקש לעמוד בהצהרה שניתנה פה בפני הוועדה ולבחון את פירוק החברה השוויצרית, כדי לאפשר גם את הפיצוי ללקוחות.
אבישי ברוורמן: המפרקים מתבקשים לעמוד בכל הסיכומים עם העובדים, החברה לישראל ובוודאי הבעלים, על רקע סכומים שנאמרו פה, אנחנו מבקשים לוודא שהעובדים יקבלו את מלוא הפיצויים והזכויות המגיעים להם.
אבישי ברוורמן: הוועדה מבקשת ממשרד התחבורה, ממינהל אגף הרכב וממינהלת תחליפי הנפט לקיים דיון מעמיק והיערכות ליצירת תשתית של רכבים חשמליים לישראל, בדומה לנעשה בעולם המערבי.
אבישי ברוורמן: ממשלת ישראל מקבלת כבר מספר שנים החלטות בנושא אנרגיה חלופית, החזונות, כי עוד מעט יש פה ועידת הנשיא, אני כבר שמעתי עשר שנים חזונות ודיבורים, הייתי מעדיף פחות חזון – אתה יודע, פעם ישבתי, סליחה שאני מפסיק את הסיכום, עם יצחק בן אהרון זכרונו, לברכה נפטר בגיל 100, היה יושב-ראש ההסתדרות, נתתי לו ד"ר כבוד והוא הופיע בנגב, הוא אמר, הגיע הזמן שאת החזון יעבירו לתל-אביב ואת המעשיות יעבירו לו, מספיק עם החזונות.
אבישי ברוורמן: כל אלה שכל יום מדברים על חזון, זה אנשים שמפחידים אותי, תכל'ס.
<יצחק בריק: יש גם חוזה והוזה, זה הבדל מאוד קטן גם בכתיב וגם בהיגוי.
אבישי ברוורמן: במקום כל יום לשמוע חזונות גדולים.
<קריאה: יש את המממשים.
אבישי ברוורמן: ממשלת ישראל מקבלת כבר שנים החלטות בנושא אנרגיה חלופית.
אבישי ברוורמן: אנשים רבים וטובים מועסקים במועצה הלאומית בכלכלה כדי להסביר לכולנו מה החשיבות של הפחתת התלות של העולם בדלק, ולדאבוננו, לא מצאו דרכים לקדם את המיזם.
אבישי ברוורמן: דווקא כעת כדאי לבחון את המכשולים הביורוקרטיים והתקציביים, כדי לאפשר לענף הרכב החשמלי להתקיים בישראל.
אבישי ברוורמן: ממה שהוצג בפנינו, נראה שעד היום הממשלה ומשרדי הממשלה לא עזרו, אלא לפעמים תקעו מקלות בגלגלים של פרויקט הרכב החשמלי.
אבישי ברוורמן: לסיכום, מכיוון שמה שהיה היה, מסתכלים על עתיד טוב יותר, מסתכלים בעיניים, גם של הלקוחות, גם של העובדים, וגם בעיני כל אלה שמאמינים בעתיד שונה עם רכבים חשמליים.
אבישי ברוורמן: אנחנו באמת נפנה למשרדים ונקיים דיון מהיר בנושא הזה לגבי מחויבות משרדי הממשלה בשביל העתיד.
אבישי ברוורמן: לא נתנו לנושא הזה את תשומת הלב הראויה.
אבישי ברוורמן: אני קודם כול מקדם בברכה את יושב-ראש רשות השידור, את המנכ"ל, את יושב-ראש רשות השידור בעבר, את חברי הכנסת וכל הציבור, כולל מאגודת העיתונאים וכל האנשים שנמצאים כאן.
אבישי ברוורמן: כאשר אני למדתי בבית-ספר תיכון, למדנו אז אנגלית והיה ספר נהדר שהמפיקים, אולי אסף אמיר זוכר: The Forsyte Saga, "האגדה לבית פורסייט".
אבישי ברוורמן: אני מסתכל, אני 7 שנים בכנסת ישראל, נכנסתי באפריל, הייתי חבר בוועדת הכספים ובוועדת הכלכלה, הייתי יושב-ראש ועדת הכספים, הייתי שר.
אבישי ברוורמן: אני כל הזמן שומע שאו-טו-טו יש רפורמה ברשות השידור.
אבישי ברוורמן: אפילו כשהייתי יושב-ראש ועדת הכספים הבאתי את עופר עיני ואמרו לי: או-טו-טו חותמים, ואז הייתי צריך לאשר בתור יושב-ראש ועדת הכספים סכומים כלשהם, משהו לקראת החגים, כדי למנוע שחס וחלילה לחלק מן העובדים לא יהיה מה לאכול.
אבישי ברוורמן: אבל אמרו לי: אחרי החגים תהיה רפורמה.
אבישי ברוורמן: אתם מכירים את המשפט היהודי הקלאסי "אחרי החגים".
אבישי ברוורמן: אז אנחנו כאן ואני שומע שבתחילת החודש נחתמה סופית הרפורמה ברשות השידור.
<אמיר גילת: "סופית" אתה אמרת.
אבישי ברוורמן: התפקיד שלנו כאן
אבישי ברוורמן: כמייצגים את הציבור, לא קואליציה ולא אופוזיציה, לבחון מה נכון לציבור, האם הרפורמה הזאת שמוצגת מביאה להבראה של רשות השידור.
אבישי ברוורמן: כולנו רוצים שבישראל יהיה שידור ציבורי איכותי ומגוון.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים שהתכנים שהערוצים המסחריים לא מעוניינים לעסוק בהם יהיו כאן ברשות השידור הציבורית.
אבישי ברוורמן: מצד שני, אנחנו רוצים גם תוכניות שיש להן ביקוש.
אבישי ברוורמן: איך אמרתם לציבור: "יש תמורה בעבור האגרה".
אבישי ברוורמן: לגבי האגרה – זה שאלה אחרת אם משלמים אותה.
אבישי ברוורמן: אתן את רשות השידור ליושב-ראש רשות השידור.
אבישי ברוורמן: אני יודע שיש היום דיון בעתירה ואתם צריכים ללכת לבית-המשפט בשעה 12:00, וכך גם חלק מן העיתונאים והאחרים יהיו שם.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לקבל דיווח ברור ומדויק מה קורה, איך מתקדמת הרפורמה, האם הרפורמה הזאת היא עוד טלאי על טלאי, או באמת תצליח להביא לשינוי משמעותי ברשות השידור.
אבישי ברוורמן: למרות החתימה על הרפורמה, 5 חברים במליאת רשות השידור כתבו לאחרונה לשר התקשורת, מר ארדן, שאמר לי שהוא גם לומד את כל הנושאים האלה, ואנחנו נשמע עוד את דבריו: "במצב הנוכחי ההנהלה לא מסוגלת לקדם שינוי אמיתי ולכן הדרך היחידה להבריא את הרשות – לסגור אותה ולפתוח מחדש".
אבישי ברוורמן: קיבלנו את המכתב הזה.
אבישי ברוורמן: בסוף 2012 מליאת רשות השידור ביטלה את ועדת המעקב של נציגי הציבור, שתפקידה היה לפקח על הרפורמה.
אבישי ברוורמן: נשיא בית-המשפט העליון, אשר גרוניס, אמר בהקשר של בג"ץ היוצרים – ויושבים כאן חלק מן היוצרים – כי "ההתנהלות של רשות השידור נטלה ממנה את חזקת התקינות המנהלית וכרגע על התקציבים שמועברים, או לא מועברים, ליוצרים מפקח בית-המשפט".
אבישי ברוורמן: זאת הצהרה קשה.
אבישי ברוורמן: מכיוון שכולנו מעוניינים בסופו של יום בהצלחת הרפורמה ברשות השידור, אני כבר אומר כאן שוועדת הכלכלה צריכה להיות הגוף שיפקח על ההתקדמות של הרפורמה, ואנחנו נפקח.
אבישי ברוורמן: המטרה – שיקרה כאן משהו.
אבישי ברוורמן: יש מחלוקת בין העובדים להנהלה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נשמע על הדברים הללו.
אבישי ברוורמן: יש שאלה על מעבר ללוד, או לא ללוד, ויש את כל הדברים האחרים.
אבישי ברוורמן: אני פה נותן את רשות הדיבור ליושב-ראש רשות השידור, שאני מכיר אותו עוד מהזמן שעבד באוניברסיטה מפוארת בצפון.
אבישי ברוורמן: ראשית, ותוך כדי ההצגה שלך של המצב – אל תאריך בדברים, תדבר על הדברים המרכזיים – יש לי שאלה: מדוע בוטלה ועדת הפיקוח?
אבישי ברוורמן: מי לתפיסתך אמור לפקח על הנהלת רשות השידור?
אבישי ברוורמן: כל הוויכוח שלך על הבניין הזה, בלוד, או לא בלוד, או בבת-ים – איפה עומד נושא הבניין?
אבישי ברוורמן: אנחנו נשמע גם, כמובן, את נציגי העובדים.
אבישי ברוורמן: יש שאלה אחת שכבר אני אומר לך שתתייחס אליה.
אבישי ברוורמן: קיבלתי איזה מסמך שאומר שרשות השידור ויתרה על הכנסות ממכירת המתחם בתל-אביב.
אבישי ברוורמן: בדוח מבקר המדינה נכתב: "השטח של רשות השידור בתל-אביב, לפי הערכת השמאי שלו, שוויו 308 מיליון שקלים, ורשות השידור קיבלה עליו רק 150 מיליון שקלים".
אבישי ברוורמן: דרך אגב, הביקורות – זה לא קורה רק אצלכם.
אבישי ברוורמן: פעם עשיתי חישוב לגבי מפלגת העבודה.
אבישי ברוורמן: כשרבין היה ראש הממשלה למפלגת העבודה היו נכסים במיליארדים.
אבישי ברוורמן: אם היו מחזיקים את הנכסים ומקבלים עליהם רק את הריבית מפלגת העבודה היתה רנטבילית לנצח.
אבישי ברוורמן: בכל שנה מישהו אחר מכר, חבורה שלמה התעשרה מסביב והיום אין נכסים למפלגת העבודה.
אבישי ברוורמן: צריך לבדוק מה קרה.
אבישי ברוורמן: האם הסיפור ברשות השידור קצת דומה לסיפור של מפלגת העבודה.
אבישי ברוורמן: אמיר גילת, יוני בן מנחם, תחליטו ביניכם מי ידבר, בבקשה.
<אמיר גילת: בוקר טוב.
<אמיר גילת: אם נתחיל ב"אגדה לבית פורסייט" אז אני מקווה שאנחנו באמת בפרק האחרון ולא בשידור חוזר של הסדרה.
<אמיר גילת: ..
אבישי ברוורמן: איך אומרים: The opera is not over until the fat lady sings.
אבישי ברוורמן: השאלה מי זה ה-fat lady.
<אמיר גילת: אכן חתמנו ב-5 במאי על הסכם שמאשרר את ההסכמים שנחתמו לפני שנתיים בין רשות השידור ובין אגודת העיתונאים, ובעצם מבחינת רשות השידור ומבחינת אגודת העיתונאים, וכפועל יוצא מכך גם ההסתדרות, אנחנו מוכנים להתנעת הרפורמה.