GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתן כבל: ונכון להיום יש רק נהנה, נהנה ונהנה, וחסר, חסר וחסר.
איתן כבל: זו התפישה המרכזית.
איתן כבל: על זה הוויכוח.
איתן כבל: לכן, אדוני היושב-ראש, אסור לנו – זה המבחן הגדול שלנו כאן – זה לא שאלה של ימין ושמאל, של קואליציה ואופוזיציה; זה מבחן של הבית הזה כולו.
אבישי ברוורמן: עו"ד דנה טבצ'ניק, עובדת באדם טבע ודין, עשיתם עבודה.
<דנה טבצ'ניק: תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה על הדיון הכל כך חשוב.
<דנה טבצ'ניק: אנחנו מקווים שזה הדיון הראשון.
אבישי ברוורמן: זה דיון ראשון, ובמקרה הזה אני חושב שכל הציבור וחברי הכנסת – אף אחד פה לא קתולי בכיוון הזה או בכיוון הזה, אלא רוצים דיון ציבורי פתוח, שאחרי שנקבל את ההחלטה, הציבור יבין אותה, והמחליטים יבינו אותה, כמו שצריך להיות לגבי נושא כל כך מרכזי בישראל.
<דנה טבצ'ניק: לגבי דוח ועדת צמח, אני חושבת שיש כמה נושאים שלא התייחסו אליהם בדוח, ואפילו צריך להסתכל על זה כאל תפישה.
<דנה טבצ'ניק: לפי מה שרואים לאורך כל הדוח הנחת המוצא של ועדת צמח היתה מלכתחילה, שבלי ייצוא אין פיתוח של מאגרי הגז.
<דנה טבצ'ניק: היינו מצפים שתבוא ועדה מקצועית ממספר משרדים רלוונטיים, שתראה לנו מודלים שונים לפיתוחים של מאגרי גז בלי ייצוא, או לפחות עם מעט ייצוא, ולהראות לנו באמת מהו התמריץ הכלכלי של אותן חברות גז, שאנחנו בהחלט רוצים לעודד אותן.
<דנה טבצ'ניק: אנחנו בעד הגז כמו כולם פה.
<דנה טבצ'ניק: כולם פה מודים על הגז הזה.
אבישי ברוורמן: לגבי הביקוש.
<דנה טבצ'ניק: לפני כן - חשוב להבין שתפישת ועדת צמח היתה מלכתחילה תפישה שמדובר בתוצר מסחרי לכל דבר ועניין, ולא אל משאב טבע אסטרטגי לאומי של מדינת ישראל, שצריך לשמור עליו ולא לחסל אותו, ולנסות להשמיש אותו לשוק המקומי באופן בלעדי, אם ניתן, ואם לא, צריך למצוא גם את הדרכים לפתח את זה עם התמריצים הכלכליים הקיימים.
<דנה טבצ'ניק: היינו מצפים שהוועדה תבדוק מהם התמריצים הכלכליים לפתח את המאגר.
<דנה טבצ'ניק: אולי מספיק לייצא 10 אחוז מעתודות הגז.
<דנה טבצ'ניק: לא לבוא בגישה הפוכה, ולדעתנו זו גישה הפוכה לחלוטין של מה הביקוש המקומי בישראל על בסיס תחזיות עתידיות ספקולטיביות שלא ניתן לדעת, ועליהן יש ויכוחים רבים, גם בתוך משרד האנרגיה בעצמו לא מסכימים, וחבל שהמדענית הראשית של המשרד להגנת הסביבה, שהיתה אמורה לדבר, לא מסכימה עם תחזית הביקושים.
אבישי ברוורמן: כלומר את אומרת - ואת מייצגת את אדם טבע ודין – שאתם חושבים שההערכות לא מדויקות, אבל אתם לא פוסלים ייצוא.
אבישי ברוורמן: אתם רואים מראש שייצוא של 50 אחוז לאור התחזיות, נראה לא הגיוני.
<דנה טבצ'ניק: לחלוטין לא הגיוני.
<דנה טבצ'ניק: גם לא הגיוני לשמור למשק אנרגיה גז ל-25 שנה בלבד.
<דנה טבצ'ניק: במונחים של אנרגיה 25 שנים הם מחר, הם שום דבר.
<דנה טבצ'ניק: כמו במשק המים.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת זנדברג, בבקשה, בקצרה.
תמר זנדברג: שלוש הערות.
תמר זנדברג: ראשית, לגבי הגז בים.
תמר זנדברג: האיום הזה שהגז יישאר בים, אני חושבת שאפילו אתם יודעים שזה לא יעמוד במבחן המציאות.
תמר זנדברג: זה לא יקרה.
תמר זנדברג: את אותו איום השמעתם באותם דיונים מפורסמים של ועדת ששינסקי - שחבר הכנסת דב חנין, היה לי הכבוד לשחק אותך באחת ההעלאות של המחזה הזה - הגז לא יישאר בים.
תמר זנדברג: בואו נסיר את האיום הזה מעל השולחן, כי כל אזרחי ואזרחיות ישראל שיושבים פה ישמחו להשתתף במניה שיש להם מעצם זה שהם תושבי ותושבות מדינת ישראל בטוב הלאומי הזה, שהוא באמת משאב טבע ולא סחורה עוברת לסוחר.
תמר זנדברג: שנית, השתמשתם במושג "ביטחון אנרגטי", ואני מבקשת לעבור לשימוש במושג "עצמאות אנרגטית".
תמר זנדברג: אנחנו מדברים על העצמאות האנרגטית של מדינת ישראל, שיכולה להבטיח את עתידנו להרבה מאוד זמן.
תמר זנדברג: ניהלנו בשנתיים האחרונות את הקרב על התמלוגים, וכעת אנו בקרב על החומר עצמו.
תמר זנדברג: פה יש שתי שאלות: אחת נוגעת לביקושים.
תמר זנדברג: נשאלת השאלה שלא נענתה בתחילת הדיון, ודרור שטרום נתן עליה קצת תשובה – מה התחזית שלכם לעלייה בביקושים לא רק על-פי המצב הקיים – נניח שלא היה גז בישראל – אל באיזו מידה תגליות הגז הללו והעובדה שיש גז ישראלי, יגדילו, שלא לומר עשויות להזניק את הביקושים הישראליים, ומה נעשה אז?
תמר זנדברג: כיצד נבטיח את אותה עצמאות אנרגטית?
תמר זנדברג: ושאלה נוספת שקשורה לעצמאות האנרגטית הזאת היא שאלת הרווחים.
תמר זנדברג: ניהלנו את הדיון על התמלוגים מבחינת הכסף – כמה ייכנס מהמכירה הזאת, אבל יש הבדל בין אם נמכור את כל הסכום הזה בשלמותו לחו"ל, ונקבל את הכסף במזומן, ונעשה אתו מה שנרצה, אולי נבנה כבישים בשטחים, אולי בתי חולים באשדוד, ושאלה נוספת, מה נעשה אם נשתמש בגז עצמו כאן לייעול האנרגיה בישראל?
תמר זנדברג: מה הרווחים?
תמר זנדברג: האם נעשה חישוב, מה הרווחים שייכנסו לכיס המשק הישראלי כתוצאה ממעבר לאנרגיה נקייה?
תמר זנדברג: ויש חישובים שהתפרסמו בעיתונות הכלכלית, של חלק מארגוני הסביבה שיושבים פה, שההבדל הוא של מאות-מיליארדים של שקלים בין הרווח קצר המועד ממכירת הגז ובין התועלת שתצמח למשק מהשארת הגז כאן בישראל.
תמר זנדברג: האם ניתנה על כך הדעת?
תמר זנדברג: בעניין המחאה הציבורית.
תמר זנדברג: המחאה הציבורית שהובילה לשינוי של תמלוגי הגז במסגרת ששינסקי ואולי אפילו לא מספיק, כל זה היה עוד לפני המחאה החברתית של 2011.
תמר זנדברג: היום היא תהיה כאין וכאפס לעומת מה שיהיה, והציבור שיושב פה עדי.
תמר זנדברג: אנא מכם, העבירו את הדוח הזה לדיון ציבורי בכנסת, באמצעי התקשורת, בארגונים, ונקבל החלטה מושכלת יחד.
אבישי ברוורמן: מנכ"ל התאחדות התעשיינים, שמדבר בשם התאחדות התעשיינים.
אבישי ברוורמן: שמעת את מר שטרום ואת מר צמח.
אבישי ברוורמן: מה תחזית הביקוש של התאחדות התעשיינים, ומה היתה ההמלצה שלה, אם היית יושב היום בכיסא של ראש הממשלה?
<אמיר חייק: אני מדבר על צרכים.
<אמיר חייק: אני שואל אותי שאלות פילוסופיות על תהליך קבלת החלטות בכלל במשק שלנו ובממשלה שלנו, כי מהימים שאני הייתי מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר.
<אמיר חייק: אנחנו עדיין קוראים לו כך.
מיכל רוזין: כי גם בטרמינולוגיה יש אידיאולוגיה.
<אמיר חייק: נכון, ואם מדברים על אידיאולוגיה, אני חושב שצריך לשמור על מקומות תעסוקה בארץ ולפתח מקומות תעסוקה נוספים.
<אמיר חייק: הרעיון הזה – הוא המגדלור שצריך להוביל את כולנו.
<אמיר חייק: אם בודקים איפה המצפן שלנו, לשם צריך ללכת, ולראות איך מצמיחים את המשק הזה.
<אמיר חייק: כדי להצמיח את המשק הזה צריך לשמור על כושר התחרות של התעשייה בישראל, שהיא גלגל השיניים שמניע את כל המערכת הגדולה הזו.
<אמיר חייק: וכדי לשמור על כושר תחרות צריך לתת לתעשייה אנרגיה זולה, כדי שתוכל להשתמש בה ולהתחרות מול חברות בעולם.
<אמיר חייק: ערכנו סקרים שלנו, ואנחנו מגלים מספר דברים: אחת, שב-2017 בשעות השיא יהיה מחסור גדול מאוד בגז.
<אמיר חייק: זה יפגע בכושר התחרות של התעשייה.
<אמיר חייק: לכן אנחנו צריכים להיערך לכך שב-2017 יהיה גז נוסף, פרט לגז שמגיע היום בצינור מתמר.
<אמיר חייק: אנחנו מתכוונים בכך לגז מלווייתן, כי אנחנו רוצים רידנדנסי ותחרות בין המאגרים.
<אמיר חייק: רידנדנסי - כלומר אם אני מחובר לגז מתמר, אם יש בעיה במאגר תמר, אני רוצה להיות בעל יכולת לעבור, להשתמש בגז מלוויתן בלי להרגיש את זה בקווי הייצור שלי.
<אמיר חייק: זה מאוד חשוב לנו.
<אמיר חייק: לגבי הכמויות, אנחנו חיים עם הכמויות של דוח צמח, בסדר גמור.
<אמיר חייק: אנחנו תומכים בדוח צמח, נקודה.
<אמיר חייק: יש גם דברים אחרים שאנחנו רוצים להשיג – ראשית, צריך לגמור את הסאגה של איפה נוחת הצינור בצפון.
מיכל רוזין: לכמה שנים אתה סומך?
<אמיר חייק: עד 2040.
מיכל רוזין: זה מעבר לפינה.
מיכל רוזין: מה יהיה לאחר מכן?
<אמיר חייק: אנחנו חושבים שלא תהיה בעיה לאחר מכן, לפי הבדיקה שלנו.
מיכל רוזין: יהיה בסדר.
מיכל רוזין: צריך לחשוב מעבר.
<אמיר חייק: שנית, אנחנו מדברים על הכשרות מקצועיות, ושחברות הגז ידאגו להכשרות מקצועיות למקצועות הגז, כדי שלא נביא לפה עובדים זרים לטפל בנושאי גז.
<אמיר חייק: דבר שלישי, ייצוא רק אחרי הזרמת גז מלוויתן לתוך הארץ ולא שנייה אחת לפני.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת באסל גטאס.
באסל גטאס: לדעתי, היו שתי הטעיות וטעות קריטית אחת, בכיוון של הערכת יתר לרזרבות הגז.
באסל גטאס: אפילו קראתי שבדוח מדברים על הרבה יותר – 1,480 ומשתמשים במושג רזרבות פרוספקטיביות, ולא הוסבר לנו בדיוק מה זה, וגם הערכה שמרנית לכיוון מטה בעניין הצרכים.
באסל גטאס: הדבר המרכזי הוא שאנחנו מדברים על ייצוא דבר שלא הוכח.
באסל גטאס: מה ההסתברות שהלוויתן לא יהיה בסוף?
באסל גטאס: לא ענו לי על זה.
באסל גטאס: אם רוצים לקבל החלטה על הייצוא, ומהר, בגלל מחסור בהשקעות, לזה יש פתרון אחר – לא מקבלים החלטה מרכזית של מדיניות כדי לעודד ולפתוח את השוק על דבר שלא הוכח שהוא קיים עדיין.
באסל גטאס: אפשר לתמרץ חברות, להשקיע בשיטה הנורבגית או בשיטות אחרות מבלי להזדקק כיום להחלטה על עניין כמה אחוזים רזרבות וירטואליות הולכים לחלק.
אבישי ברוורמן: מר גלנט, בבקשה.
יואב גלנט: אני המנכ"ל של חברת נמקס, שעוסקת בחיפוש ממערב ללוויתן וממזרח לבלוק 12 בקפריסין, ועד כה השקענו כ-120 מיליון דולר בקידוח ישי, שנמצאו בו עתודות קטנות.
אבישי ברוורמן: ישי לא כל כך הצליח.
יואב גלנט: אמרתי שנמצאו בו עתודות קטנות מאוד.
יואב גלנט: לא הרמנו ידיים, כי יש זיכיונות נוספים.
יואב גלנט: אנחנו חושבים שאפשר למצוא.
יואב גלנט: אני מצד המתחרים הפוטנציאליים.
יואב גלנט: קודם כל, בשביל הפרופורציות, כמה עובדות: לפני כעשרים שנה שרפו גז, כי לא היה מה לעשות אתו.
יואב גלנט: לפני עשרים שנה, כשדיברו על קידוח לעומקים של 6 או 7 ק"מ והפקת גז, מה שנקרא היום קידוח עמוק, זה היה נחשב מדע בדיוני.
יואב גלנט: המוח האנושי אצל כולנו רוצה להניח שמה שקורה היום פלוס התחזית שלנו בקו ישר זה מה שיקרה בעתיד, פחות או יותר.
יואב גלנט: יש גם חלון הזדמנויות.
יואב גלנט: לא בטוח שעוד חמישים שנה בעולם יצרכו גז, גם לא עוד שלושים שנה.
יואב גלנט: בחלון ההזדמנויות שיש לנו אנחנו צריכים פרופורציות.
יואב גלנט: הפרופורציות הן: אחת, לשמור את מה שצריך לטובת המשק הישראלי, האזרח הישראלי, התעשייה הישראלית, התחבורה הישראלית – זה צד אחד; והצד השני, לאפשר ייצוא שמקנה לנו כמה דברים: ראשית, הוא יוזיל בסופו של דבר את התשומות במשק הישראלי כתוצאה מכניסת כספית למערכת הישראלית וייעול.
יואב גלנט: שנית, הוא יאפשר תחרות, ויש לה ערך.
יואב גלנט: שלישית, לא בטוח מה שכנינו עושים.
יואב גלנט: אם לא נעלה על העגלה הזאת היום, יכול להיות שמי שייצא ממזרח הים התיכון יהיה לבנון או קפריסין או מישהו אחר ולא ישראל.
יואב גלנט: בנוסף, יש לנו הזדמנות היסטורית חד-פעמית, שבה מדינת ישראל מביאה למגרש המשחקים הגיאופוליטי משהו שהוא לא כוח צבאי או צדק לאומי אלא משאב כלכלי.
יואב גלנט: אתו מתנהלים עסקים פוליטיים בכל העולם.
יואב גלנט: לא צריך להזכיר מה משמעות האנרגיה כגורם, שאם אתה מוזיל את מחירו, אתה מביא את מחירי המים למחירים נמוכים, מחירי המזון למחירים נמוכים.
יואב גלנט: אפשר להמשיך הלאה.
יואב גלנט: אם נדע לעלות על העגלה הזאת, לרקום קשרים, לעשות אתם דברים, יהיה לזה ערך רב.
יואב גלנט: לכן עצתי – בבסיס העניין, ללכת לאחוזים של הייצוא.
יואב גלנט: אני לא נכנס לשאלה, האם האחוז הוא נכון והאם הדיון הוא נכון; אני חושב שהדברים האלה צריכים להיעשות בצורה שקופה, ברורה, אבל התהליך של אנטגוניזם כלפי מי שמנסה לייצא, הוא תהליך לא סביר.
יואב גלנט: ייצוא יביא בסופו של דבר גם להוזלת מחיר, גם לתחרות, גם לרווחיות.
יואב גלנט: אם נדע שאין לנו אוף טייקר שלוקח, לא נלך להשקעה של עוד מאות-מיליוני דולרים, ויהיה קשה להביא את הכסף הזה ממקום אחר.
יואב גלנט: האפשור של ייצוא גם יוזיל את העלויות של התשומות לייצוא ולדברים אחרים בתוך המשק הישראלי, גם יקנה רווחה כלכלית גדולה יותר, וההיסטוריה הוכיחה שכשאתה מייצא יותר, אתה מחפש יותר, ואז אתה מוצא יותר, ולמרות שהעתודות נחזות בעולם ככאלה שיורדות כל הזמן, בפועל כשאתה מסתכל על מאה שנה אחורה בתחום הנפט, אתה רואה שהעתודות הולכות וגדולות.
אבישי ברוורמן: יושב פה השגריר ערן – אחד האנשים המנוסים ביותר, היה גם שגריר בירדן, קונסול באו"ם, היה גם שגריר באירופה.
אבישי ברוורמן: הוא בא במיוחד לישיבה כדי להוסיף את הנקודה הגיאופוליטית לגבי המשמעות מול ירדן והמדינות האחרות.
<עודד ערן: אני חושב שצריך דיון קצת יותר רחב, ובנושא הזה ועדת צמח היתה צמחונית מדי.
<עודד ערן: יש כמה דברים שוועדת צמח לא היתה יכולה להתייחס אליהם, כי הם קרו בתקופה שאחרי שנכתב.
<עודד ערן: אני די סקפטי לגבי הערך של היוזמה הערבית.
<עודד ערן: כשגריר בירדן הייתי מבודד 95 אחוז מהזמן, והנורמליזציה לא היתה בדיוק נורמליזציה.
<עודד ערן: מה שמחבר את ישראל עם מדינות ערב השכנות זה זהות אינטרסים או מרקם של אינטרסים.
<עודד ערן: לכן אם אנו יכולים לעזור לירדן, כשהיא היום במצוקה אנרגטית, והיא במצוקה אנרגטית, אנחנו יכולים לעשות את זה עכשיו; לא לחכות 25 שנה.
<עודד ערן: אני מציע לחשוב גם על השכן הפלסטינאי, שגם הוא זקוק, ומדובר בכמויות לא גדולות – במקרה הירדני זה 5 BCM .
<עודד ערן: יש לזכור שירדן עכשיו עומדת במצוקה גם בנושא של אנרגיה וגם בנושא של המים.
<עודד ערן: בנושא המים ישראל עושה מה שצריך לעשות מול ירדן.
<עודד ערן: בנושא האנרגיה היא לא יכולה לעשות, כי עניין הייצוא תקוע.
<עודד ערן: לכן אני ודאי מסכים לכל מה שאמרת, אדוני היושב-ראש, לגבי שקיפות, הצורך בחקיקה וכו; תצטרכו לעשות החרגה לגבי השכנים המיידיים שלנו.
<עודד ערן: בהמשך לדברים של יואב, הוא התייחס לעניין הלבנוני.
<עודד ערן: זה מנוף אדיר לשיתופי פעולה עם השכנים הלא ישירים באמצעות צד שלישי.
<עודד ערן: אם יהיה ייצוא בעתיד לאירופה או לכל מקום אחר, הכמויות, שאינן גדולות בהיבט גלובלי, מחייבות שיתופי פעולה כדי להוזיל הוצאות.
<עודד ערן: לכן אני חושב שככל שנזדרז בנושא של החקיקה והסדרת הנושא הזה, כן ייטב למשק הישראלי בהיבט האזורי.
יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, השתמשו קודם בדברי הגמרא - זה נהנה וזה לא חסר.
יעקב אשר: אבל אני חושב שאפשר להגיע גם למצב – וגם זה לשון הגמרא – זה נהנה וזה נהנה.
יעקב אשר: כלומר שגם הציבור הישראלי יהיה לא רק לא חסר, שזה משהו מידתי.
יעקב אשר: כששומעים את כל הדיון, השאלה, אם אנחנו רוצים להגביר את קצב החיפושים במדינה, את הרצון של היזמים, ושמענו כרגע יזם שלא נמצא כרגע במשחק אלא נמצא עדיין בשלב החיפוש והתעייה, ואם נפחיד יותר מדי גם את הזכיינים שקיימים – ולאו דווקא את אלה שמצאו גז – יצא שכרנו בהפסדנו.
יעקב אשר: אני חושב שצריך לחתור למדרג גמיש.
יעקב אשר: צריך להראות את הקווים האדומים לפי התעשיינים, לפי כל חוזי העתידות למיניהם בצורה החיובית, ולקחת שלייקעס לעניין הזה, ולהחליט, שמשם והלאה אפשר במדרג מסוים לעלות ולהתחיל לייצא, כי זה נותן את הזרימה של הרצון לחפש על המאגרים.
מיכל רוזין: זה מה שהם ניסו לעשות.
מיכל רוזין: זה הוביל אותנו ל-50 אחוז.
יעקב אשר: אני חושב שה-50 אחוז, כפי שהוצג לנו, הוא בהחלט דבר שנראה לא סביר.
יעקב אשר: אבל צריך לתת לזה גמישות.
יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, אולי – לא יאהבו את זה ודאי כולם, אבל אולי בשלב מסוים במיסוי, אותה ועדת ששינסקי שסיימה את תפקידה, אולי החלקים של ייצוא בשלב מסוים, אחרי שיש לנו את מה שאנחנו צריכים למשק, אבל כדי להיות בטוחים שלא יהיה פיתוח רק ללכת לייצוא, לתת מיסוי טיפה יותר גדול על ייצוא כדי להשאיר עדיפות למשק הישראלי לצרכיו הוא.
יעקב אשר: אני חושב שאסור לנו לשפוך את המים עם התינוק – אחרת לא היינו מגיעים לדיון הזה בכלל.
יעקב אשר: לא היינו מוצאים פה גז, כי אף אחד לא היה מחפש, כמו בירדן ובמקומות אחרים.
אבישי ברוורמן: עוד מעט נסיים את הדיון.
אבישי ברוורמן: כמובן, יהיה דיון נוסף.
אבישי ברוורמן: מור גלבוע, מנכ"ל מגמה ירוקה.
אבישי ברוורמן: בינתיים חברת הכנסת רוזין.
מרב מיכאלי: אפשר רק לשאול שאלה?
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת רוזין.
מיכל רוזין: לא אחזור על דברים שנאמרו פה.
מיכל רוזין: אנחנו רוצים לקבל תשובה עניינית לגבי הפרוטוקולים, ולמה אין שקיפות.
מיכל רוזין: אם לא תהיה שקיפות של הפרוטוקולים של ועדת צמח, אני חושבת שאנחנו צריכים לשקול פנייה לערכאות משפטיות בעניין.
מיכל רוזין: יש גישה הישרדותית בישראל, שהכול זה כאן ועכשיו.
מיכל רוזין: אנחנו מכירים את זה גם מהצבא – הכול נבחן על עכשיו – מה יש כרגע, וכל ההפחדות האלה – אז לא יהיה, ולא נוכל למכור, ואז לא יהיו הכנסות.
מיכל רוזין: כרגע מדובר בכמה עשרות-מיליונים שהולכים להניב רווח של מאות-מיליארדים, גם אם רק יימכר בתוך גבולות מדינת ישראל.
מיכל רוזין: לכן אלה הפחדות מיותרות.
מיכל רוזין: צריך לעשות פה שיקול ענייני, אבל יש להבין שכשמדובר במשאב לאומי, זה לא רק אינטרס כלכלי; יש פה גם אידיאולוגיה, וכל דבר הוא אידיאולוגיה, אגב – גם כלכלה ועוד דברים שנאמרו פה על-ידי חברת הכנסת תמר זנדברג, ואני מצטרפת לדבריה.
מיכל רוזין: אני מצטרפת לבקשת כל הדוברים, כולל היושב-ראש, לקיים דיון בכנסת, ושתהיה חקיקה בוועדת הכלכלה.
מיכל רוזין: הממשלה רגילה לעשות לנו מעקפים, ולעקוף את הכנסת.
מיכל רוזין: בואו לא ניתן לזה לקרות הפעם.
אבישי ברוורמן: אני מסתכל על העיניים של חברת הכנסת מרב מיכאלי, שנבחרה למקום לפניי בכנסת, למרות שהיא קיבלה פחות קולות, אבל בגלל העיניים, אז בבקשה.
אבישי ברוורמן: שאלה קצרה.
מרב מיכאלי: אני רוצה לנצל את נוכחותם גם של מנכ"ל משרד האוצר לשעבר ירום אריאב- - -
אבישי ברוורמן: יש פה עוד מנכ"ל.
תמר זנדברג: הוא לא מנכ"ל; הוא נציג.
תמר זנדברג: אתה חוזר ואומר את זה.
מרב מיכאלי: וגם את מומחיותו של היושב-ראש בכלכלה, להבין – הבוקר הבנתי שיש עניין שייצוא הגז עלול לבוא על חשבון ייצוא אחר במדינת ישראל בגלל מחלה הולנדית או דברים כאלה.
מרב מיכאלי: האם תהיו מוכנים לתת מילה?
אבישי ברוורמן: בישיבה הבאה אפתח בהסבר, מהי המחלה ההולנדית, כי זו רק ההתחלה.
אבישי ברוורמן: מור גלבוע, בבקשה, מגמה ירוקה.
<מור גלבוע: אנחנו ארגון סטודנטים, צעירים, מתנדבים, שפועלים למען הסביבה והחברה.
<מור גלבוע: דיברו פה קודם על המחאה, אז אני מתנצל על הקול הסדוק שלי – זה מההפגנה שעשינו בשבת מול הבית של סילבן שלום, שר האנרגיה והמים.
<מור גלבוע: הוא הציג שתוך שבועיים יכריע בנושאים האלה, וחשוב היה לנו להגיע לשם עם החשש והדאגה הציבורית, שזה לא יתקבל בלי הדיון הציבורי הראוי למקום הזה.
<מור גלבוע: באנו לפה הרבה פעילים חברתיים, הרבה אנשים בחולצות לבנות.
<מור גלבוע: היום בבוקר כשהסתכלתי במראה נזכרתי איך כשהייתי ילד קטן הייתי הולך לטקסים של יום העצמאות, והייתי כל כך שמח בג'ינס הכחול והחולצה הלבנה, וגאה במדינה, ויודע שיש מי שיגן עליי וישמור על האינטרסים שלי, שלנו, כי כך חינכו אותנו.
<מור גלבוע: ולצערי – ואני אומר את זה בצער, והלב שלי בוכה, והלב של הרבה אנשים – התחושה היא שהיום אין מי שדואג לנו ולאינטרסים שלנו, וכשאנחנו יושבים פה ושומעים את הדברים המגומגמים של מנכ"ל משרד האנרגיה והמים, עם כל הכבוד, זה עוד יותר מדאיג ומעלה הרבה מאוד סימני שאלה.
<מור גלבוע: אז מצד אחד, אנחנו שמחים שאתם מביאים את זה לדיון בכנסת.
<מור גלבוע: חשוב להדגיש – מדברים פה על הון כלוא, ועל זה שזה נמצא בים ואנחנו מאבדים.
<מור גלבוע: זה לא הון כלוא אלא הון חופשי.
<מור גלבוע: אף אחד לא יודע מה יהיו האתגרים של הדורות הבאים, שיהיו פה עוד מאה שנה ומאה וחמישים שנה.
<מור גלבוע: נראה שהכול הולך לכיוון אנרגיות מתחדשות, ואנחנו מברכים.
<מור גלבוע: אבל אנחנו לא יודעים את זה, וזה העתיד והביטחון של מי שלא נולד והסביבה שלא יודעת לתבוע את זכויותיה.
<מור גלבוע: לכן הגענו לכאן.
אבישי ברוורמן: הדיון יימשך.
אבישי ברוורמן: אני מבקש שני משפטים ממנכ"ל משרד האוצר, אוהד מראני.
<אוהד מראני: אם זה רק שני משפטים - בדיון הבא.
אבישי ברוורמן: אנחנו עברנו את הזמן.
אבישי ברוורמן: זה דיון ראשון.
אבישי ברוורמן: שאול, אתה מסכים אתי, ששמעת פה, ואני מבקש שתעביר זאת גם לשר האנרגיה וגם ראש הממשלה – יש כל מיני דעות, אבל לא היה פה אחד, משמייצג את מר גלנט לבין חברי כנסת מהקואליציה, מהאופוזיציה ומהארגונים החברתיים, כולם אומרים: בואו נקבל החלטה מושכלת עם שקיפות מוחלטת לציבור, ואז נדון כמה לייצא, איך לייצא, מה תחרות, לא לייצא, אבל גם כשתתקבל ההחלטה, הדרך שבה תתקבל תשפיע, איך מור גלבוע יתייחס אליה.
אבישי ברוורמן: לגבי הפרוטוקול, אני רושם את ההחלטה.
אבישי ברוורמן: לפני שאני מסכם, לגבי הביטחון הלאומי, אלוף מיל' ישראל זיו מבקש לומר מילה.
תמר זנדברג: את מי אתה מייצג היום?
ישראל זיו: אני לא מייצג אף אחד.
ישראל זיו: נתבקשתי על-ידי גדעון, שמכיר אותי ויודע שאני עוסק בפרשנות.
תמר זנדברג: חשוב שנדע מי מהדוברים מייצג.
אבישי ברוורמן: בא אלוף במיל' זיו.
אבישי ברוורמן: הוא רצה לדבר- - -
תמר זנדברג: מנכ"ל דלק- - - חשוב לציין את זה.
אבישי ברוורמן: כל זמן שאני יושב-ראש, לא יסתמו את הפה לאף אחד פה.
תמר זנדברג: דיברת על שקיפות.
ישראל זיו: אני עסקתי כל חיי בלחימה באויבי ישראל, והעוינות שראיתי פה היום היא דבר מחריד.
אבישי ברוורמן: קצת כבוד גם לאנשים אחרים.
תמר זנדברג: לא אמרתי שהסתרת, אבל ביקשנו את המידע.
אבישי ברוורמן: האלוף זיו הוא דבר מכובד, שעשה דברים.
אבישי ברוורמן: תני לו לדבר שתי דקות.
אבישי ברוורמן: כל מי שמדבר, את מתפרצת.
אבישי ברוורמן: גם אני לא תומך בחלק מהעמדות, אבל נותן לאחרים לדבר.
תמר זנדברג: אתה צריך לדאוג שנדע כל אחד, מי מייצג.
אבישי ברוורמן: אין פה דיקטטורה של חברי כנסת.
אבישי ברוורמן: האלוף זיו.
ישראל זיו: תודה.
ישראל זיו: הזמן קצר ביותר, ודיון מהסוג הזה מחייב דיון מעמיק בפני עצמו.
ישראל זיו: דובר פה רבות על אסטרטגיה ועל ביטחון אנרגטי או לאומי של מדינת ישראל.
ישראל זיו: לצערי, השדות שהדברים נבחנים פה, שכל אחד בפני עצמו הוא דיון עמוק, כולל האידיאולוגי והכלכלי שבתוכו, עדיין לא מכיל דיון אחד, שהוא משמעותי לא פחות בראיית הביטחון הלאומי שלנו, וזה הדיון הגיאואסטרטגי שפתח עודד ערן, אבל לא הכיל אפילו מעט ממנו, כי מדינת ישראל, לפחות עד ימינו, התבססה בביטחון הלאומי שלה על שני מרכיבים בלבד: אחד הוא ההרתעה – בעיקר סביב כוחנו הצבאי, והשני הוא הבריתות – בעיקר האמריקאית.
ישראל זיו: בפעם הראשונה נוצר אירוע בסדר גודל לאומי, ששינה את המפה הגיאופוליטית של מדינת ישראל בקנה מידה כמו בהסכמי השלום.
ישראל זיו: ישראל צריכה להשתמש במשאב הזה כחלק מהעיצוב של הביטחון האזורי בעיקר בתקופה שאנחנו נמצאים, במעבר מעידן של ודאות כלשהי לעידן של חוסר-ודאות.
ישראל זיו: אם ישראל היום היתה מייצאת גז לטורקיה, כל המאזן האזורי שלנו היה שונה לחלוטין, אני חושב.
ישראל זיו: אגב, טורקיה היום, הספקית העיקרית שלה היא רוסיה.
ישראל זיו: היא מאוד לא מרוצה מהגז הרוסי.
ישראל זיו: האלטרנטיבה היחידה שלה היום זה ללכת לאיראן.
ישראל זיו: אנחנו צריכים היום את אותה טורקיה, שגם כך לא כל כך לטובתה של מדינת ישראל, שתפנה מזרחה לאיראן.
ישראל זיו: מדינת ישראל צריכה להשכיל ולהשתמש בגז שלה כדי לעצב את הביטחון הלאומי שלה.
ישראל זיו: הנושא הזה לא יכול להיות נפרד מהדיון הכולל.
תמר זנדברג: האם אפשר לדעת אם האדון הזה לא מקבל שכר?
ישראל זיו: לא מקבל שכר.
תמר זנדברג: עודד ערן שדיבר קודם - את מי הוא מייצג?
אבישי ברוורמן: אף אחד.
תמר זנדברג: התבקשת להגיע לכאן על-ידי מישהו?
אבישי ברוורמן: ההתנהגות שלך, לדעתי - השגריר ערן צלצל אליי, ואמר לי – אני מכיר אותו מהשירות, אולי הוא התעסק בעסקים.
אבישי ברוורמן: כשאת עוד היית ילדה קטנה, הוא עבד בכל המקומות- - -
תמר זנדברג: כשאני הייתי ילדה קטנה, אתם מכרתם את המדינה – אני לא יודעת למי, אז אל תחלקו פה ציונים.
תמר זנדברג: אני מבקשת התנצלות על ההערה הזאת.
אבישי ברוורמן: אני מתנצל על הנושא, אבל אין לך כבוד.
אבישי ברוורמן: האדם הזה צלצל, אמר: הקדשתי את כל חיי למדינה, אני רוצה להגיע לכאן כדי להציג את הנושא.
אבישי ברוורמן: אני הזמנתי אותו.
אבישי ברוורמן: ציינתי את זה.
תמר זנדברג: אני פונה אליך כיושב-ראש הישיבה, שנדע כל אחד, את מי מייצג.
תמר זנדברג: אתו זה לא נמסר בהתחלה.
אבישי ברוורמן: אם נתייחס יותר לנושאים ופחות לגופם של אנשים, זה חשוב.
תמר זנדברג: אני שואלת שאלות.
תמר זנדברג: שלא ייתנו פה ציונים.
תמר זנדברג: אני לא נותנת ציונים.
אבישי ברוורמן: לחברי כנסת מותר לבזות אותך.
תמר זנדברג: את מי ביזיתי?
תמר זנדברג: אם השאלה את מי הוא מייצג מבזה אותו, אולי יש לו מה להסתיר.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני מסכם.
אבישי ברוורמן: לי יש כבוד לאנשים – לא חשוב איפה הם יושבים.
אבישי ברוורמן: כל אחד מציג את מי הוא מייצג, אבל לא מקובל עליי שבכנסת ישראל יתפרצו על אנשים, אפילו חברי כנסת מתפרצים עליהם, ששירתו את המדינה ועשו.
אבישי ברוורמן: יש גם כבוד.
אבישי ברוורמן: אנשים שעשו, יש להם זכות לומר שני משפטים פה.
אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה בראשותי תקדם את הצעת החוק שתעביר הממשלה לכנסת וכן כל הצעת חוק שתועבר על-ידי חברי כנסת, תבחן לעומק את כל השיקולים הכרוכים בייצוא הגז, לרבות שימור עתודות גז, כדי להבטיח את צורכי המשק הישראלי תוך התייחסות לביטחון האסטרטגי של ישראל.
אבישי ברוורמן: זה היה דיון חשוב, סוער, אבל ברור שהמקום לעשותו הוא בכנסת ישראל, ונבצע אותו במהירות, ביעילות, כשכל הציבור, כולל כל הארגונים החברתיים, יהיו מסופקים.
אבישי ברוורמן: בוקר טוב, חבריי חברי הכנסת, נציגי המשרדים, אורחים.
אבישי ברוורמן: הדיון שלנו היום הוא לגבי תקנות שירותי התעופה.
אבישי ברוורמן: מדובר בתקנה שמגיש לנו משרד התחבורה לגבי פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה (טיסות פנים ארציות).
אבישי ברוורמן: יושם כבר החוק שחבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי יזם אותו.
אבישי ברוורמן: החוק הזה דיבר על פיצוי בטיסות בינלאומיות.
אבישי ברוורמן: משרד התחבורה הביא תקנות לפיצוי כאשר ישנם איחורים לנוסעים גם בטיסות פנימיות.
אבישי ברוורמן: אני אבקש מרון חלפון מהלשכה המשפטית במשרד התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים להציג את התקנה.
<רון חלפון: ביום 29 במאי פורסם חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה).
<רון חלפון: החוק נכנס לתוקף ביום 16 באוגוסט.
<רון חלפון: החוק חל על טיסות בינלאומיות וטיסות פנים ארציות כאחד, למעט העניין של הפיצוי הכספי.
<רון חלפון: החוק קבע ששר התחבורה יגיש תקנות תוך 9 חודשים מיום כניסת החוק לתוקף, לכן מוגשות תקנות אלו.
<רון חלפון: התקנות עוסקות בפיצוי במקרה של ביטול טיסה, הקדמת טיסה, סירוב של העלאת נוסע.
<רון חלפון: התקנה רק משלימה עניין מסוים בחוק.
<רון חלפון: כל שאר הוראות החוק ימשיכו לחול על טיסות פנים ארציות.
אבישי ברוורמן: מה הוא השינוי?
<רון חלפון: עד כה בטיסות פנים ארציות לא היה פיצוי כספי גם במקרה של ביטול, הקדמה או סירוב להעלאת נוסע.
<רון חלפון: מהרגע שהתקנות יאושרו יהיה פיצוי כפי שיקבע בתקנות.
<רון חלפון: כל שאר ההסדרים לגבי השבת תמורה, לגבי סיוע ולגבי כל ההסדרים המשלימים - - -
אבישי ברוורמן: אתה יכול להסביר לנו וגם לצופים בבית מה התקנה אומרת?
אבישי ברוורמן: אני אמור לטוס לאילת ופתאום מכל מיני סיבות שאינן תלויות בי עוברות שעתיים, 3,4 ואין מטוס.
אבישי ברוורמן: אם התקנה הזאת עוברת, מה אני מקבל כפיצוי על כך שהייתי אמור לטוס מאילת לתל-אביב ולא טסתי ובגלל זה הייתי צריך לבטל פגישות, לא הגעתי לחתונה?
אבישי ברוורמן: תסביר מה התקנה אומרת.
<לאה ורון: האם אתה יכול להרחיב מעט על החוק שהתקבל מאחר ולא כל חברי הכנסת שיושבים פה היו שותפים לקבלת החוק בוועדה?
אבישי ברוורמן: תסביר בצורה ברורה מה החוק בבינלאומי, איך הוצע להעביר אותו.
אבישי ברוורמן: אחר כך נוכל לתת לגורמים אחרים, אם זה חברת אל-על או נציגי הצרכנים, לומר את שלהם כדי שנבין מה החוכמה הנדרשת כדי לפצות את הצרכנים הנפגעים.
<רון חלפון: אני אתן רקע בנוגע לחוק.
<רון חלפון: חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) לקוח מתקנה אירופית שמטפלת באותו נושא.
<רון חלפון: החוק בא להסדיר מתן הטבות במקרה של ביטול טיסה, במקרה של איחור טיסה, במקרה של סירוב להעלאת נוסע בגלל אובר- בוקינג או סיבה אחרת, במקרה של הקדמת טיסה.
<איתי עצמון: ושינוי במחלקה שאליה הועבר הנוסע.
<רון חלפון: ושינוי במחלקה במקרה שלוקחים אדם ומשדרגים אותו למחלקה גבוהה יותר או משייכים אותו למחלקה נמוכה יותר.
<רון חלפון: החוק קובע שהוא לא צריך להוסיף כלום.
<רון חלפון: אם הוא מורד למחלקה נמוכה יותר הוא מקבל פיצוי בשווי של אחוז מסוים מהכרטיס.
אבישי ברוורמן: יש חוק בינלאומי?
<רון חלפון: יש תקנה אירופית שחלה על מובילים אוויריים באיחוד האירופי.
אבישי ברוורמן: מה היא אומרת?
<רון חלפון: על כל המובילים האוויריים שיוצאים מאירופה ועל המובילים האירופיים שנכנסים לאירופה התקנה האירופית חלה.