GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אהוד רצאבי: בתקופה שיואב היה המפקח על הבנקים, ודודו היה סגנו, עלינו על נקודה אחת וזה החינוך לאשראי, הלימוד של הציבור, מה זה לקחת אשראי, למי נותנים אשראי, ואז הקצנו כספים, אם תזכור יואב, כספים שאז כשינוי באתי אליך, ואתה גם הקצת כספים, וגם עם המט"י.
אהוד רצאבי: למעשה, הוצאנו כספים שנועדו כדי לחנך את הציבור כיצד לוקחים אשראי, מי לוקח אשראי, האם כדאי לקחת אשראי וכן הלאה.
אבישי ברוורמן: זה ברור לחלוטין, הרי כולנו יודעים שבנק זר גדול לא ייכנס לישראל, וכבר הסברנו בדברים האלה, רק לprivate banking , לכן מבנה הגיאופול הקיים, גם אם יהיה טריאופול, שם אין את הבשורה הגדולה.
אבישי ברוורמן: ולכן, מה שאמרת לגבי בנק חברתי, אנחנו התחלנו את הדיונים כאן, כדי שבנק הדואר יהפוך לבנק חברתי.
אבישי ברוורמן: פה הייתה שיחה לא רק עוד בנק שפתאום יפריטו אותו, ובעצם יהיה תחלופה לא מוצלחת לבנקים גדולים, זה דבר אחד.
אבישי ברוורמן: יש את הנושא של הבנק האינטרנטי.
אבישי ברוורמן: לגבי אגודות אשראי, הנושא הזה גם גיבוי של דודו זקן, אנחנו חושבים איך לקדם את זה.
אבישי ברוורמן: יש את הנושא של מימון חברתי בתור חוק בקדנציה הקודמת, שגם ברשות עכשיו פרופ' האוזר, כל הנושאים האלה חייבים להתחיל ליצור את המעטפת לאותו פלח שוק לא הפלח הקיים של עסקים קטנים ובינוניים שייכנסו.
אבישי ברוורמן: כמובן הנושא של ערבויות המדינה שנותן את האפשרות שיקבלו הבנקים במקומות אחרים הוא נושא מרכזי.
אבישי ברוורמן: אני מבקש ממר קויתי להתייחס לקרן שקיימת בערבות מדינה.
<רן קויתי: הכנתי את המצגת במה היה לפני ומה קורה עכשיו.
<רן קויתי: בעבר, בעצם היו 3 קרנות נפרדות, קרן ליצרנים, קרן לעסקים קטנים וקרן לעסקים בינוניים שהוקמה רק כתוצאה מהמשבר של 2008.
<רן קויתי: ההיקף הכספי היחסי קטן של הבנקים, מספר בנקים מצומצם, בפועל, בקרן עסקים קטנים היו 2 בנקים פעילים.
<רן קויתי: תנאים לא תחרותיים, זה אומר, שעסק שהיה צריך לבחור את הבנק, מהרגע שהוא בחר את הבנק, הוא לא יכול לעשות שום תחרות, ולא היה פתרון לעסקים מפעילים.
<רן קויתי: אנחנו עובדים פה בנושא הזה יחד עם החשב הכללי שירי גרנות שנמצאת פה.
<רן קויתי: בעצם, עשינו מכרז חדש.
<רן קויתי: המכרז הזה היה לקרן אחת גדולה, בערבות מדינה.
<רן קויתי: כתוצאה מהמכרז בעצם השגנו 4.25 מיליארד שקלים, שזה גידול של 40% למה שהיה לפני כן.
<רן קויתי: העלנו את אחוז הערבות לעסקים החדשים מ-70% ל-85%.
<רן קויתי: נוספו שני בנקים גדולים שזה הפועלים ומזרחי טפחות.
<רן קויתי: יש תחרות בין הבנקים, העסק יכול לבחור את הבנק בכל רגע שהוא.
<רן קויתי: אותו דבר מפעיל, פעם הקרן הזאת הייתה ידועה כקרן "תבור", חברת "תבור" הפעילה אותה, היום זה גם חברת תבור וגם BDI והעסק יכול להחליט בין שתי החברות.
<רן קויתי: אני חושב שהנציגים של שניהם נמצאים פה.
<רן קויתי: בפועל מה קרה.
<רן קויתי: הנתונים של 2012 זה נתונים של הקרן הישנה, והנתונים של אפריל 2012 עד מרץ 2013, זה הקרן החדשה.
<רן קויתי: רואים את הגידול המאוד משמעותי גם במספר ההלוואות שאושרו, וגם בהיקף של הלוואות שאושרו, יש פה חלוקה לעסקים קטנים ובינוניים.
<רן קויתי: דבר נוסף שראינו, בגלל התחרות שנוצרה מול הבנקים, אנחנו רואים ירידה בריביות, בעצם, העסקים יודעים להתמקח על הריבית, אם פעם הריבית בקרן הזאת הייתה 3.5% פיקס, היום הריבית הממוצעת היא 2.9% בעסקים קטנים.
<רן קויתי: יש עסקים קטנים שמשיגים ריביות נמוכות יותר אפילו, ובעסקים הבינוניים גם כן ירדה.
אבישי ברוורמן: שירי גרנות, ממונה על ערבויות המדינה.
<שירי גרנות: לא אחזור על מה שרן אמר, אגיד קצרה.
<שירי גרנות: המכרז שיצאנו אליו בשנה שעברה בעצם ניסינו לעשות מהלך שאנחנו רואים הסתכלות ארוכת טווח, ולא רק להוסיף כל פעם ברגע שחסר, ויצאנו להתקשרות של ארבע שנים, בהתחשב בצפי שלנו בגידולים.
<שירי גרנות: הוספנו מסלולים חדשים, כמו עסק בהקמה, הצבנו יעדים לזמני טיפול.
<שירי גרנות: חלק ממה שאנחנו עושים בתהליך הזה, בעצם לקחנו 2 חברות BDI ו"תבור" שהן בודקות את כושר ההחזר של הלווה.
<שירי גרנות: זו בדיקה מקצועית, אובייקטיבית על בסיסם גם בשביל לבדוק אותם יש לנו גם יושב ראש ועדת אשראי שהוא בודק.
<שירי גרנות: הוא בודק שמטרות הקרן מיושמות, הוא בודק שהגופים פועלים כמו שהם צריכים לפעול.
<שירי גרנות: בעצם ניסינו לחבר פה כסף ממשלתי יחד עם כסף פרטי בשביל להגיע למקסימום היקפים, ומקסימום יעילות.
אבישי ברוורמן: את מרוצה מהתיפקוד עכשיו?
<שירי גרנות: אנחנו מאוד מרוצים.
<שירי גרנות: אני כן חייבת להגיד, מכיוון שזהו כן קרן חדשה, אנחנו כל הזמן משפרים, כל הזמן מוסיפים, אנחנו עומדים לצאת בשנה הקרובה שוב למכרז לגופים המתאמים כחלק מתהליך תקין - זו עשייה חשובה.
אבישי ברוורמן: מר רצאבי, אתה בתור הצרכן, מייצג את הצרכנים.
אבישי ברוורמן: אתם מרוצים מההיקף ומהדרך או שיש לכם איזה רעיון?
אהוד רצאבי: כפי שאמרתי, הרבה מהציבור לא מודעים לאפשרות.
אהוד רצאבי: בייחוד כאשר אנחנו מדברים על ההון הראשוני.
אהוד רצאבי: אני חושב שצריך להקצות כספים כדי ליידע את הציבור יותר ויותר לאפשרות הזאת רן, של לקבל הלוואות.
אהוד רצאבי: מרוצים אף פעם אי אפשר לעשות, תמיד רוצים יותר, בהחלט ניתן לשפר.
<צבי מאיר רובינשטיין: כמה שנים לקח עד שמרוצים מהקרן?
<צבי מאיר רובינשטיין: חלילה אותו דבר יקרה בנושא הקודם, ייקח 15 שנה - סוף סוף מרוצים זה מצויין.
אבישי ברוורמן: אני אבקש מאריה בן דוד שהוא איש עסקים ופעיל.
אבישי ברוורמן: מכיוון שלך יש נסיון בינלאומי לגבי מקומות אחרים, אתה יכול לציין לגבי נושא האשראי, פתרונות שנמצאים במקומות אחרים כדי להאיר את עינינו שיכולים להיות מיושמים בישראל.
<אריה בן דוד: אם אנחנו מסתכלים על התמונה שתוארה, חושבים בואו נגיד שהצלחנו, מה יקרה?
<אריה בן דוד: מט"י וכל הווריאציות השונות מקבלים בן אדם שמתחיל עסק חדש, הכל מרוכז במקום אחד, התהליך הוא קצר, יש מישהו שמלווה אותו, ואז הוא אומר אז מה עושים עכשיו?
<אריה בן דוד: עכשיו אתה צריך להביא כסף, אז או.
<אריה בן דוד: קיי.
<אריה בן דוד: קצת נותנים לו אולי.
<אריה בן דוד: אבל אחת הבעיות היא שעסקים שמתחילים, הם מתחילים כבר בפיגור.
<אריה בן דוד: הפיגור הזה הולך וגדל.
<אריה בן דוד: התוצאה היא שבמקום שהעסק יהיה לו כסף לפתח, הוא כל הזמן צריך לשלם איכשהו לשרוד את הבעיה.
<אריה בן דוד: יש פתרונות מאוד יצירתיים בנושא הזה בעולם.
<אריה בן דוד: דוגמה אחת של בעיית חנק אשראי שאפשר ללכת אחורה לתקופת המשבר הכלכלי של המאה שעברה.
<אריה בן דוד: רואים חבורה 16 של שוויצרים, הם אמרו יושבים פה אנשים, לכולם יש עסקים ואף אחד לא יכול לזוז כי הבנקים לא נותנים כסף ואין אשראי.
<אריה בן דוד: כסף זה דבר שבני אדם מייצרים, בתור שכזה, בעולם בריא לא צריך להיות מחסור.
<אריה בן דוד: כסף, הוא בעצם משאב שצריך לשקף את הכלכלה.
<אריה בן דוד: אז מה הם עשו, הם אמרו בואו ניצור את הכסף שלנו, והם יצרו משהו שנקרא weir, זה אנחנו זה ראשי תיבות של עסקים.
<אריה בן דוד: עכשיו 80 שנה אחרי זה, זה כבר לא 16 אנשים.
<אריה בן דוד: זה 75 אלף שוויצרים, weir זה מטבע רשמי, יש שם 6 בנקים מפוארים, מחזורים של מיליארדים.
<אריה בן דוד: ממחקרים שעשו, מתברר שאחת הסיבות ליציבות של הכלכלה השוויצרית בזמן משבר, זה העובדה שקיים הדבר הזה.
<אריה בן דוד: מה זהweir זה בעצם מטבע בין עסקים קטנים ובינוניים.
<אריה בן דוד: השווי שלו הוא פרנק שוויצרי אחד נשאר צמוד.
<אריה בן דוד: מה שהוא מאפשר להם, זה ליצור מעין בארטר בתוך המערכת שמתגבר על בעיית האשראי.
<אריה בן דוד: הם יוצרו מערכת סליקה עצמאית ואז הם לא צריכים ללכת לבנק ולהתחנן, לא צריכים לבקש מאף אחד, הוא משלם מס כמו שצריך.
<אריה בן דוד: התוצאה היא, שאם אתה יש לך מלאי מסוים, אתה מוכר אותו, רושמים לך פלוס, כמו שעשו פעם בקיבוץ.
<אריה בן דוד: זאת דוגמה אחת, אפשר ליישם אותה היום.
אבישי ברוורמן: זה עובד בשוויצריה, אנחנו ניכנס לזה בדיון הבא, כשיכינו את הדברים.
אבישי ברוורמן: אתה מודע לדברים האלה?
<רן קויתי: לא.
<אריה בן דוד: דוגמה אחרת נקראת C3 מאורגוואי, בעיה שמאוד נוגעת למה שקיים אצלנו.
<אריה בן דוד: וגם ברזיל, ומקומות אחרים, זה דבר שנועד לפתור את בעיית ה- - - עסקים היום, כמו שאנחנו רואים רק להקים אותו הוא כבר נכנס לחוב מסוים.
<אריה בן דוד: עכשיו באים הספקים הוא משלם להם מייד, אבל הלקוחות – 90 יום, 120 יום.
<אריה בן דוד: ממשלת ישראל היקרה שרוצה לדאוג לעסקים.
מיכל רוזין: עושק של העסקים הקטנים לגמרי, על ידי החברות הגדולות והממשלה.
<אריה בן דוד: מה הם עשו?
<אריה בן דוד: הם אמרו בואו נבנה מערכת אשראי, מעין מערכת ניכוי צ'קים אבל חכמה ואינטליגנטית, נקרא לזה שם, נגיד שיקלונים.
<אריה בן דוד: ביום העברת הסחורה, בן אדם מקבל שיקלון שכתוב עליו תאריך הפדיון שלו, והשיקלון הזה בתוך המערכת של כל האנשים שנמצאים במערכת הזאת כולל הממשלה והכול, הוא נחשב כבר לכסף אבל כסף דחוי.
<אריה בן דוד: הוא יכול להתחיל לשלם עם הדבר, ואז אין לו חנק של אשראי, ואין לו עלויות של ריביות וכל מיני דברים אחרים, והוא מתחיל לעבוד עם זה.
<אריה בן דוד: אם הוא צריך את זה בדחיפות ככסף, הוא צריך לשלם דלק, הוא הולך ופורע את זה בעלות נמוכה והגיונית כחלק מהמערכת, אחר כך, זה לא המקום כאן לפרט את זה.
<אריה בן דוד: בסוף ה-150 יום, או 120 או כמה שזה, השיקלון הזה הגיע זמן פדיונו, ואז הוא מקבל את זה מכיוון שהכסף שולם.
<אריה בן דוד: למעשה, מדובר פה במערכת פאקטורים, מי שמכיר את עולם העסקים.
<אריה בן דוד: אפשר ליצור פאקטורים כזה בלי עלויות שנגרמות שלא לצורך.
<אריה בן דוד: דיברו קודם בהקשר של מט"י לעמותות, הוציאו את העמותות מהמשחק.
<אריה בן דוד: האינטרס שלנו זה להכניס את העמותות למשחק, כי האינטרס שלהם הוא האינטרס של אזרחים, של הציבור, ולא איך לעשוק אותם.
<אריה בן דוד: יש היום מערכת שנועדה לפתור חלק מהבעיות האלה, שהיא מבוצעת על ידי חברת פנינסולה, בשילוב עם בנק הדואר וחברת מגדל, שלמעשה נותנת פאקטורים אבל היא מאוד יקרה ונותנים את זה רק לעסקים החזקים ואלה שאפשר לסמוך עליהם.
<אריה בן דוד: המערכת הזאת בצורה אחרת, יכולה לעבוד גם בארץ.
<אריה בן דוד: אני מחזק את מה שאבישי אמר, ניתן להפוך את בנק הדואר לבנק שהוא לא למטרות רווח, הוא יהפוך להיות הפלטפורמה לאגודות אשראי, ולמערכות כאלה.
<אריה בן דוד: יש לו את התשתיות הוא מגיע לכל המקומות בארץ, ואז תיווצר תחרות.
<אריה בן דוד: לא צריך לנסות לעשות רגולציות לבנקים, הם יתנו איזה הלוואות שהם רוצים.
<אריה בן דוד: ברגע שיש גוף שכל מטרתו לשלם שכר הוגן, אז זאת דרך פרקטית.
<אריה בן דוד: אני חושב שבדיון הבא אפשר להיכנס לרזולוציות איך עושים את זה.
אבישי ברוורמן: לנא, בבקשה.
<לנא ורור: אני מנהלת ומנחה את הקליניקה לכלכלה קהילתית שהיא חלק מהמרכז לחינוך קליני בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.
<לנא ורור: המטרה של הקליניקה היא סיוע, מתן ייעוץ משפטי לעסקים קטנים בהתנדבות.
<לנא ורור: בקליניקה פועלים מספר סטודנטים שנותנים גם סיוע פרטני וגם עוזרים בכל התחום של מחקר ברמת המאקרו.
<לנא ורור: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מוצלח מאוד כבר שלוש שנים עם מט"י ירושלים.
<לנא ורור: אני רוצה להתייחס לסוגיית האשראי, כי בשנתיים האחרונות אנחנו מנסים לקדם הצעת חוק שאנחנו מאוד נשמח שתתמכו בה.
<לנא ורור: הצעת חוק לתיקון בחוק הביטוח הלאומי שמאפשרת היוון של קיצבאות דמי אבטלה למי שזכאי לקבל דמי אבטלה כסוג של מענק לפתיחת עסק ולהוצאת אותם אנשים ממעגל האבטלה.
<לנא ורור: אני חייבת לציין שלפני שבועיים בערך נפגשנו אני והסטודנטים עם לשכת המנכ"ל בביטוח הלאומי, עם המחלקה המשפטית שם וקיבלנו את ברכת הדרך שלהם.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, הרעיון הוא שאנשים מובטלים בגיל 45-50, לא מוצאים, יעברו להיות יזמים, והדבר הזה יהיה קולטרל או שימוש כדי לצאת.
<לנא ורור: היום, בעקבות תיקון 114 לחוק הביטוח הלאומי יש אפשרות להקפיא את קבלת הקיצבה אם יוצאים ממעגל האבטלה ועובדים.
<לנא ורור: אבל אנחנו רוצים עוד משהו, אנחנו רוצים לתת את הכסף הקטן הזה למי שרוצה שכן לפתוח עסק.
<לנא ורור: אורי שרף ממט"י עזר לנו להבין יותר את המונח של העסקה עצמית, חלק גדול מהאנשים לא צריכים לצאת החוצה ולשכור מקום, אלא בעלות מאוד נמוכה יכולים גם לקנות ציוד ולהתחיל לעבוד, זאת אומרת, לצאת ממעגל האבטלה ופשוט להתחיל לעבוד, אם זה מהבית, אם זה לעבוד בחוץ.
<לנא ורור: זאת אומרת, לפעמים מספיק לנו סכום קטן של עד 10 אלפים שקל.
אבישי ברוורמן: ההצעה שלכם שתעבירו לנו, היא להשתמש בתשלומי אבטלה כדי שיהיה תמריץ ליזמים.
<לנא ורור: אנחנו חושבים שהמדינה צריכה לסייע בעניין הזה.
<מיכל הולר: אני עובדת עם אריה בנושאים האלה.
<מיכל הולר: מה שיש לי להוסיף, אנחנו יכולים להיעזר בבנק הדואר בתור תשתית לבנקים מכיוון שהוא מפוזר בסניפים בכל רחבי הארץ, זאת אומרת, שיכולות להיות שם עמדות מיחשוב שכל עמדה היא שייכת לבנק אחר.
<מיכל הולר: רציתי לחדד את הנושא של אשראי C3 שזה מעגל אשראי מסחרי שהוא מיועד לפתור את הבעיה של הפער בין ימי אשראי לבין ימי הספקים.
אבישי ברוורמן: רק בשביל ההיסטוריה, את עבדת בבנקים, אולי תספרו לנו קצת שהאנשים יידעו שיש לך נסיון בנושא הזה.
<מיכל הולר: אני עובדת בעיקר במיחשוב, אבל אני לא עובדת עם קהל לקוחות.
<מיכל הולר: עבדתי בכמה בנקים, בנק הפועלים, בנק הבינלאומי הראשון.
<מיכל הולר: רציתי לחדד, המטרה של C3 שזה מערכת ממוחשבת שאפשר כבר לקחת אותה מוכנה וליישם את זה די בקלות ודי מהר, היא לפתור את בעיה של עסקים הקטנים בנושא של הפער הזה, של ההון חוזר, מכיוון שעסק אחרי שהוא הוקם וקיבל את כל העזרה ואת היזמות, הוא עסק שהורץ כבר הרבה שנים, אבל הוא נקלע לקשיים כי הוא לא צבר נכסים קבועים.
<מיכל הולר: הוא לא צבר רווחים גדולים או שהייתה שנה קשה.
<מיכל הולר: עסק כזה לא מצליח לא מצליח להסתדר עם הפער הזה.
<מיכל הולר: שוב, זה גם לא פותר את הנושא של המע"מ שצריך לדאוג שהוא ישולם רק בתמורה למזומן.
<מיכל הולר: מה שקורה, שרשרת אספקה של עסקים מתאגדים בעצם להיות גוף אחד, או מאוגדים רק בנושא הזה שבו מונפקות איזשהן נקודות, שהנקודות האלה מאפשרות לשלם מחברה לספק שלה, ומהספק ההוא, לספק שלו, ולספק וכו', בצורה כזאת שנדחים בתשלומי המזומן, אבל התשלומים עצמם ממשיכים, ומשולבת גם חברת ביטוח שדואגת שגם אם העסק בעצם מתחייב לשלם לספק שלו את התשלומים עוד 120 יום, בינתיים הוא שילם בנקודות שאותם הוא העביר ושילם איתם וכו'.
אבישי ברוורמן: אני אבקש מיואב להמן, לשעבר המפקח על הבנקים להתייחס לנושא הזה של האשראי, הנושאים שעלו לגבי חלק מהרעיונות שאנחנו נצטרך לפתח אותם כאן, כי בסופו של דבר המטרה כאן בוועדה זו ישיבה ראשונה, להביא פתרונות, או פתרונות שמביאים כלים חדשים, פתרונות תחיקתיים, כדי שהנושא של העסקים הקטנים והבינוניים באמצעות השר, הפועלים, הפקידים, אנשים מסביב יגיע לאפקטיביות הרבה יותר גבוהה ומהר.
<יואב להמן: הצד האופטימי, אנחנו כבר בעידן אחרי המשבר, ואחרי מה שקורה היום בשטח.
<יואב להמן: אנחנו בעידן שקטן זה יפה.
אבישי ברוורמן: מישהו מהכלכלנים הותיקים זוכר את שומכר, כלכלן יהודי אנגלי שכתב ספר בסוף שנות השישים, תחילת השבעים אולי - small is beautiful.
<יואב להמן: גם מבחינת הרגולציה, וגם מבחינת התפיסה האסטרטגית של סיכונים, אשראי לעסקים קטנים היום הרבה יותר אטרקטיבי לבנקים מאשר בעבר.
<יואב להמן: הבעיה היא שזה לא תמיד מחלחל, ברמה אסטרטגית זה ברור שזה יותר טוב להם.
<יואב להמן: לא תמיד זה מחלחל עד לרמת הסניף בשטח, כי הם עדיין רואים את הסיכון מהמכולת השכונתית שמא הוא לא יחזיר להם את הכסף.
<יואב להמן: לכן החיבור של הכסף, או של האחריות מכספי מדינה על מנת לתת בוסט לחלק מהסיכום של הבנקים, בהחלט יכול להריץ את זה בצורה דרמטית, הבעיה היא, כמו שאהוד אמר, אנחנו עשינו יותר הסברה בעניין אז, בזמנו לצרוך אשראי בתבונה, יותר במשקי הבית, פחות בתחום העסקים.
<יואב להמן: צריך לעשות את המהלך הזה כי התחושה שלי שהפריים פלוס 2%, 3%, זה לא נחלתם של רוב העסקים הקטנים במדינה מתוך המאות אלפים, הם ברובם משלמים את הריבית של פריים פלוס שמונה, וחלקם חמור מזה.
<יואב להמן: צריך להנגיש את זה אליהם אולי בעזרתכם, שיהיה חלק מהתכנית.
<יואב להמן: הבעיה היא עם עסקים ממש זעירים שהם לא חשופים לזה, והבנקים גם לא ממהרים לחשוף אותם לזה.
<יואב להמן: מהבחינה הזו איך מחברים את זה, זה האתגר.
<יואב להמן: זה אפשרי, הבנקים יש להם אינסנטיב, וככל שיהיו להם מתחרים חיצוניים - - -
אבישי ברוורמן: כמו שאמרנו בנק חברתי.
<יואב להמן: בנק חברתי גם כן, גלוי נאות, אני הייתי קצת קשור בעניין.
<יואב להמן: אני חבר באגודה שיתופית שעובדת על זה.
<יואב להמן: אל תחזיקו את הנשימה, ייקח עוד המון זמן.
<יואב להמן: אפשר לעשות הרבה עוד שנתיים, שלוש, ארבע, מתי שזה יהיה בכלל אפקטיבי.
<יואב להמן: הצעת החוק לגבי מימון המונים, זה יכול ללכת הרבה יותר מהר.
<יואב להמן: שוב, צריך להיות עיון תחרותי בעניין הזה.
<יואב להמן: לגבי בעיה נוספת, קשור ולא קשור לאשראי, זה הנושא של אמצעי התשלום.
<יואב להמן: שוב, עסקים קטנים הם קצת פרה חולבת, נחלבת בכרטיסי אשראי, ודברים שיוכלו להגביר את התחרות על הסליקה של כרטיסי אשראי בהחלט יכול להוזיל עלויות לעסקים הקטנים בצורה משמעותית מאוד.
<יואב להמן: צריך לחשוב על הכיוונים האלה, שוב, גלוי נאות, אני קשור לאריה מבחינה זו.
אבישי ברוורמן: כולם קשורים.
אהוד רצאבי: זה ניגוד אינטרסים מובהק...
אבישי ברוורמן: יואב, בבקשה, לגבי הפתרונות החדשים.
<יואב להמן: לדעתי, צריך לעבוד על הפתרונות האלה, גם בעניין מערך התשלומים להורדה, או הוזלה של העמלות שהעסקים הקטנים נאלצים לשלם בתחום התשלום, בתחום העמלות על תשלום, או בתחום כרטיסי האשראי.
<יואב להמן: תודה.
אבישי ברוורמן: בבקשה, אבנר.
אבישי ברוורמן: לשעבר יו"ר הקרן בערבות מדינה.
אבישי ברוורמן: מכיר את הנושא לפניי ולפנים, ומה המלצתו.
<אבנר ורד: אני רוצה לחזק את מה שיואב העלה.
<אבנר ורד: מה שבן דוד העלה זה נושאים שכל נושא אל"ף צריך ללמוד אותו, לא כל מה שמתאים לחוץ לארץ מתאים לישראל.
<אבנר ורד: שנית, הוא כרוך במשאבים ליצור את הדברים האלה, כי בנק הדואר במדינת ישראל, במצב הנוכחי זה הדבר הכי רחוק להפעיל אותו כבנק.
<אבנר ורד: אנחנו ניסינו ובדקנו בנושא של הבדואים - - -
אבישי ברוורמן: סליחה, מר ורד, לגבי בנק הדואר, היה לנו דיון נפרד.
אבישי ברוורמן: ברור, כשהיו פה רשות הדואר, ברוך שצריך לבנות אותו מחדש.
אבישי ברוורמן: הנושא הנוכחי הוא לא רלבנטי לנושא הזה.
<אבנר ורד: תן לי להמשיך, אני אשתדל לתמצת את זה.
<אבנר ורד: הנקודה צריכה להיות לגבי הבנקים הקיימים.
<אבנר ורד: הם באמצעות הקרן פיתחו והשתנו מבחינת דפוסי החשיבה.
<אבנר ורד: צריך לקחת את הנושא הזה ולעבוד עליו שיטתית, וייתכן שהסוכנות יחד עם בנק ישראל, צריכים להיכנס לעובי הקורה, לבנקים, זה אומר לשנות דפוסי חשיבה, לשנות לפעמים גם הנחיות.
<אבנר ורד: אני בדרך כלל טוען שלבנק להיכנס לקרן זה לוקח לפחות שנה, יש לנו דוגמה קלאסית.
<אבנר ורד: בנק שנכנס לפני שנה, התפוקות שלו הן לא לפי היכולות, יש לו פוטנציאל גדול, והוא יושב עכשיו איך להגמיש את עצמו בתוך תהליכי קבלת החלטות על מנת לאפשר ליותר עסקים לקבל אצלו.
<אבנר ורד: אחד הדברים שישנו היום, זה התחרות בין הבנקים זה מצוין.
<אבנר ורד: לסיכום, ולעשות את זה פשוט ולעניין, גם הסוכנות, ויחד עם בנק ישראל צריכים לשבת על גיבוש תכנית להיפגש עם הבנקים, לעבוד איתם על הגמשת התנאים, כי אנחנו רואים מה שנעשה שם.
<אבנר ורד: יכול בנק הפועלים להופיע בפרהסיה ולדבר גבוה.
<אבנר ורד: אני רואה שהריבית שהוא לוקח היא 15%, זאת אומרת, המרחק בין הדיבורים למעשים הוא גדול.
<אבנר ורד: אותו דבר לגבי כל הבנקים.
<אבנר ורד: בנק לאומי יוצא בהכרזות כל פעם, לא יוצא מזה שום דבר.
<אבנר ורד: הנקודה היא הקטנת ריבית, הנקודה היא הכשרת אנשים בסניפים עצמם להתייחס לעסקים קטנים, איך מנתחים אותם, איך רואים את יכולת ההחזר שלהם, את הפוטנציאל שלהם.
<אבנר ורד: בהתחלה היה בנק שאמר לי אני לא יודע מה זה פוטנציאל.
<אבנר ורד: 3.5 שנים הוא דשדש, הוא גמר את החשיבה הזאת.
<אבנר ורד: היום הוא מגיע ל-30 תיקים לישיבה, חד וחלק.
<אבנר ורד: זאת אומרת, רבותיי, יש מה לעשות בקטע הזה, והכיוון היום צריך להיכנס לבנקים, לשבת איתם, לשנות מודולת הדרכה שם, להגיע שבסניף האיש יידע איך להתייחס לבעל העסק, איך להבין את המטריה שלו, ואין לי ספק, שזה יהיה הדבר היעיל ביותר, הזול ביותר, ויכול להיות שבעוד 10 שנים או 15 שנה, לא הצטרכו את הקרן בערבות המדינה.
<אבנר ורד: אחד הדברים היפים בקרן זה ההשפעות הרוחביות שהיא יצרה.
<אבנר ורד: זה לא רק המספרים שהעלו פה שהם נתנו, זה מאסה של דברים נוספים שנוצרו בשטח, שאיפשרו לעסקים לקבל עוד אשראי.
<אבנר ורד: תודה.
מיכל רוזין: היו לי שאלות והבהרות, אבל ביקשתי רשות דיבור בנושא האשראי.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת רוזין, לא רק שאת תורמת לוועדה, את תקבלי את רשות הדיבור.
יעקב אשר: הערה קטנה בהמשך למה שהוא אמר.
יעקב אשר: היום אני יודע שבכל חברה וגם היום בבנקים יש את הנושא הזה של כלי מדידה, מכניסים לעובדים את הנושא הזה של מדיד מה עשית, כמה לקוחות הבאת וכו'.
יעקב אשר: כלי המדידה בדרך כלל הולכים לפי גודל.
יעקב אשר: זאת אומרת, הבאת לקוח גדול, עשית עיסקה במספרים גדולים, זה מדבר הרבה יותר מאשר הדברים הקטנים.
יעקב אשר: אני חושב שבאמת חלק מהעניין הזה זה להוריד את זה לסניפים לרמת הפקיד, להיות הסברתי, כדי למשוך את אותם עסקים קטנים, בסך הכול הרבה מאוד עסקים גדולים זה כמה וכמה טייקונים גדולים.
<יואב להמן: זה לא הבעיה.
<יואב להמן: אני חושב שפשוט יש להם ניגוד עניינים במובן בשטח, כדאי להם לקבל עסק קטן חדש, לא כדאי להם להחליף את הכסף הזול באשראי לעסק קיים.
יעקב אשר: אולי יודעים את זה למעלה ופחות למטה שמתייחסים יותר לגופים הגדולים יותר או לעסקים היותר גדולים מאשר לעסקים קטנים ובינוניים.
מיכל רוזין: מה שלא יודעים למטה, כנראה שלא הגיע מלמעלה.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת רוזין, את ברשות דיבור.
מיכל רוזין: קודם כל אני מצטרפת לאמירה של אריה בן דוד, שיש פה הרבה פעמים עושק של החברות הגדולות והממשלה מול העסקים הקטנים, שמשלמים שוטף פלוס 120, 90 וכדומה.
מיכל רוזין: אנחנו מדברים פה על חברות גדולות שמקבלות פה מענקים מאוד גדולים מהמדינה, כמו החברה למשקאות וטבע ואינטל וכדומה, שמעסיקות ואומרים שהם נורא חשובות למשק, הן מעסיקות ונותנות פרנסה להרבה עסקים קטנים, הם רק מענות את העסקים הקטנים, כשהעסקים הקטנים צריכים לשלם ביטוח לאומי ומס הכנסה במועד הנכון, ולשלם את כל המשכורות, אבל החברות הגדולות מושכות אותם בתשלומים למרחקים ארוכים.
מיכל רוזין: לגבי הקרן עצמה.
מיכל רוזין: ממה שעולה מהעסקים הקטנים, נראה תמונה מאוד עגומה, הביורוקרטיה כל כך מסובכת שמה שקורה הרבה פעמים במדינת ישראל, הוקמו הרבה חברות קטנות שאמורות לתת ייעוץ איך למלא את הטפסים שהמדינה רוצה שתמלא, והחברות האלה לוקחות סכומים כל כך גדולים שעסקים שפונים אליהם פשוט מתייאשים מראש.
מיכל רוזין: כי הסכום שעסק במצוקה צריך לשלם לחברה שרק תמלא את הטפסים שהוא יוכל להגיש למדינה, הוא כבר מתייאש מראש ולא פונה.
מיכל רוזין: לפי כל הנתונים שהוצגו בפנינו, יש תנאים מאוד נוקשים לקבלה, רק מחצית מהבקשות אושרו, וגם אז בקשות שהיו מאושרות זה לפי המ.מ.מ.
מיכל רוזין: גם מהבנק, רק הריבית הייתה גבוהה יותר.
מיכל רוזין: אני רוצה לשאול, ולכן רציתי את רשות הדיבור.
מיכל רוזין: אני רוצה לדעת האם יש נתונים לגבי כמה עסקים נסגרים בשנה לעומת כמה נפתחים, ולגבי חלוקה מגדרית של קבלת אשראי, לא בעסקים קטנים, כי אני יודעת שבעסקים קטנים יש רוב גדול לנשים, לחברות קטנות בעיקר בעסקים זעירים שבבעלות נשים.
מיכל רוזין: בסקר שנעשה בעיריית תל אביב, 50% מתושבי תל אביב העידו שרכשו מוצר או שרות מעסקים קטנים בבעלות נשים, ו-74% מעסיקים בכלל באזור תל אביב, מהעסקים הזעירים הם בבעלות נשים.
מיכל רוזין: ולכן חשוב לדעת האם יש שוויון גם בחלוקה של קבלת אשראי על ידי המשרד, על ידי הקרן בין נשים לגברים, מה אחוז באמת של עסקים קטנים זעירים של נשים שמקבלות גם מהבנקים וגם מהקרן כמובן אשראי.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה נושא חשוב מאוד, אם אנחנו מדברים באמת על סגירת פערים וחלוקה שוויונית, אז הדרך לעשות את זה היא באמת לתת העדפה למגזרים שיותר קשה להם, בכלל עסקים קטנים, ובתוכם עסקים זעירים שרבים מהם כמו שאמרתי בבעלות נשים.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת רוזין, יפה דיברת, דברי אלוקים חיים.
אבישי ברוורמן: לפניי ידבר מר רן קויתי ויגיב בקצרה.
אבישי ברוורמן: אם יש מישהו שחשוב לו מאוד לדבר, הוא חושב שהוא יכול להוסיף לדיון ולא לחזור על מה שנאמר, אז בבקשה.
<בנימין חזן: בהמשך לדברים של יואב וחברת הכנסת רוזין.
אבישי ברוורמן: היא עוד תגיע רחוק, חברת הכנסת מיכל רוזין.
<בנימין חזן: עוד תרומה נוספת וייחודית שלנו כמט"ים, כמערכת המט"ים, העבודה שלנו עם העסקים המיקרו, הקטנים, הזעירים, שברובם הם גם עסקים של נשים, היא הנושא של הקרנות המיוחדות שלא תמיד הם הקרנות שעובדות עם הבנקים.
<בנימין חזן: אנחנו עובדים עם קרן שלאחרונה בידיעות אחרונות ביום שישי האחרון העלתה, האגודה הישראלית להלוואות ללא ריבית, שנותנת עד 90 אלף שקל להקמתם של עסקים זעירים, קטנים, ללא ריבית, ללא הצמדה, זה לא עובר בכלל דרך בנק.
<בנימין חזן: אנחנו עובדים עם הקרן הזאת כבר מעל 18 שנה.
<בנימין חזן: קרן "נתן" היא גם קרן שתורם מדרום אפריקה, קרן ניו יורק, הקרנות האלה נותנות למגזרים ספציפיים הן קרנות קטנות, בחלקן לא עובדות בכלל עם הבנקים, הן מסייעות לעסקים זעירים מאוד.
מיכל רוזין: זה מה שהמדינה היתה צריכה לעשות, ולא עוד פעם תורמים - - -
<אייל ינאי: אנחנו גוף מתאם בקרן לעסקים קטנים ובינוניים.
<אייל ינאי: קודם כל לגבי הביורוקרטיה, אני אתן לך נתונים.
<אייל ינאי: זמן הטיפול, הטפסים הם מאוד נוחים, עברנו על זה תהליכים.
<אייל ינאי: זה נכון שיש הרבה מאוד חברות שיצרו מין התמחות כזאת.
מיכל רוזין: למה צריך חברות כאלה אם הטפסים נורא פשוטים?
<אייל ינאי: רוב הפעילות של העסקים האלה היא דווקא בשיווק של הקרן, פחות בעזרה במילוי הטפסים.
<אייל ינאי: אנחנו רואים אחוז הולך וגדל שממלאים לבד, כי הפעילות של אותם עסקים שקמו היא בעיקר בשיווק של זה, הם באים ומציעים את זה, יכול להיות שצריך לעשות פעילות מדינה לשווק את זה יותר חזק.
רוברט אילטוב: - - - של בן אדם פרטי שמגיש, הוא - - -
<אייל ינאי: זהה לחלוטין.
רוברט אילטוב: אפשר להגיש לוועדה פורמלית?
<אייל ינאי: משך הבדיקה הממוצע של הגוף המתאם הוא 7.5 ימים מרגע הבקשה, 21 יום של הבנק, זאת אומרת, שכל התהליך כולו לוקח פחות מחודש ימים לסיום התהליך.
רוברט אילטוב: - - - אם התהליכים זהים לגופים - - -
<אייל ינאי: ברבעון הראשון, אנחנו מטפלים בערך ממחצית הקרן, כי יש שני גופים מתאמים - תבור ו-BDI.
<אייל ינאי: אנחנו טיפלנו בקרן לעסקים קטנים אני מדבר לא הבינוניים בקרוב ל-1,000 בקשות.
<אייל ינאי: אושרו קרוב ל-600, רק כ-60% אושר.
<אייל ינאי: העסקים האלה שאישרנו בקטנים לא בבינוניים לבד מעסיקים כ-8,000 עובדים, מתוכם 63 עסקים היו בבעלות של נשים שקיבלו 17 מליון שקלים, 82 עסקים היו של בני מיעוטים שקיבלו 25 מליון שקלים, מתוך 200 מיליון שקלים שהם בסך הכול דרכנו.
מיכל רוזין: 63, 82.
<אייל ינאי: מתוך 555 שאושרו.
<צבי מאיר רובינשטיין: אני רק רוצה להוסיף לנתונים שאמרת בתחילת השיחה לגבי בנק לאומי ובנק הפועלים, ובטבלה הזאת יש עוד נתון, ששיעור החובות האבודים של העסקים הקטנים קטן לאין שיעור משיעור החובות של העסקים הגדולים מבלי להכניס את מה שקורה.
<צבי מאיר רובינשטיין: נקודה שניה, הקרנות בערבות מדינה נולדו מהמשפט וונצ'ר קפיטל.
<צבי מאיר רובינשטיין: אני חושב שעשו פה תרגום לדנג'ר קפיטל, מה שאומר שרמות הסיכון שמוכנים לקחת הם מאוד נמוכות.
<צבי מאיר רובינשטיין: נכון שאם מעלים את רמות הסיכון, יתנו לא רק ל-3,000 עסקים הלוואות, יש 500 אלף עסקים, מה גזה 3,000?
<צבי מאיר רובינשטיין: יתנו להרבה יותר.
<צבי מאיר רובינשטיין: נכון שיהיו יותר כשלונות, אבל הכישלון זה גם המדורה של הצמיחה.
אבישי ברוורמן: מי שראה כדורגל – באיירן מינכן – אני רק רוצה לספר על אריאל רובן, אבל אני זכיתי פעם לתת דוקטור כבוד לאדם שמאוד הצליח פה בעסקים, שמו מוריס קהן, מי שמכיר אותו.
אבישי ברוורמן: הגדרתי אותו – מה שמתאים לאריאל רובן, כי בהתחלה כשמוריס נכנס ועלה ארצה, הוא נכשל כמעט בכל דבר.
אבישי ברוורמן: ההגדרה: winner is a loser that doesn't give up.
אבישי ברוורמן: הוא היה גם כמובן בדבר הזה.
<מרדכי מורד: הקרן בערבות המדינה, מעבר לזה שכמות ההלוואות שניתנות והסיכון שהמדינה לוקחת הוא נמוך מהסיכון שהבנקים לוקחים, היא לא נותנת פתרון להלוואות קטנות.
אבישי ברוורמן: כבר נאמר, לזעירים לא נותנת.
אבישי ברוורמן: אורי שרף, לך יש יותר עבר ונסיון פה מכל אחד שיושב בשולחן.