GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורי שרף: אני מנכ"ל מט"י ירושלים.
<אורי שרף: מספר האנשים שפונים למט"י הוא גדול מאוד, אך תהליך הסינון הוא כזה שאנחנו מורידים המון אנשים מעצם הרעיון העסקי שלהם.
<אורי שרף: למשל, במט"י ירושלים, בפגישה הראשונה, שליש מורדים מהרעיון שלהם, בהמשך, בסופו של דבר כ-20%, 25% מהפונים הם כאלה שכשרים לגשת לקרנות ולבנקים והכול.
<אורי שרף: השרות הזה שהמט"ים עושים הוא שרות עצום, כי אנחנו עוזרים לאנשים להימנע מטעויות ומכישלונות אישיים, משפחתיים, וכן הלאה.
<אורי שרף: אני נאלץ לחזור כאן לנושא של תחילת הדיון, מפני שבמכרז החדש לא יתוגמלו הזוכים על 20% הורדה.
<אורי שרף: מאחר ואנחנו אנשים שנאמנים לערכינו, ואנחנו נמשיך להוריד אנשים, אנחנו נפסיד כסף במכרז החדש, אם נזכה בו.
אבישי ברוורמן: כל אותם 80% שעוברים לפני זה.
אבישי ברוורמן: נקודה חשובה.
<אורי שרף: שלא נתוגמל עליהם.
אבישי ברוורמן: מר שניר, כלכלן של התאחדות המלאכה והתעשייה.
<ברוך שניר: הנושא אחר לגמרי - בדקה אחת.
<ברוך שניר: נושא של חינוך טכנולוגי ותעשייתי והקשר שלו לגבי יזמות.
רוברט אילטוב: - - - אי יעילות.
רוברט אילטוב: ה-80% שנופלים - - -
יעקב אשר: על הנייר זה נקרא 100% - - -
אבישי ברוורמן: אני חושב שהנקודה הזאת שחיזקתם אותה היא ברורה.
אבישי ברוורמן: תמיד צריך להסתכל בדיוק לא רק על הנגלה, גם על הנסתר או הנעלם.
<ברוך שניר: הקשר בין הנושא של חינוך טכנולוגי תעשייתי כפי שהוא נמצא במצב היום, ובין שיעור היזמות, לדעתי, יש קשר ישיר משום שמבחינת בעלי העסקים אצלנו נמצא שכמעט 75%, 80% הם כאלה שבעברם עברו במסלול, הנתיב המקצועי, כשהם למדו את לימודי התיכון שלהם.
<ברוך שניר: והיום כשלימודי בתי הספר המקצועיים בנסיגה וכמעט לא קיימים, צריך לתת את הדעת גם לנקודה הזו מתוך תקווה ליצור בעתיד איזשהו מאגר שגם ישמש את צרכי היזמות התעשייתי בעסקים הקטנים.
אהוד רצאבי: קודם כל תודה.
אהוד רצאבי: לא היה לנו זמן לפתח את מה שאני רוצה לדבר עליו, זה כל הנושא של חוק ההסדרים והראייה של משרד האוצר ובכך גם למעשה ממשלת ישראל לכל הנושא של עסקים קטנים.
אהוד רצאבי: היה כנס של עסקים קטנים של כלכליסט, שגם אתה הופעת שם, שר האוצר דיבר באותו כנס על האדם העובד, התכוון כנראה לאדם עובד ב"ע", אני שמעתי אדם אובד ב"א".
אהוד רצאבי: מכיוון שכל החקיקה שישנה כרגע לא מייחדת דבר וחצי דבר לעניין של עסקים קטנים, אני רוצה לראות אפלייה מתקנת.
אהוד רצאבי: אני רוצה לראות שמקלים את הביורוקרטיה על העוסק הקטן.
אהוד רצאבי: כל נושא הדאגה למה קורה לאותו עסק קטן כאשר הוא סוגר את העסק שלו.
אהוד רצאבי: מה קורה כאשר הוא נפצע, אף אחד לא דואג לו.
אהוד רצאבי: כל הנושא של מס הכנסה, וכל ההטלות.
אהוד רצאבי: כל הנושא של אכיפה שעכשיו בשם החוק ובשם הגבייה שצריך לעשות, והמלחמה בהון השחור, למעשה נטפלים בצורה לא שווה למי שיש לו את היועצים ומי שהצטרך עכשיו לשלם בסכומים היסטריים לכל מיני יועצים, לרבות רואי חשבון כדי לדעת איך להתמודד עם זה שהוא הלך להתייעץ עם מישהו, וכן הלאה.
אהוד רצאבי: אין לנו זמן לפתח את זה כרגע.
אהוד רצאבי: הנושא חשוב, כיוון שהדיונים בחוק ההסדרים בפתח.
אהוד רצאבי: תודה.
<רן קויתי: בנושא אשראי, הרבה פעמים אנחנו רואים באשראי שהוא הסימפטום ולא המחלה.
<רן קויתי: הרבה פעמים הצורך של העסק באשראי נובע מהתנהלות לא נכונה בתחומים אחרים, ולכן אחוז בעבר של 50%, 60% מהעבר בקרן בערבות מדינה, נחשב אחוז מעבר יפה מאוד.
<רן קויתי: לעניין הנושא המגדרי, יש לנו התייחסות ייחודית לנושא של נשים מהמגזר הערבי.
<רן קויתי: יש לנו קרן שאנחנו מפעילים עם עמותת "קורת", קרן שמופעלת לנשים מוחלשות באוכלוסיית הכפרים, יש לנו דברים כאלה, אבל זה לא הייעוד של הקרן בערבות מדינה.
מיכל רוזין: שאלתי וקיבלתי תשובה מעל 10% - - -
<רן קויתי: סך הכול אחוז הנשים שמחזיקות עסקים לפי הסטטיסטיקה הוא בסביבות 10%.
מיכל רוזין: אז זה לא נכון, זה בדיוק העניין, שמתוך סקרים שנעשים בשטח, האחוזים הרבה יותר גבוהים אפילו יותר מ-50%.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, אני מאוד מודה לכם על הפגישה הזאת.
אבישי ברוורמן: זו פגישה ראשונה כי המטרה שלנו לקדם פה פתרונות, דבר ראשון שמענו את כולם.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לקרוא את הסיכום שהוא כרגע הרוח של הוועדה.
אבישי ברוורמן: הקשיים והבעיות של העסקים הקטנים יהיו נושא מרכזי מאוד בדיוני הוועדה, אנחנו נלווה את הנושא וניזום חקיקה במידה ויהיה בכך צורך.
אבישי ברוורמן: הוועדה קוראת לממשלה לכלול בחוק ההסדרים וחוק התקציב שיידונו בימים הקרובים בכנסת, התייחסות מפורשת לתקציב ייעודי לסיוע לעסקים קטנים.
אבישי ברוורמן: הוועדה תובעת מממשלת ישראל ליישם את החלטת הממשלה ביום 3 ביולי 2011 לעידוד פעילותם של עסקים קטנים, שמדברת במפורש על נושא זמינות האשראי.
אבישי ברוורמן: הוועדה מציינת בחיוב את פעילות הממשלה והקרנות הפרטיות, והגידול בהיקף ההלוואות.
אבישי ברוורמן: אבל כמו שהתרשמנו, זה כנראה לא מספיק.
אבישי ברוורמן: וכצעד הראשון, הוועדה מבקשת ממר קויתי לדאוג לפרסום האפשרויות החדשות שעומדות בפני העסקים הקטנים והבינוניים בתחום האשראי.
אבישי ברוורמן: כשם שמחייבים כיום בהוראה את הבנקים ליידע לווה פרטי שמאחר בתשלומי משכנתא על זכותו לפנות לוועדה שעשויה לסייע לו, אני פונה למר זקן לפיקוח על הבנקים, לבחון חיוב של הבנקים, ליידע עסק קטן על חלופות אשראי המוזל שבאפשרותו לקבל באמצעות הקרנות, כרגע אנשים לא מודעים.
אבישי ברוורמן: הוועדה תובעת ממשרד הכלכלה וממינהל הרשות לעסקים קטנים ובינוניים לבחון מחדש את המכרז שפורסם לפני שנה וחצי תוך שימור פעילויות העמותות והבטחת ההפחתה של העלויות, צמצום התקורות והביורוקרטיה לעסקים הנדרשים לסיוע.
אבישי ברוורמן: 4.
אבישי ברוורמן: הוועדה תבחן כיוונים חדשים ותכניות חדשות ככל שיהיה בכך צורך בתחום האשראי, כדי שכפי שנאמר, העסקים הקטנים לא יהיו הפרה החולבת של הבנקים אלא מנוע צמיחה.
אבישי ברוורמן: אני מודה לכם על הדיון וההקשבה.
אבישי ברוורמן: על סדר היום - הגברת התחרותיות בתחום התקינה במדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: השאלה שעומדת על הפרק – אנחנו יודעים שלמדינת ישראל יש מכון תקנים.
אבישי ברוורמן: המכון הזה, שהיושב ראש שלו נמצא פה, שר התעשייה והמסחר לשעבר, רן כהן, ואני רואה את המנכ"ל ועוד בכירים, מר נדלר וגם נציג האקדמאיים.
אבישי ברוורמן: תכף תציגו את עצמכם.
אבישי ברוורמן: השאלה שהתבקשה כבר שנים – אל"ף, גם בעבר המטרה שלנו בעידן הגלובליזציה, שהוא קורה, אין מה לעשות, שהסטנדרטים צריכים להיות בינלאומיים.
אבישי ברוורמן: בעבר הלא רחוק עשו כל כך הרבה סטנדרטים ישראליים, ונכון שישראל היא אור לגויים אבל אין סיבה שהתקנים לא יהיו בינלאומיים.
אבישי ברוורמן: ביקרתי במכון התקנים, יש שם עבודה מרשימה.
אבישי ברוורמן: ברור שאנחנו עוברים למצב שלמעלה מ-90% מהסטנדרטים הם בינלאומיים.
אבישי ברוורמן: אבל נשאלות שאלות לגבי - איפה יש תחרות בנושא התקינה, ואחת השאלות המרכזית – אנשים פנו אלי ושאלו: אם יש תקנים בינלאומיים אז בשביל מה צריך לעשות אותם תקנים ישראלים?
אבישי ברוורמן: מספיק שנביא מכתב, שיש לנו תקן בינלאומי, וזה יחסוך המון ביורוקרטיה.
אבישי ברוורמן: יש טענה שכנגד שאומרת שבישראל אין בקרה ואכיפה בשום דבר – לא במערכת המיסוי, לא בדברים האלה, ולכן צריך את התקן הבינלאומי, לוודא אותו גם כתקן ישראלי.
אבישי ברוורמן: אני, כדי לפתוח את הדיון ולהציג את הדברים, יכול לעשות אותו בשתי צורות.
אבישי ברוורמן: אני יכול לתת ליושב ראש או למנכ"ל לפתוח ולתאר מה היה מצב מכון התקנים והתקינה בישראל בעבר, מה המצב היום, ולאור ההצגה אני אתן למשרד הכלכלה ולאוצר, ולחברי הכנסת, להתייחס לדברים.
אבישי ברוורמן: אדוני היושב ראש, רן כהן, הבמה שלך.
אבישי ברוורמן: תודה על הספר שהענקת לי.
אבישי ברוורמן: אולי כדאי לחלק אותו גם לחברי הכנסת.
רן כהן: אדוני היושב ראש, אני מודה לך על קיום הדיון ואני שמח שנמצאים כאן נציגי מכון התקנים הישראלי וגם חברים מהוועד הפועל שלו שאני עומד בראשו.
רן כהן: אני מכהן כיושב ראש המכון כ-20 חודש.
רן כהן: אני מודה על האמת שגם כשהייתי ממונה כשר המסחר והתעשייה - -לפני 13-12 שנים.
רן כהן: ואז, כשר הממונה על המכון אני מודה על האמת שהכרתי אותו מעט מאד.
רן כהן: גם בממשלה הנוכחית ההיכרות עם המכון היא לא מאד עמוקה.
רן כהן: לכן הדיון הוא בעל חשיבות גדולה כי הכנסת היא כמעט הריבון היחיד על מכון התקנים.
רן כהן: אני אסביר למה.
רן כהן: המכון הוא לא זרוע ממשלתית.
רן כהן: הדבר היחיד שהופך אותו לזרוע ממשלתית הוא חוק התקנים שחוקק על ידי הכנסת, ומתוקף החוק הזה המכון עובד.
רן כהן: אבל הוא לא גוף כפוף במובן של זרוע של אחד ממשרדי הממשלה.
רן כהן: בעצם, המכון הוא מעין בעלות כוללת של כל גורמי המשק במדינת ישראל.
רן כהן: זה נכון לגבי משרדי הממשלה – משרד התעשייה והמסחר, נכון להיום – משרד הכלכלה, משרד האוצר, שיש לו נגיעה מאד גדולה למכון, זה נכון לגבי התעשיינים, אגוד לשכות המסחר, הקבלנים, צרכנים - כל אלה יש להם נציגות בוועד הפועל שמהווה מעין דירקטוריון שאני עומד בראשו.
רן כהן: למעשה, אין לאף אחד מהגורמים הללו זכות הכרעה בתוך עתיד המכון או דרכו.
רן כהן: אף אחד לא יכול לכופף את האחרים כיוון שלאף אחד אין את הכוח לעשות את זה.
רן כהן: רק בשיתוף פעולה בין כולם, וזה אגב מה שקורה בחודשים שבהם אני מכהן כיושב ראש המכון – רק בשיתוף פעולה בין כל גורמי המשק המכון הזה יכול לעבוד לטובת המשק בכללותו.
רן כהן: וזה מה שקורה.
רן כהן: את עיקר המצגת לגבי מכון התקנים יציג המנכ"ל.
אבישי ברוורמן: יש לנו תרבות חדשה שהנהגנו בוועדת הכלכלה - לצמצם במצגות.
רן כהן: אז מנכ"ל המכון, דני גולדשטיין יציג את עיקר המצגת, אבל יש לי שתי הערות שנראות לי בעלות חשיבות גדולה: אל"ף, מכון התקנים משנות ה-50 וה-60 הוא משהו שונה לגמרי מהמכון הנוכחי.
רן כהן: הסיבה היא ש עצם לידתו אז היתה מיועדת למטרות אחרות.
רן כהן: היום הוא עובד בקשר עם כל עולם התקינה והייעוד שלו הוא באמת להיות המעבדה הלאומית לטובת האזרח הישראלי, בריאותו ובטיחותו, הכלכלה הישראלית והחברה הישראלית.
רן כהן: אלה, בעצם, היעדים של המכון.
רן כהן: נדמה לי שהיום אנחנו עושים את זה בצורה מיטבית.
רן כהן: אני יכול לומר עוד דבר, ואני רוצה בכוונה לומר את זה בעצמי, כי לא אני התחלתי: מכון התקנים הישראלי היום או לפחות ב 4-3 השנים האחרונות עובד על מוטיבציה של רפורמות ושינויים כדי להתאים את עצמו ככל האפשר לחברה הישראלית ולכלכלה הישראלית, כך שהמרכיב המרכזי בעבודת המכון הוא רפורמות, הוא קידמה, הוא חידושים כל הזמן.
רן כהן: לתפיסתי המכון עובד באופן רווחי.
רן כהן: הוא לא מתוקצב על ידי המדינה, שלא תהיינה פה אי הבנות, אבל הוא פועל באופן רווחי למרות ש-7 שנים הוא העלה את המחירים ולא עדכן אותם, ספג את כל העלויות, גם של מחירי הדלק, השכר, וכו' וכו'.
ישראל חסון: סימן שהמחיר היה מספיק גבוה.
רן כהן: לא, לא.
רן כהן: בגלל יעילותו.
אבישי ברוורמן: יש כאלה בציבור שחושבים שהמחירים האלה נקבעים בתחרות.
אבישי ברוורמן: המחירים האלה הם מחירים נקבעים.
רן כהן: עוד מעט תלמדו מהסקירה של המנכ"ל ש-50% מפעילות המכון היא בתחרות מלאה גם גורמי משק.
רן כהן: פחות מ-50% אחרים המכון הוא מעין מונופול, אם אפשר לומר זאת כך.
רן כהן: אבל בואו נעזוב את זה, אני לא רוצה להיכנס לזה כעת.
רן כהן: אני רוצה לומר שהפעילות של המכון, נכון להיום, היא פעילות שמתואמת ותואמת לחברה הישראלית במלוא מובן המילה.
רן כהן: אנחנו משתדלים לעשות את זה ככל האפשר בהתאם להנחיות ולרצונות של ממשלת ישראל ושל הכנסת.
רן כהן: דבר אחד אתם צריכים לדעת: עולם התקינה הוא עולם שמתפשט היום בכל כלכלות העולם ואין מצב שמדינת ישראל יכולה להינתק מעולם התקינה.
רן כהן: להפך.
רן כהן: אנחנו נמצאים בקשר עם מכוני התקינה בעולם כאשר המכון הישראלי נחשב לאחד המבוקשים, הטובים, היעילים והרצויים בעולם התקינה.
רן כהן: אני אומר את זה כי יצא לי כבר, ב-20 החודשים שאני בתפקיד להתוודע לעד כמה מחשיבים את מכון התקנים הישראלי בארגוני התקינה העולמיים ועד כמה הפכנו לגורם מוביל בקטעים מסוימים של התקינה בעולם.
רן כהן: אחד הדברים שאני אתפאר בהם – כשר התעשייה והמסחר יזמתי את התקינה החברתית, תקן חברתי לעסקים, דבר שהפך להיות לתקן עולמי, בזכות מכון התקנים הישראלי.
<דני גולדשטין: אני מנכ"ל המכון, ונמצא בו 3 שנים.
<דני גולדשטין: באתי מעולם העסקים.
<דני גולדשטין: אני רוצה להוסיף על הדברים – מכון התקנים מבין מאד שהוא חלק מהשרשרת העסקית של גורמי העסקים במדינת ישראל ופועל כמה שנים על מנת להיות גורם שלא מעכב, לא מפריע ובטח לא מעלה את המחיר של המוצרים.
<דני גולדשטין: איך אנחנו עושים את זה?
<דני גולדשטין: דבר ראשון, מאמצים את התקינה הבינלאומית.
<דני גולדשטין: ברגע שאתה מאמץ את התקינה הבינלאומית אתה בעצם יוצר סטנדרט אחד.
<דני גולדשטין: אתה לא בונה קווי ייצור מיוחדים בחו"ל, ואתה בונה מערכת שיש לה שני יתרונות: 1.
<דני גולדשטין: אתה מביא מוצרים סטנדרטיים 2.
<דני גולדשטין: התעשייה הישראלית גם היא עובדת מול אותו סטנדרט של העולם הגדול, וכך אנחנו בעצם מייעלים את הכלכלה ומסייעים לה.
<דני גולדשטין: הדבר השני, בהינתן הסטנדרט הזה, אנחנו עובדים כמה שנים להקטין את העלויות, לשפר את התהליכים, להכניס מערכות מחשוב, לשפר את ה- time to market, בין נקודת ההגעה של המוצר ובין המסירה שלו לשווקים, וכמובן, כל זאת תוך שמירה – אנחנו עובדים באיזון מאד עדין, של כלכלה מהירה ואיזון, וכמובן - שמירת בטיחות הצרכנים ומשאבי הטבע.
<דני גולדשטין: אנחנו, בתקופה האחרונה, נמצאים בדיאלוג עם שר הכלכלה ועם משרד האוצר על מנת לעשות מספר רפורמות שישפרו, יעלו עוד ברמה אחת את מה שהתחלנו כבר במשך 3 השנים האחרונות.
<דני גולדשטין: אני חושב שהגענו לנוסחה משותפת שהיא טובה, שתביא בסוף ברכה לכל מי שיושב בחדר הזה – תעשיין, יבואן, בין אם הוא גדול ובין אם הוא קטן.
<דני גולדשטין: אנחנו מתחילים בכמה מילים על זה.
<דני גולדשטין: הדבר הראשון שאנחנו עושים – במקביל לתקינה הבינלאומית, אנחנו מתחילים בתהליך לאשר או לעשות הכרות הדדיות עם מעבדות בחו"ל, כך שלא תהיה בדיקה כפולה, מצד אחד, ומצד שני – התעשייה הישראלית תוכל ליהנות מהיתרון של ההסכמים האלה, כדי לספק את התוצרת במהירות לחו"ל, עם אישורי מכון התקנים, מגובים באישורים של מעבדות בינלאומיות גדולות.
<דני גולדשטין: אנחנו בונים מסלולים הן ליבואנים והן לתעשיינים, שאמורים להקטין את העלויות בעשרות אחוזים, תהליך מחשוב מאד מקיף, שבסופו של יום אנחנו פועלים כמעט ללא ניירת וגורמים לכך שמרגע ההגעה ועד רגע האישור הדברים יקרו בין שעות ועד – תלוי על מה מדובר.
<דני גולדשטין: אנחנו גם מחויבים, ומוכנים להתחייב על זה ברמה של penalties, כך שאנחנו לוקחים את המכון ממושג שאולי היה בראשכם, משהו ציבורי כזה, ועובדים לגמרי בצורה עסקית, עם רמת שירות ומחויבות כלפי הלקוחות שלנו.
ישראל חסון: אתה משתמש הרבה במונח "תקינה בינלאומית".
ישראל חסון: זה לא שם קוד אחיד.
ישראל חסון: ישנה תקינה אמריקאית, תקינה אירופאית ותקינה – אני לא יודע איזה.
ישראל חסון: אז מה זה המושג הזה, קודם כל?
ישראל חסון: שנית, מה?
ישראל חסון: זה בעצם הופך אותך לגוף מטה, נכון?
ישראל חסון: אז אם כך, אני לא מצליח להבין מה הפעולה שלך.
ישראל חסון: אם אתה מאמץ תקינה שהיא אירופאית, אתה בוחן את רמתה לארץ הקודש?
ישראל חסון: מה בדיוק אתה עושה, בקטע הזה?
אבישי ברוורמן: זה מחדד את השאלה שרמזתי עליה.
אבישי ברוורמן: הלא אתם עכשיו הולכים ומביאים תקנים שמקובלים בכל מיני מקומות כדי שתהיה סטנדרטיזציה.
אבישי ברוורמן: לכן, מה ששואל חבר הכנסת חסון – ברגע שיש סטנדרט בינלאומי, מה עוד אתם צריכים לעשות?
אבישי ברוורמן: מדוע צריך לעשות עוד טרנספורמציה לעשות אותו ישראלי, השאלה אם לא מספיק מכתב או סטנדרט בינלאומי, עם סנקציות של מערכת אכיפה ובקרה נגד מי שעובר על החוק האם אני קלעתי לדעתך?
<דני גולדשטין: אז אני אנסה להסביר.
<דני גולדשטין: זה די מורכב.
<דני גולדשטין: ארגוני התקינה הבינלאומיים – יש שלושה כאלה, והם מתנהגים כמעט כמו האומות המאוחדות, זה ארגון התקינה שנקרא ISO שמטפל בכל התקנים למעט תקני חשמל, ארגון התקינה שנקרא IC שמטפל בכל הנושא של חשמל ואלקטרוניקה, וארגון IQ שמטפל בכל נושא התקשורת.
<דני גולדשטין: מתחת לזה יש אזורים מסחריים כמו אירופה, ארצות הברית, יפן, סין, דרום אמריקה, אוסטרליה וכן הלאה, שזה גושי מדינות שחלקם מאמצים את התקינה וחלקם מתאימים את התקינה, בין הרבה ובין מעט, תלוי מה הם רוצים לעשות.
רן כהן: מתאימים את התקינה.
<דני גולדשטין: מתאימים את התקינה הבינלאומית לצרכים של המדינה שאותה הם משרתים, או לגוש המדינות - בין אם זה שינויי תרבות ושינוים – למשל, אתן דוגמה, בקליפורניה יש שינויים בתקנים שמתאימים לרעידות אדמה, מה שלא קיים במקומות אחרים.
<דני גולדשטין: אתה צריך לעשות התאמות רלבנטיות.
<דני גולדשטין: בסין משתמשים בתקנים ובשינויים כדי להוות חסם סחר, כדי שלא תוכל להיכנס למדינה, אלא שהתעשייה המקומית תהיה שלטת.
<דני גולדשטין: בכל מקום עושים משהו שהוא בין חסם סחר ובין התאמה למדינה, לבין התאמה לצרכים.
<דני גולדשטין: במדינת ישראל אנחנו מנסים לאמץ את התקינה ברמה הכי גבוהה, ברמת IC, זאת אומרת – זו לא תקינה לא אמריקאית ולא אירופאית אלא ברמה הכי גבוהה, ואם היא לא קיימת או לא מתאימה אנחנו עוברים level אחד למטה, ומאמצים – והכוונה היא לוועדות ציבוריות – בדרך כלל מול אזור הסחר שבו ישראל - - -
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חסון מבקש להבין מה זה לאמץ.
אבישי ברוורמן: הלא אימוץ יכול להיות בשני דברים – קיבלתי את הבן, עם מסמך, וזהו זה.
אבישי ברוורמן: בתהליך האימוץ, אתה עושה פעולה נוספת למען האימוץ.
אבישי ברוורמן: תסביר אותה.
<דני גולדשטין: אז קודם כל, כל תהליכי האימוץ וכל תהליכי התקינה בכלל, בכל העולם, נעשות על ידי ועדות תקינה.
<דני גולדשטין: ועדות התקינה כוללות את כל הנציגים של המשק, מהממשל דרך הצרכנים, דרך התעשיינים, דרך היבואנים, דרך הקבלנים, המועצה להשכלה גבוהה ועוד, כשהתקן מגיע מסתכלים ורואים האם יש דברים מיוחדים במדינת ישראל שצריך לעשות בהם שינויים.
<דני גולדשטין: למשל, תקנים חשמליים.
<דני גולדשטין: מדינת ישראל שונה בהם מאנגליה, אירופה, ארצות הברית ועוד.
<דני גולדשטין: יש חוק החשמל בישראל, למשל.
<דני גולדשטין: יש כל מיני אלמנטים שמחייבים מבט על התקן והתאמה שלו לתרבות הישראלית, לחוק הישראלי ולשפה הישראלית.
<דני גולדשטין: ואלה השינויים, מה שנקרא national deviation, שנעשים.
<דני גולדשטין: הנושא הזה נעשה על ידי ועדות ציבוריות, בקונצנזוס, והוא לוקח מספר חודשים.
<דני גולדשטין: בסופו של יום אנחנו משתדלים ומנסים להקטין את מספר השינויים אבל כשיוצא התקן הוא מקובל על המשק, על הצרכנים במשק, ובסך הכל אנחנו לדעתי בצורה הכי נכונה.
רן כהן: הוועדות הציבוריות האלה זה 3,000 בעלי מקצוע פעילי תקינה, שבאים לוועדות האלה שמונים 15-12 אנשים, בהתנדבות.
רן כהן: הם לא מקבלים אפילו הוצאות נסיעה.
רן כהן: הם באים לעשות את עבודת הקודש שלהם.
אבישי ברוורמן: לגבי המצב הפיננסי – אולי תוסיף כמה מילים?
אבישי ברוורמן: מה שהפריע לי בעבר, שבאמת האחוז, דיברתי על אחוזים – ציין את האחוזים כמה היה לפני מספר שנים תקינה בינלאומית, כמה היום, מה המצב הפיננסי שלכם, איך אתם גובים, באיזה מקומות ישנה תחרות?
אבישי ברוורמן: מה יש בנושא הבניה, ומה במקומות אחרים, איך קורית התחרות, והשאלה של מחיר מוצר-איכות מוצר, ונשמע עוד מהשחקנים האחרים.
<דני גולדשטין: לחבר הכנסת חסון – אני רוצה להגיד מילה אחת מה זה מכון התקנים.
<דני גולדשטין: הוא מורכב משלושה חלקים.
<דני גולדשטין: חלק אחד זה ציר התקינה הפעילות שלו היא פעילות שיכולה להיות יזומה מתוך גורמי ממשל, או מתוך גורמים פרטיים או מתוך הצרכים של המשק.
<דני גולדשטין: חלק מהפעילות הזו ממומנת היא בבסיס התקציב, זה משהו כמו 3 מיליון שקל, ואגב – המכון כולו זה משהו באזור של 400 מיליון שקל.
<דני גולדשטין: חלק מזה ממומן על ידי האוצר שמקדם את כל נושא התקינה הבינלאומית.
אבישי ברוורמן: זה חלק קטן.
אבישי ברוורמן: מה ההתחייבות של האוצר?
<דני גולדשטין: בסך הכל זה בערך 15 מיליון שקל, מתוך ה-400.
<דני גולדשטין: היתר זה מעבדות הבדיקה, שחלקם זה מול הרגולציה, מול המונופול, זה משהו כמו 180 מיליון שקל, וחלקם הם תחרות בענף הבניה, והחלק השלישי זה החלק של הסמכות הניהוליות, מה שאתם מכירים בתור ISO 9000, או איכות הסביבה, הגנת הסביבה, אבטחת מידע – שגם זה בתחרות, וזה ציר של 150 מיליון שקל.
<דני גולדשטין: בסך הכל, יותר מ-50% מפעילות המכון היא בתחרות, וה-50% השניה – אנחנו עושים הרבה מאמצים יחד עם משרד האוצר ומשרד הכלכלה להקטין את העלויות ולשפר את הפעילות.
ישראל חסון: תקינה תחבורתית וכלי רכב, איפה זה?
<דני גולדשטין: כלי רכב זה לא אנחנו.
<דני גולדשטין: אבל כל נושא חלקי חילוף – למשל, לאחרונה יש שריפות באוטובוסים, אז נעשית עכשיו תקינה מיוחדת כדי להגדיר את מערכת ההגנה או המערכת שמגינה על המנוע ועל נוסעים בתוך האוטובוסים.
<דני גולדשטין: זה, בתחום התחבורה.
<דני גולדשטין: מעל 90% מהתקנים היום מאומצים.
ישראל חסון: למה תחבורה, שזה מרכיב גוף כל כך מרכזי לא מתקיים אצלכם ומתקיים אצל גוף שהוא so called אינטרסנטי.
ישראל חסון: כל סוגיית תקינת התחבורה נמצאת אצל גוף שנקרא משרד התחבורה.
ישראל חסון: זה מרכיב כל כך מרכזי בחיינו, למה הוא נפרד מהמכון?
אבישי ברוורמן: מדינת ישראל ביום – וזה קרוב, אנחנו את כל הרשויות נהפכות לסטטוטוריות, מקצועות לא של פוליטיקאים.
אבישי ברוורמן: אבל כרגע- השאלה שלך ברורה.
<דני גולדשטין: עוד נקודה אחת, שחשוב לדעת: בישראל יש קרוב ל-3,400 תקנים.
<דני גולדשטין: רובם וולונטרים – הווה אומר, תקנים שלא מחייבים ולא נבדקים.
רן כהן: יש מדינות שיש בהן 20 אלף תקנים.
רן כהן: רק שנדע.
<דני גולדשטין: לסינים – 80.
רן כהן: כמות זה לא הקריטריון החשוב לשום דבר.
<דני גולדשטין: מספר התקנים הרשמיים שנבדקים הם 550, זה קרוב ל-20% מסך כל התקנים שיש.
<דני גולדשטין: אנחנו בודקים רק מוצרים שיש בהם סיכון בריאותי, בטיחותי, או סיכון משאבי הטבע.
<דני גולדשטין: זאת אומרת, אנחנו לא בודקים את כל מה שיש במדינת ישראל, דיברנו על זה אתמול.
<דני גולדשטין: יש 60 מיליארד סחורות שנכנסות למדינת ישראל.
<דני גולדשטין: אנחנו בודקים פחות מ-10 מיליארד, שזה שישית מזה, וזה רק מוצרים שיש בהם סיכון.
<גרישה דויטש: אני הממונה על התקינה במשרד הכלכלה.
<גרישה דויטש: המצב הוא- בוא נגיד, קצת סקירה היסטורית, החל מתחילת שנות ה-90 - - -
אבישי ברוורמן: כמה שנים אתה כבר אחראי על התקינה?
<גרישה דויטש: מ-94.
אבישי ברוורמן: זה מספיק זמן כדי לקבל תמונת מצב.
<גרישה דויטש: הממונה על התקינה הרביעי מאז 53.
<גרישה דויטש: זה תפקיד להרבה שנים.
<גרישה דויטש: בכל אופן, השר בנט הוא השר התשיעי שלי.
<גרישה דויטש: שנות ה-80 התאפיינו בהורדת מכסים.
<גרישה דויטש: אחרי כן, לקראת שנות ה-90 היינו בעידן הורדת הרישויים, ואז הסתבר שיש עוד מחסום אחד, שהיה צנוע, מוסתר, מחסום של התקנים.
<גרישה דויטש: השינוי, אותם תקנים שהיוו בעיקר מחסום לעתים קרובות בלתי מוצדק, החל עם הצטרפות ישראל ל-WTO, ארגון הסחר הבינלאומי.
<גרישה דויטש: עם החתימה על הסכמי הגג היינו מחויבים לשנות את המצב בעיקר בנושא של תקינה, קודם כל.
<גרישה דויטש: אימוץ תקינה בינלאומית.
<גרישה דויטש: השינויים היו הדרגתיים והם שינויים שממשיכים עד היום הזה, ותחילת השינויים היתה עם יישום מסקנות ועדת פרופ' דויטש, שעבדה בשנים 2003-2002.
<גרישה דויטש: הממשלה אימצה את מסקנות הוועדה באפריל 2004.
<גרישה דויטש: עיקר המסקנות היו שיש להשאיר את מכון התקנים כגוף בלעדי גוף ציבורי שאפשר לפקח עליו, ויחד עם זאת יש להקל בבדיקות יבוא, לבצע ליברליזציה על ידי חלוקה של מוצרים ביבוא לקבוצות, שהממונה על התקינה יחלק אותם לרמות שונות, ולמשטר שונה של שחרור מהמכס, ודבר נוסף היה תגבור של ייצוג יבואנים על ידי אגוד לשכות המסחר במוסדות מכון התקנים.
<גרישה דויטש: שלושת המסקנות האלה אכן בוצעו.
<גרישה דויטש: דבר נוסף שלא בוצע – זה הגברת הצוות של הממונה על התקינה לשם הגברת האכיפה בשלב ה - - -
אבישי ברוורמן: כמה אנשים עובדים אצלך?
<גרישה דויטש: עשרה.
אבישי ברוורמן: עשרה זה מספיק?
<גרישה דויטש: תלוי איך מסתכלים על זה.
<גרישה דויטש: אני אענה על כך, כי זה מאד תואם את מה שקורה ברוב המדינות של האיחוד האירופי.
<גרישה דויטש: דווקא הצוות שלנו, ל-8 מיליון איש זה צוות סביר, רק מה?
<גרישה דויטש: יש שם שני מנגנונים מאד חשובים שמהווים אכיפה על ידי שוק פרטי – 1.
<גרישה דויטש: חוק חבות המוצר, שהצרכן מגיש תביעה במידה והמוצר לא עונה על דרישות פונקציונאליות שלו, ודרישות בטיחות, ואלו תביעות מאד רציניות, ולהתגונן זה לעמוד בתקן.
<גרישה דויטש: יצרן צריך להוכיח שהוא עומד בתקן.
<גרישה דויטש: גורם שני, או מנגנון מקביל – מנגנון של חברות ביטוח.
<גרישה דויטש: הביטוח לא תופס אם המוצר לא היה תקני או אם הבניה לא היתה תקנית, וכן הלאה.
אבישי ברוורמן: אתה מרוצה ממה שקורה פה?
אבישי ברוורמן: תגיד לי מה טוב ומה לא טוב.
<גרישה דויטש: המצב אינו חד גוני, במפורש.
<גרישה דויטש: מקובל להתייחס לנושא של התקינה כאילו שאנחנו בשנות ה-90 אבל המצב הוא שונה לגמרי.
<גרישה דויטש: אחד השינויים שחלו זה התיקון לחוק התקנים בשנת 2005 שנתן לממונה על התקינה מסלול אכיפה מנהלי.
<גרישה דויטש: זה מאפשר הוצאת צווים, שימועים, אפשרות הורדת מוצרים מהמדפים.
<גרישה דויטש: זה מסלול יותר אפקטיבי מפלילי.
אבישי ברוורמן: יש לך שיניים עכשיו?
<גרישה דויטש: כן, במפורש.
<גרישה דויטש: אנחנו מחייבים את העבריינים, עבריינים פוטנציאליים אפילו, לפרסם מודעות על חשבונם בעיתונות, ולהוריד מוצרים מהמדפים.
<גרישה דויטש: דבר שני, חילקנו את המוצרים ל-4 קבוצות.
<גרישה דויטש: מספר גדול של המוצרים נמצאים בקבוצה שמאפשרת שחרור על ידי תצהיר היבואן.
<גרישה דויטש: היבואן מצהיר על כך שהוא עומד בדרישות המוצר, דרישות התקן, התצהיר עובר למכון התקנים, מכון התקנים בודק את התצהיר והמוצר משוחרר.
<גרישה דויטש: לא כל המוצרים נבדקים פיזית, אלא – בדיקה רק בשלב השיווק.
<גרישה דויטש: דבר נוסף שקרה – אימוץ מסיבי של תקינה בינלאומית.
<גרישה דויטש: החל מיולי 2007, הממשלה, האוצר ומשרד הכלכלה – העבירו למכון התקנים בערך 60 מיליון שקל לאימוץ תקינה בינלאומית.
<גרישה דויטש: כתוצאה מכך הוקמו קבוצות, פרויקטורים וכן הלאה.
אבישי ברוורמן: כל מה שאתה מתאר פה – קרה, וב - - -
<גרישה דויטש: ב-2007 ה היה 45%.
אבישי ברוורמן: והיום זה 90%.
<גרישה דויטש: היום – 90%.
<גרישה דויטש: אם מדברים על האימוץ, הוא חייב לעבור תקינה.
<גרישה דויטש: לדוגמה – תקן ישראלי למשקפי שמש.
<גרישה דויטש: היה צריך להחליט, והוועדה החליטה, נציגי משרד הבריאות, נציגי בתי חולים וכן הלאה – שיש לאמץ תקן אוסטרלי ולאו דווקא אירופי כי הוא יותר מתאים לשמש הישראלית.
<גרישה דויטש: ישנם דברים נוספים.
<גרישה דויטש: בעיקר, מה שנעשה בוועדת התקינה זה בחינה של התקן הבינלאומי, כיצד הוא מסתדר עם החקיקה הקיימת בישראל, למשל – חוק החשמל או חוקים אחרים.
<גרישה דויטש: אז זה שלב שהוא הכרחי.
אבישי ברוורמן: עכשיו לנקודה – אתה, כבעל הבית, מה עוד היית רוצה לשפר?
אבישי ברוורמן: מה לא עובד נכון?
אבישי ברוורמן: מה ההצעות?
<גרישה דויטש: זה שיפורים שהועלו גם במסקנות ועדת טרכטנבררג, ובהחלטת הממשלה בעקבות הוועדה: 1.
<גרישה דויטש: אימוץ מידי של שינויים בתקינה הבינלאומית אשר כבר אומצה קודם, בישראל.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להבין - מה פרופ' טרכטנברג כתב, ומה אתה מצפה שהמכון או מישהו אחר יעשה, בצורה מאד ספציפית.
<גרישה דויטש: הצוות שלו כתב שלושה דברים- אימוץ מידי בפרק זמן קצוב של השינויים בתקינה הבינלאומית, כאשר התקן הבינלאומי כבר אומץ קודם, כי המצב מביא לכך – אומץ תקן בינלאומי, הייצור נעשה על פי התקן הבינלאומי המאומץ כתקן ישראלי.
<גרישה דויטש: שונה התקן הבינלאומי בארגוני תקינה בינלאומיים, ולא שונה בארץ – אותו מוצר חדש לא נכנס.
אבישי ברוורמן: למה זה לוקח זמן?
<גרישה דויטש: כי ועדות תקינה, בכל זאת, ועדות ציבוריות, לוקח להן זמן לעבוד.
<גרישה דויטש: עכשיו, על פי הוועדה, וזה דבר שאומץ כבר במכון התקנים - שלושה חודשים.
רן כהן: זה תהליך שא - - -
אבישי ברוורמן: אז זה דבר אחד.
<גרישה דויטש: אז – אימוץ בפרק זמן קצוב.
<גרישה דויטש: דבר שני – יישום רחב יותר של השיטה האירופאית של שחרור טובין בהצהרת היבואן, ודבר שלישי - להגברת האכיפה בשלב השיווק.
<גרישה דויטש: אלה שלושה דברים שישנם במסקנות הוועדה.
אבישי ברוורמן: תן דוגמה של הגברת האכיפה.
<גרישה דויטש: היום חלק מהאכיפה נעשה עוד בשלב של pre market.
<גרישה דויטש: זאת אומרת – בשלב השחרור מהמכס על ידי מכון התקנים.