GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: אני רק רוצה לציין שבמכללת "אחווה" פרופ' עליאן אלקרנוי, שהתחיל אצלי והתקדם, הוא היום הנשיא הראשון, פרופסור בדואי.
אבישי ברוורמן: הוא הדליק משואה ביום העצמאות.
מסעוד גנאים: זכור לי שלפני שהוא הדליק משואה היו כמה התבטאויות גזעניות נגדו במכללה.
אבישי ברוורמן: התבטאויות גזעניות של יהודים וערבים יש כל הזמן, זה חלק מארץ הקודש.
אבישי ברוורמן: יש פה מלא גזענים, ולא רק בכדורגל.
מסעוד גנאים: זה היה בכנסת.
אבישי ברוורמן: חשבתי לציין פה את הדבר.
אבישי ברוורמן: אני זוכר שעליאן אלקרנוי הגיע ולי היתה הזכות למנות אותו לראש המרכז הבדואי, לראש בית-הספר לעבודה סוציאלית.
אבישי ברוורמן: אני נורא שמח שהוא התקדם ושמח על הפתיחה לאוכלוסייה הבדואית וכולי, אז יופי.
<טל דהן: אגע, ברשותכם, במגבלות בתחום התחבורה הציבורית אצלנו במכללה.
<טל דהן: ראשית כול, חשוב מאוד להגיד, לי יש איזו בעיה שהיא מקרה פרטי, בשבוע הבא אני אמור להיפגש עם סמנכ"ל תפעול של חברת "מטרופולין".
אבישי ברוורמן: כולם יודעים איפה זה מכללת "אחווה"?
אבישי ברוורמן: תסביר להם את המיקום.
<טל דהן: מכללת "אחווה" נמצאת ליד קריית מלאכי, ממש על גבול הנגב, בצומת מסמיה.
<טל דהן: כאשר יושב-ראש אגודת סטודנטים מקדם נושאים של תחבורה ציבורית – מבורך שמקדמים כל נושא, אבל העובדה שאנחנו כאגודות צריכים לטפל בנושא הזה בצורה כזאת מעמיקה וחסרה לנו התייחסות והשקעה של משרד התחבורה בנושא, לדעתי זה מחפיר.
<טל דהן: מעבר לכך, שני דברים שהועלו ואני רוצה לחדד.
<טל דהן: תופעת ה"רב קו", שאף אחד עדיין לא מצליח להבין אותה, גם הסטודנטים החכמים ביותר – האזור של הנחת "רב קו" חופשי סטודנטיאלי, מכללת "אחווה" איכשהו נעלמה בוואקום והיא לא כלולה, לא במרחב דרום ולא במרחב המרכז, כלומה ההנחה לא חלה לגבינו.
<טל דהן: מעבר לכך, לגבי הסקר שבוצע על-ידי מכון "עדליא", סקר מאוד-מאוד רחב, פיזי, במקום, נשאלו הרבה מאוד סטודנטים, כמעט כל הסטודנטים למעשה.
<טל דהן: הסקר הניב מסקנות מאוד-מאוד חשובות ומשמעותיות.
<טל דהן: אחד הדברים שהועלו בצורה מאוד-מאוד ברורה זה נושא התחבורה הציבורית בקרב המגזר הבדואי, המגזר הערבי.
<טל דהן: יש לנו אחוזים לא מבוטלים, כאמור, של סטודנטים ערבים, רובם מתגוררים ברהט ועוד רבים מאוד בפזורה הבדואית.
<טל דהן: לא צריך להסביר – יש שם קו אוטובוס אחד ביום.
אבישי ברוורמן: זה מעבר לנושא של הסטודנטים.
<טל דהן: אנחנו מדברים פה על תשתית לקויה בצורה מובהקת.
<טל דהן: מעבר לזה המסקנות היו מאוד-מאוד ברורות.
<טל דהן: אנחנו יודעים מה אנחנו צריכים ליישם, אנחנו יודעים מה זה אומר ובמה זה כלול, אבל לא היתה שום הרמת כפפה, לא נעשתה שום פעילות של משרד התחבורה בנושא, אין העברת תקציבים לנושא, למרות שהוא יכול להיות מטופל בצורה מאוד-מאוד יעילה ומהירה.
<טל דהן: זה משאיר אותנו במצב כזה שאם אנחנו מדברים על הנגשת מערכת החינוך לאוכלוסיית יעד כמו הסטודנטים הערבים, אנחנו נמצאים במצב שהתחבורה הציבורית ניצבת כמגבלה, כקיר בטון שחוסם אותם מלהשיג את ההזדמנות להשכלה.
<רסול סעדה: לנו כהתאחדות הסטודנטים היה גם מיזם עם המועצה להשכלה גבוהה לקידום והנגשת תחבורה ציבורית לסטודנטים הערבים מהישובים הערבים.
<רסול סעדה: גם מן המועצה להשכלה גבוהה נמסר לנו בסוף, אחרי שהכנו כמה תוכניות, ויש כמה מודלים איך להנגיש תחבורה ציבורית במיוחד לישובים ערבים, שהעניין נעצר במשרד התחבורה ואין התקדמות.
באסל גטאס: אבל בפזורה הבדואית יש עוד בעיה ספציפית.
באסל גטאס: בכפרים הבלתי מוכרים בדרום אין תחבורה ציבורית ממילא, בכלל, לא לסטודנטים ולא לתושבים.
באסל גטאס: זה מקשה עוד יותר.
באסל גטאס: שלשום הייתי בנגב בסיור אצל משפחת אבו אלקיעאן שנהרסו הבתים שלה.
באסל גטאס: בדרך ראיתי איך אוטובוס ילדים עוצר בצדי הדרך, כאשר אין כמעט שוליים, ומוריד ילדים ישר לתעלה והם מתחילים לעלות לביתם.
באסל גטאס: זו מציאות קשה ביותר.
<סיון שר-שלום: אשמח להוסיף משהו.
<סיון שר-שלום: אני מסמינר הקיבוצים, ראש ועדת רווחה ואקדמיה.
<סיון שר-שלום: עוד לפני שנכנסתי לאגודת הסטודנטים עניין אותי כל נושא ה"רב קו".
<סיון שר-שלום: אני רוצה לדבר מכובע הסטודנטית.
אבישי ברוורמן: מה את לומדת?
<סיון שר-שלום: אני לומדת חינוך דמוקרטי, שנה שנייה.
<סיון שר-שלום: אני רוצה לדבר על שלושה דברים, קודם כול על עניין ההנחה של 50% או 33% לסטודנט.
<סיון שר-שלום: אני לא חושבת שצוין כאן שבעצם ה-50% הללו שאנחנו אמורים לקבל אותם מתוקף היותנו סטודנטים, אנחנו בעצם צריכים לשלם תשלום של יותר מ-1,000 שקלים בשנה על מנת שנוכל ליהנות מן ההטבה הזאת.
<סיון שר-שלום: אני למשל לא גרה בתל-אביב ועסקת החבילה הזאת לא משתלמת לי כל-כך.
<סיון שר-שלום: אני גרה בצורן, ליד נתניה.
<סיון שר-שלום: יוצא שהדבר הזה נורא משתלם לאנשים שגרים בעיר בעיקר, אך לא למי שצריכים לחוות את כל המעברים מאזורים 44 ל-42, מחברה כזאת לאחרת.
<סיון שר-שלום: יש הרבה בלגן וזה יוצר מצב שאנחנו לא נהנים מן ההטבה.
אבישי ברוורמן: יש לי שאלה.
אבישי ברוורמן: אורי רשטיק, יש כאן כל-כך הרבה אנשים חכמים בהסתדרות הסטודנטים.
אבישי ברוורמן: אם אתם הייתם מייצרים עכשיו – אני נפגש עכשיו הרבה עם השר כ"ץ, יש לנו רפורמות ברכב, אנחנו עובדים קרוב מאוד.
אבישי ברוורמן: אתם אומרים שחלק מן הדברים לא עובדים.
אבישי ברוורמן: תציעו לי גם פתרונות.
<גלעד ארדיטי: כמו הכרטיס של האזרחים הוותיקים, פשוט מאוד.
אבישי ברוורמן: אנשים שאין להם הרבה שיער יש להם הרבה חוכמה.
<סיון שר-שלום: אני גם רוצה לציין עוד דבר שאני חושבת כמאוד חשוב.
<לאה ורון: את מוכנה לפרט לגבי עניין ה-1,000 שקלים?
<לאה ורון: אתם נדרשים לשלם 1,000 שקלים בתמורה להנחה של 50%?
<סיון שר-שלום: בדיוק.
<גלעד ארדיטי: יש אזורים שבהם הנסיעה היא בחינם.
<סיון שר-שלום: זה מה שנאמר לנו בתחילת השנה מטעם הנציגים.
אבישי ברוורמן: תעבירו לנו הצעה מאוד פשוטה.
<סיון שר-שלום: אני סטודנטית לחינוך ויש עוד הרבה סטודנטים כמוני, ולא רק לחינוך, שבעצם מקיימים התנסות מעשית.
<סיון שר-שלום: זה אומר שאנחנו משלמים היום עבור הנסיעות בתחבורה הציבורית מדי שבוע, נסיעות רחוקות לא מבוטלות.
<סיון שר-שלום: גם זה נתון שחשוב מאוד לשים על השולחן ולהתייחס אליו בהמשך.
אבישי ברוורמן: נעה אבירם, מתי סיימת את לימודיך והגעת למשרד התחבורה?
<נעה אבירם: אני במשרד התחבורה 4 שנים.
אבישי ברוורמן: ולפני זה מה עשית?
<נעה אבירם: לפני כן הייתי בלימודים.
<נעה אבירם: סיימתי לימודים ביחסים בין-לאומיים ומדיניות ציבורית במסגרת תוכנית הצוערים של "עתידים".
אבישי ברוורמן: כלומר, את מבינה לנפשם של כל היושבים כאן.
<נעה אבירם: אני מבינה.
<נעה אבירם: את חלקם אני גם מכירה ודיברנו.
אבישי ברוורמן: בבקשה, הבמה שלך.
<נעה אבירם: קודם כול, אני חייבת להגיד שמאוד משמח אותי לראות את המקום המרכזי שהתחבורה הציבורית לוקחת פה בדיון הזה ובקרב הנוכחים.
<נעה אבירם: אין ספק בחשיבות הגדולה שלה, בעיקר לקהל הזה, וגם מבחינתנו זה קהל שעוד לא קנה את הרכב הראשון ואנחנו עוד יכולים להשאיר אותו אתנו בתחבורה הציבורית כשהיא טובה.
אבישי ברוורמן: אנשים הם יצורים של הרגל.
אבישי ברוורמן: מי שמתרגל לנסוע בתחבורה ציבורית איכותית ממשיך לנסוע בה.
<נעה אבירם: ברור שאחר-כך את הצעד אחורה כבר קשה יותר לעשות.
<נעה אבירם: וגם באמת, כפי שציינו פה, למשרד התחבורה יש קשר מתמיד ודי אינטנסיבי, קודם כול עם התאחדות הסטודנטים הארצית, ועם האגודות במכללות השונות.
<נעה אבירם: הזכירו את הסקר שנערך.
<נעה אבירם: רק אגיד עליו כמה מילים.
<נעה אבירם: קודם כול, זה לא בדיוק חברה פרטית.
<נעה אבירם: יש לנו מינהלת תחבורה ציבורית שמתוקצבת על-ידי המדינה והיא עושה את זה בפועל, אבל כמובן שזה בשליחות המדינה.
<נעה אבירם: הסקר הזה לא בוטל, הוא התקיים עד כה ב-5 מכללות, כפי שציינתם, ב"אחווה", ב"ספיר", ב"סח'נין".
<לאה ורון: מאיזו שנה מתקיים הסקר?
<נעה אבירם: לדעתי בשנתיים האחרונות.
<קריאה: מ-2011.
<לאה ורון: ועדיין לא הגעתם לתוצאות?
<נעה אבירם: יש תוצאות, יש תוכניות עבודה.
<נעה אבירם: הסקר לא בוטל, יש לנו עוד תוכנית עבודה להמשך.
<יערה קורן: זה לא המידע שאנחנו קיבלנו.
<נעה אבירם: רק אדייק את המידע.
<נעה אבירם: כרגע הוא הוקפא, מהסיבה הפשוטה שתקציב המדינה עדיין לא אושר, אין לנו תקציב ליישם את זה.
אבישי ברוורמן: מה התקציב?
<נעה אבירם: התקציב שהוקצה הוא לסקרים בלבד, הוא לא תקציב ליישום.
אבישי ברוורמן: מה התקציב לסקרים ומה התקציב ליישום?
<נעה אבירם: אני לא יודעת להגיד לך את תקציב הסקרים.
<נעה אבירם: ליישום לא הוקצה תקציב ייעודי.
<נעה אבירם: מה שאנחנו עושים עכשיו במסגרת תוכניות העבודה- - -
אבישי ברוורמן: אולי תוכלי לתת לנו את הנתונים המספריים.
אבישי ברוורמן: אעביר את זה גם לחבר הכנסת שמולי.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לקבל את הפרטים.
אבישי ברוורמן: עכשיו אנחנו מדברים על סכומי כסף גדולים בתחבורה ונבדוק מה אפשר לעשות שם.
<נעה אבירם: רק אגיד שלצורך היישום, כל ההמלצות שהועלו נכנסות לתוכניות העבודה שלנו כדי שניתן יהיה לתקצב אותן וליישם אותן.
<נעה אבירם: את זה חשוב להבהיר.
<עמיחי גרין: אני מנכ"ל התאחדות הסטודנטים.
<עמיחי גרין: דוח סטטוס הפרויקט ש"עדליא" הנפיקו נמצא מולי.
<עמיחי גרין: יש לכל מוסד, פחות או יותר, בין 3-4 המלצות, כאשר לפחות לשתי המלצות השורה התחתונה היא שאין כרגע תקצוב ושזה יישקל בעתיד.
<עמיחי גרין: אנחנו לא באים להאשים כרגע רק את משרד התחבורה, ברור שיש עוד תקציבים, אבל בסופו של דבר יש תת-תקצוב לפרויקט הזה.
<עמיחי גרין: מבינים את החשיבות, אבל לא מוכנים לשים עליו שקל עודף ובסוף זה מגיע לנבכי משרד האוצר, שם הבעיה.
<נעה אבירם: חשוב לי להדגיש שזה נכנס בתוכניות העבודה שלנו.
<נעה אבירם: זה נכנס במסגרת מכרזים שהמשרד מוציא לאשכולות שבהם יש מכללות.
<נעה אבירם: זאת אומרת, היכן שאפשר זה נכנס בשוטף וללא תקציב ייעודי מיוחד, כדי שאפשר באמת יהיה ליישם את זה בהקדם האפשרי.
<נעה אבירם: אולי אחדד לגבי נושא ה"רב קו" וההנחות לסטודנטים.
אבישי ברוורמן: את מקבלת עכשיו הוראה מהשר כ"ץ, מראש הממשלה, משר האוצר.
אבישי ברוורמן: אחרי ששמעת את מה שנאמר כאן, איך את זורקת את ה"רב קו" הצדה ונותנת פתרון שהוא פשוט יותר, יעיל יותר וטוב?
<נעה אבירם: אולי אוכל, ברשותך, להסביר מה בדיוק המצב היום.
<נעה אבירם: למי שזוכר, עד לפני שנתיים סטודנטים נהנו מהנחה של 10% בכל הנסיעות בהצגת תעודת סטודנט.
<נעה אבירם: באותה תקופה בעקבות ועדת טרכטנברג וכניסת ה"רב קו" אחוזי ההנחה לסטודנט רק מתוקף היותו סטודנט עלו ל-30%-33%, ובנוסף סטודנט שיש לו כרטיס "חופשי שנתי", כלומר שיש לו איזו מחויבות שנתית לשימוש בתחבורה הציבורית, נהנה מ-50% הנחה נוספים בכל נסיעה.
<נעה אבירם: אם אני בירושלים עושה כרטיס שנתי, שזה למעשה כמו "חופשי שנתי", רק בתשלום שנתי של אותם 1,000 שקלים שעליהם דובר.
<נעה אבירם: בנוסף כל פעם שאני נוסעת לתל-אביב, לחיפה או לבאר-שבע אני מקבלת 50% הנחה.
<נעה אבירם: זה המשמעות של הדברים.
<נעה אבירם: 50% הנחה לסטודנט באשר הוא סטודנט – יש לזה השלכות כספיות אדירות.
<נעה אבירם: בעצם אנחנו רוצים לעודד איפה שאפשר – ותיכף אתייחס גם לזה – לעודד את האנשים להתחייב לתחבורה הציבורית.
<נעה אבירם: עשיתם "חופשי שנתי" לשנה – אתם נהנים מן ההנחות האלה בכל מקום בארץ.
<נעה אבירם: נכון שה"חופשי שנתי" לא קיים בכל מקום.
<נעה אבירם: הוא לא קיים באזור "אחווה" למשל, כי הוא מבוסס בעיקר על היכן שיש "חופשי שנתי", אלה המרחבים הגיאוגרפיים שלו.
<נעה אבירם: ובסוף זה עלויות מאוד-מאוד גבוהות וצריך לראות את זה אל מול מספר הנהנים.
<עמיחי גרין: מה העלויות?
<טל דהן: הגבול שכן חל בו כרטיס ה"רב קו" לעומת מיקום המכללה, מדובר על הבדל של 5 דקות נסיעה.
<נעה אבירם: אני גם יודעת להגיד ספציפית לגבי "אחווה".
<נעה אבירם: זה לא קשור לקריית גת.
<נעה אבירם: העניין נמצא בבדיקה.
אבישי ברוורמן: תעלי את הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: הרי כל הזמן היו לנו ויכוחים את מי להכניס בעוטף עזה ואת מי להוציא מעוטף עזה, את זוכרת.
<נעה אבירם: היום כבר כולנו בעוטף עזה.
<נעה אבירם: ..
<נעה אבירם: אם אפשר, אבקש לומר עוד מילה לגבי המגזר הבדואי בדרום.
אבישי ברוורמן: לגבי המגזר הבדואי אני אפתח.
אבישי ברוורמן: כאשר התמניתי לשר בממשלה היה כתוב ב"ג'רוזלם פוסט": "השר הבדואי הראשון".
אבישי ברוורמן: מדינת ישראל במשך כל השנים הפלתה נגד האזרחים הבדואים.
אבישי ברוורמן: אני אומר את זה בצורה הפשוטה ביותר.
אבישי ברוורמן: מבחינת תשתיות, מבחינת דברים, אנחנו באים עכשיו למצב שאני מתפלל שבאמת ההסדר ייצא לפועל.
אבישי ברוורמן: אבל אין ספק שכבר שנים צריך להשקיע שם יותר בתשתיות, וזה כמובן פוגע בסטודנטים.
אבישי ברוורמן: לא אבקש מנעה אבירם לענות על השאלה הזאת עכשיו, אלא אם כן יש לה פתרונות לגבי ההסעות.
אבישי ברוורמן: אני מכיר כל מקום בנגב – ההשקעות באוכלוסייה הבדואית פשוט מביישות את מדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: יש לך משהו להוסיף?
אבישי ברוורמן: יש לך הצעות?
<נעה אבירם: להציע – לא, רק אולי איזשהו מבט אופטימי או חיובי יותר לעתיד.
<נעה אבירם: נכון שהמגזר הבדואי, לצערי הרב, הוזנח שנים רבות.
<נעה אבירם: ב-4 השנים האחרונות המשרד נכנס לזה בהרבה אמצעים ובהרבה עניין להסדיר את הנושא.
<נעה אבירם: ברהט היום תמצא תחבורה ציבורית סדירה וטובה.
אבישי ברוורמן: אני מסתכל גם על מגורים.
אבישי ברוורמן: איך עוזרים לסטודנטים בהסעות?
<נעה אבירם: ספציפית לגבי המכללות- - -
אבישי ברוורמן: במיוחד שאת יודעת, יש הרבה מאוד סטודנטיות.
אבישי ברוורמן: כאשר ב-1990-1991 נפגשתי עם הסטודנטים הבדואים היו 3 סטודנטיות בדואיות וכ-50 סטודנטים והיום יש מאות, יש 6 פרופסורים וכולי.
אבישי ברוורמן: הייתי צריך לשכנע, הייתי הולך למנהיגות הבדואית לשכנע להביא את הסטודנטיות ולהכניס אותן לדברים האלה.
אבישי ברוורמן: התהליך הזה יצר בסופו של דבר אמון, אבל חלק מהדברים, שאנשים רוצים לחזור הביתה, שתהיה להם בטיחות וכולי.
אבישי ברוורמן: כך היו מסיעים אותם.
אבישי ברוורמן: באר-שבע זה יחסית יותר קרוב, אך מקומות אחרים כמו "אחווה" נמצאים יותר רחוק.
אבישי ברוורמן: חשבתם על איזה פתרון יצירתי לגבי ההסעות לבדואים?
<נעה אבירם: קודם כול, לשמחתי היום אוניברסיטת "בן גוריון", ואולי גם לשמחתך, משורתת היטב מ-7 הערים הבדואיות שבסביבה.
<נעה אבירם: בקרוב ייכנס גם שירות ליישובי אבו-בסמה.
<נעה אבירם: יש היום גם קווים- - -
אבישי ברוורמן: מתי אבו-בסמה ייכנס לעניין?
<נעה אבירם: אבו-בסמה כבר התחיל להיכנס ובאוקטובר השנה ימשיך להתפתח.
<נעה אבירם: יש שירות ל"ספיר" ול"אחווה", שהוא היום שירות מצומצם מדי ובאותן תוכניות עבודה- - -
אבישי ברוורמן: תרשמי לשר שהיינו מקבלים באהבה רבה אם היו קצת מאיצים את הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: במקרה הזה, זה סכומים קטנים אבל האפקט יהיה חשוב.
<נעה אבירם: זה מתוקצב במסגרת תוכניות החומש על-פי החלטות משרד ראש הממשלה.
אבישי ברוורמן: פתחנו בנושא התחבורה.
אבישי ברוורמן: אין את הפתרונות האופטימליים.
אבישי ברוורמן: אני חושב שיש רצון טוב ויש התקדמות.
אבישי ברוורמן: הבנו, ויהיה מעקב כל הזמן.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת איציק שמולי יהיה גם כל הזמן בקשר אתכם, ואני אקיים כאן דיונים כפי רצונכם כדי לפקח.
אבישי ברוורמן: אני עובר לנושא השני, סטודנטים בשוק העבודה.
אבישי ברוורמן: אחת השאלות, וביקשנו שיהיו כאן אנשים ממשרדים נוספים, עלה הרעיון לגבי עבודה מועדפת לסטודנטים בדומה למה שהיה לחיילים משוחררים.
אבישי ברוורמן: הלא אנחנו מדברים כאן שנים על עבודה בבניין במיוחד, בחלק מתחומי התעשייה, בחקלאות.
אבישי ברוורמן: איך לוקחים את הסטודנטים עם הכשרה מקצועית קצרה, שהשכר שם יכול להיות עם הטבה משמעותית, ונותנים להם את ההזדמנות הזאת?
אבישי ברוורמן: יש כאן מספר נציגים.
אבישי ברוורמן: מי מהנציגים שהוזמנו מוכן להתייחס לנושא הזה?
<מרדכי שגיא: אולי אני אתחיל.
<מרדכי שגיא: אני פקיד במשרד הכלכלה, מוגדר כמרכז בכיר פרויקטים.
<מרדכי שגיא: כל הקשר בין משרד הכלכלה ובין משרד הביטחון וצה"ל – אני גם דירקטור בקרן ביחידה להכוונת חיילים משוחררים ומוביל כל מיני פרויקטים, בעיקר לחיילים משוחררים אבל לא רק, גם לפורשי צה"ל.
אבישי ברוורמן: עבדת עם חיים אומן?
<מרדכי שגיא: בזמנו עם חיים אומן, עכשיו עם חמדה מור.
<מרדכי שגיא: קודם כול, יש חוק שנקרא חוק חיילים משוחררים.
<מרדכי שגיא: אגב, כולם מכירים את זה כעבודה מועדפת.
<מרדכי שגיא: זה עבודה נדרשת, לא עבודה מועדפת.
<מרדכי שגיא: כרגע אני יודע שזה נמצא בערכאות.
<מרדכי שגיא: רוצים להאריך את התקופה, במקום 5 שנים זה יהיה 7 שנים, ובעצם כל חייל משוחרר הוא חייל משוחרר עד גיל 120, לכן הולכים להאריך את התחולה במקום 5 שנים.
<מרדכי שגיא: אני לא רואה שום סיבה בעולם שסטודנטים – הרי מרבית הסטודנטים הם צעירים וחוק חיילים משוחררים חל לגביהם – לא יוכלו ליהנות מכל ההטבות, מכל התנאים שיש לחייל משוחרר.
אבישי ברוורמן: אבל לא כולם חיילים משוחררים.
אבישי ברוורמן: מה נעשה עם רסול סעדה?
אבישי ברוורמן: הוא לא חייל משוחרר.
<מרדכי שגיא: אני אסדר לו משהו מיוחד.
אבישי ברוורמן: לכן זה צריך להיות מעבר לנושא החיילים המשוחררים.
<מרדכי שגיא: זה כולל גם מי שמשרת שירות אזרחי לאומי, במידה והם ישרתו.
<מרדכי שגיא: זה תלוי בכם.
<מרדכי שגיא: אם המגזר הערבי ישרת שירות אזרחי לאומי אז אפשר להחיל עליו את חוק חיילים משוחררים.
אבישי ברוורמן: החלטנו ביחד, גם אני וגם בני בגין, שברגע שבאים לאוכלוסייה הערבית לא נקרא לזה שירות לאומי, נקרא לזה שירות אזרחי.
<מרדכי שגיא: זה נקרא שירות אזרחי לאומי.
<מרדכי שגיא: קודם כול, לגבי הסטודנטים הצעירים שחוק חיילים משוחררים חל לגביהם, תוחלת של 5 שנים מיום השחרור, נכון להיום – יש שם את כל ההטבות של מה שנקרא עבודה נדרשת, אפשרות למימון.
<מרדכי שגיא: אתה בטח מכיר, היית שותף להחלטות, לשינוי החקיקה בשנה שעברה.
<מרדכי שגיא: כל מי שגר בפריפריה ולומד במרכז, או מי שגר במרכז ולומד בפריפריה, שנת הלימודים האקדמית הראשונה בכלל ממומנת על-ידי משרד הביטחון.
<מרדכי שגיא: אני מקווה שאתם מכירים את זה.
<אסף כהן: אתה יכול להגדיר "פריפריה"?
<מרדכי שגיא: כל חייל משוחרר שגר במרכז הארץ ולומד בפריפריה – מה שנקרא "אזורי סיוע" בהגדרה הרשמית- - -
אבישי ברוורמן: הוא תמיד שואל מה קורה עם "אחווה".
<מרדכי שגיא: אגב, מחר אני מבלה ב"אחווה", אנחנו עושים שם פרויקט יוצא מן הכלל.
<מרדכי שגיא: מי שגר בפריפריה ולומד במרכז, אותו דבר – שנה ראשונה ממומנת.
<מרדכי שגיא: מעבר למכינות, שלכל חייל משוחרר מממנים את כל המכינות, אני מקווה שאתם יודעים את זה.
<מרדכי שגיא: אגב, חוק חיילים משוחררים (עבודה נדרשת) הוא בעצם חוק של המוסד לביטוח לאומי.
<מרדכי שגיא: אני לא הכתובת.
<מרדכי שגיא: אבל כדאי ליצור קשר עם המוסד לביטוח לאומי, להתעמק וללמוד היטב את החוק.
<מרדכי שגיא: החוק מגדיר מה היא עבודה נדרשת.
<מרדכי שגיא: יורדים לרזולוציה ממש של כל מקצוע, כולל מקצועות הבניין והתעשייה.
<מרדכי שגיא: זה מתחיל בתחנות דלק ומלצרות אבל מגיע גם לתעשייה וכן הלאה.
אבישי ברוורמן: מר שגיא, יש לי שאלה.
אבישי ברוורמן: אנחנו דנים על כל נושא העובדים הזרים וכולי.
אבישי ברוורמן: כמה זמן התוכנית הזאת קיימת בפועל?
<מרדכי שגיא: התוכנית קיימת כבר הרבה מאוד שנים.
אבישי ברוורמן: מה האפקטיביות שלה?
אבישי ברוורמן: כמה אנשים נכנסו באמת כתוצאה מן התוכנית הזאת לבניין או לחקלאות?
<מרדכי שגיא: אין לי מושג.
<מרדכי שגיא: כדאי לשאול את המוסד לביטוח לאומי.
<מרדכי שגיא: בטח נעשו מחקרים.
<תניב רופא: יש לי נתונים.
<תניב רופא: אני ממשרד החקלאות.
<תניב רופא: אנחנו בחקלאות, כפי שכולם יודעים, מעסיקים עובדים זרים, ואף פעם לא מספיק, יש לנו מחסור חמור בעובדים בחקלאות.
<תניב רופא: היינו מאוד-מאוד רוצים שיותר חיילים משוחררים ייכנסו לתחום שלנו.
<תניב רופא: בסך הכול בשנת 2010 נתוני הביטוח הלאומי מצביעים על 13,500 עובדים שזכו למענק הזה, שהוא מענק למשך 6 חודשים, בכל חודש 1,500 שקלים, שמסתכם ל-9,000 שקל על פני התקופה למי שמתמיד.
<תניב רופא: ב-2012 כבר הגענו ל-15,200 עובדים.
<לאה ורון: את מדברת על עובדים בחקלאות בלבד?
<תניב רופא: לא, אני מדברת על התוכנית.
<לאה ורון: לכל התחומים של העבודה הנדרשת?
<לאה ורון: גם תחנות דלק?
<תניב רופא: יש שורה של תחומים: תעשייה, מלונאות, תחנות דלק, חקלאות, בנייה וסיעוד.
<תניב רופא: ציינת שיש ענפים שבאמת צמאים יותר לעובדים.
<תניב רופא: אנחנו במשרד החקלאות חשבנו שיש מקום לתעל את החיילים, או במקרה הזה הסטודנטים.
<תניב רופא: אנחנו נשמח מאוד אם גם סטודנטים יצטרפו לנושא הזה.
<תניב רופא: חשבנו שבענפים שיש בהם עובדים זרים – חקלאות, בניין וסיעוד – יש מקום לכוון את המועמדים על-ידי הגדלת התמיכה.
<תניב רופא: באמת שר החקלאות יוזם חקיקה בנושא.
<תניב רופא: נאמר כאן שזה מחזיק מעמד 5 שנים או 7 שנים.
<תניב רופא: בהחלט אני חושבת שיש מקום להעצים את המספרים.
<תניב רופא: 15,000 עובדים זה לא מספיק, אפשר יותר, ובעיקר לענפים שמעניינים אותנו כמדינה.
אבישי ברוורמן: זאת השאלה שלי ודיברתי גם עם השר שמיר.
אבישי ברוורמן: לגבי החקלאות – אחת הטענות שעלו, שבעבודה שבה מתמחים במיוחד תאילנדים שעובדים קשה הסטודנטים שלנו לא מוכנים לעבוד.
אבישי ברוורמן: כאשר גדלתי עבדתי בבניין ובנגרות, כי אבי היה נגר והייתי עובד בבניין, אבל אז כולם היו עובדים בדברים האלה.
אבישי ברוורמן: היום השאלה האמיתית היא האם במקצועות האלה – חקלאות ובניין – הכשרה מקצועית קצרה יכולה לאפשר לסטודנטים לעסוק בהם.
<מרדכי שגיא: לגבי בניין – פשוט לא סיימתי את דבריי.
<מרדכי שגיא: עוד לא התחלתי לדבר בעצם.
אבישי ברוורמן: אני מדבר על תוצאות.
אבישי ברוורמן: האם אחרי כל הדברים האלה קרו דברים בשטח?
<תניב רופא: אוכל להתייחס לחקלאות.
<תניב רופא: בחקלאות יש מחסור מאוד-מאוד גדול בידיים עובדות והעובדים התאילנדים באמת מוכוונים לתחומים הקשים יותר, של עבודה בחממות.
<תניב רופא: אנחנו יודעים שמדי קיץ יש סטודנטים- - -
אבישי ברוורמן: קטיף, פעולות כאלה.
<תניב רופא: בדיוק, קטיף בגליל ובגולן, צעירים שמגיעים בקיץ לקיבוצים.
אבישי ברוורמן: אתם יכולים לקלוט הרבה מאוד אנשים נוספים.
<תניב רופא: היינו רוצים.
<תניב רופא: אנחנו מניחים שעם הכוונה נכונה והגדלת המענקים לענפים הספציפיים האלה, ואנחנו מדברים בעיקר על החקלאות אבל השר שמיר רואה בראייה רחבה- - -
אבישי ברוורמן: תמסרי לשר שמיר, שאנחנו כבר יושבים באופן קבוע, שינסה לקדם את זה ולהביא את זה לדיון.
<תניב רופא: כוונתו לקדם את זה.
<תניב רופא: יש הסכמות עם השר לפיד ועם שר הרווחה וגם עם שר הבינוי והשיכון.
<תניב רופא: יש למעשה הסכמה של 4 שרים ואנחנו הולכים לקדם את זה.
אבישי ברוורמן: יוצא מן הכלל.
<אורי רשטיק: אני רוצה להתייחס לנושא עבודה נדרשת.
<אורי רשטיק: קודם כול, באמת זה רעיון מבורך שלך ובכלל להכניס את הסטודנטים למעגל העבודה הנדרשת.
<אורי רשטיק: צריך לזכור שלא כל עבודה נדרשת היא באופי שמתאים לציבור הסטודנטים.
<אורי רשטיק: גם את ציינת, סטודנטים לא יכולים לעבוד בחקלאות באופן שוטף אלא רק בחופשות.
<תניב רופא: דיברתי על זה.
<אורי רשטיק: אני לא בקי בקריטריונים, האם זה מאפשר לקבל את המענק.
<אורי רשטיק: אם אנחנו עושים את המהלך הזה ומרחיבים את העבודה המועדפת לציבור הסטודנטים, צריך גם לחפש ולראות האם אפשר למצוא מקצועות נדרשים נוספים שסדר היום שלהם וההתנהלות שלהם מאפשרים העסקה של סטודנטים.
אבישי ברוורמן: תן לנו דוגמאות.
<יצחק טייב: לנו יש.
<יצחק טייב: אני יושב-ראש התאחדות בעלי האולמות וגני האירועים.
<יצחק טייב: אני רוצה לציין שעבודה נדרשת – וציין חברי קודם שמלצרות נכללת בזה, אז מלצרות לא נכללת בזה אלא אך ורק בתיירות.
<יצחק טייב: אנחנו כבעלי האולמות וגני האירועים בארץ משוועים לכוח עבודה.
<יצחק טייב: אני חושב שכוח העבודה שיגיע מן הסטודנטים, מחד מבחינה איכותית נקבל אלינו עובדים איכותיים, ומאידך אנחנו נותנים להם פתרון מצוין לתנאי ההעסקה ותנאי הלימודים שלהם.
<יצחק טייב: אצלנו הם יוכלו לקבל את הפתרון האופטימלי מבחינת איך להתעסק עם העבודה.
<יצחק טייב: מה שקורה, לאורך כל התקופה ולאורך כל השנים ניסינו להעלות את הנושא הזה מספר פעמים ולא נענינו ונדחינו לא פעם.
<יצחק טייב: אני לא משלה את עצמי ואני מבקש גם שהחברים כאן לא ישלו את עצמם.
<יצחק טייב: יש לא מעט ענפים בעבודה הנדרשת שעובדים לא מגיעים אליהם, לא חיילים משוחררים ובטח ובטח לא סטודנטים.
<יצחק טייב: עוד לא ראיתי סטודנטים שעובדים בחקלאות, אולי למעט בחופשים.
<תניב רופא: תסתכל בקיבוצים.
<תניב רופא: יש הרבה.
<יצחק טייב: אני מסתובב.
<יצחק טייב: הייתי בעבר גם בן מושב בית שקמה בחוף אשקלון.
<יצחק טייב: אני רוצה להגיד לך שאני חקלאי בדם, וגם מחזיקים במשפחה שלי חממות.
<יצחק טייב: אני לא רואה אף אחד מאתנו כאן מסתובב בחום של 50 מעלות צלזיוס בתוך חממות.
אבישי ברוורמן: היא אמרה שעבודות כאלה עושים רק תאילנדים.
אבישי ברוורמן: היא דיברה על קטיף, אסיף, דברים כאלה.
<תניב רופא: נכון, עבודות רכות יותר.
<יצחק טייב: אבל – והאבל הזה מאוד-מאוד חשוב – הפתרון האידיאלי, קודם כול, אני מאפשר לסטודנטים לעבוד בשעות הערב, כאשר זה לא פוגע להם בשעות הלימודים.
<יצחק טייב: זה לא פוגע להם במרחב המחיה שלהם והם די סמוכים למקומות המגורים שלהם.
<יצחק טייב: זה לא דורש מהם לשכור בתים ולנסוע צפונה או דרומה לבתי-מלון ואתרי תיירות, ואין לי שום דבר נגד בתי-המלון ואתרי התיירות, להיפך, אני חושב שהם קולגות שלנו ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה בנושאים נוספים.
<יצחק טייב: אני חושב שאני יכול לתת פתרון לכל המכללות ולכל הסטודנטים במכללות ובאוניברסיטאות.
אבישי ברוורמן: מר טייב, אתה אומר: העסק פתוח, אני שולח אותך אורי רשטיק.
אבישי ברוורמן: אתה צריך גם את הסבסוד, או בלי הסבסוד זה גם עובר?
<יצחק טייב: אני רוצה את התמריץ הזה של עבודה נדרשת.
אבישי ברוורמן: מר שגיא, מדוע במקצועות הנדרשים לא נכלל מלצרות?
<מרדכי שגיא: החוק הזה בעייתי, כל הזמן יש דרישות נוספות.
<מרדכי שגיא: בהחלט צריך לפנות למוסד לביטוח לאומי ולהרחיב ולכלול גם את הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: אני חושב שאנחנו נצטרך להעלות פה עכשיו את השאלה איך דואגים לסטודנטים להיכנס לכל מיני מקצועות נדרשים.
אבישי ברוורמן: פה השאלה.
איציק שמולי: אם הדברים נכונים ונקלע למקצועות הנכונים נוכל אולי גם להגיש הצעת חוק בעניין.
איציק שמולי: אבל אתה מצדך צריך להתחייב שהשכר שישולם לסטודנטים, ה-1,500 שקל לא ייבלע בשכר.
<יצחק טייב: לא, לא.
<יצחק טייב: יתרה מזאת, אשים את הדברים על השולחן, אני אומר לכם, חברים, אני גידלתי דורות של ילדים.
<יצחק טייב: אני בענף הזה כבר יותר מ-20 שנים וגידלתי דורות של ילדים.
<יצחק טייב: במצבת העובדים שלי אני מחזיק היום סטודנטים.
<יצחק טייב: אני יודע כמה זה היה משכנע יותר, ה-1,500 שקל, ובטח ובטח זה לא היה נבלע בתוך השכר.
<יצחק טייב: זה אחת.
<יצחק טייב: שתיים, הסטודנטים שעובדים אצלי מקבלים שכר מינימום כחוק.
<יצחק טייב: יתרה מזו, הם נהנים גם מהטיפים שהם גובים מן השולחנות, ולא מעט.
<יצחק טייב: זאת אומרת, יש תמורה מאוד-מאוד נאה עבור עמלם, וזו עבודה לא קלה.
<יצחק טייב: שלוש, הדבר הקשה יותר, ואני מדבר על התחום ועל הענף שלי, הענף שלי ננגח היום ו"מחפשים" אותנו.
<יצחק טייב: אני עומד מול מסכת של ביקורות וטענות מצד משרד הכלכלה.
<יצחק טייב: משרד הכלכלה היום אוכף את החוק לגבי העסקת בני נוער.
<יצחק טייב: אנחנו עומדים במצב אבסורדי, שמצד אחד אנחנו רוצים לקבל אותם, ומצד שני יש לי את כל קאדר העובדים הזה.
אבישי ברוורמן: אמרת את זה באופן הכי ברור.
אבישי ברוורמן: איציק טייב אומר לכם:
אבישי ברוורמן: אנחנו פותחים את השוק לפניכם, חבר הכנסת שמולי מבקש שזה ייכלל במקצועות הנדרשים.
אבישי ברוורמן: יכול להיות שפה יש תעסוקה להרבה סטודנטים.
אבישי ברוורמן: בואו נבדוק את זה ונמשיך הלאה.
<יצחק טייב: אני גם אשמע את דעתם של הסטודנטים שיושבים פה.
<יצחק טייב: אני חושב שאולי כולם היו נרתמים לטובת העניין הזה.
<אורי רשטיק: בהחלט יש מקום, ואנחנו נשמח למעורבות של הוועדה וגם שלכם, להרחיב את המקצועות הנדרשים, גם בין היתר לעבודה באולמות אירועים, זה בהחלט נכון.
<אורי רשטיק: יש גם תחומים אחרים שאפשר לשקול, למשל תחום החינוך, להפוך סטודנטים שעוסקים בתחום החינוך גם לעובדים במקצוע נדרש.
<אורי רשטיק: בעיניי גם זה צריך להיות על סדר היום.
<אורי רשטיק: אנחנו נירתם לזה בשמחה.
אבישי ברוורמן: מר שגיא, רק רגע, לפני כן ענת דניאלי מאוניברסיטת חיפה רצתה לומר מילה בנושא.
<יצחק טייב: אני מבקש לציין לא לפרוטוקול, אתך יש לי ניסיון טוב מוועדה קודמת, כשהובלנו איזה מהלך שהיה צו השעה, ובאמת הובלת את זה בצורה נפלאה וזה קידם את האינטרסים האובייקטיביים של הענף שלנו.
<יצחק טייב: אני מצפה שגם במקרה הזה באמת תהיה איזו התקדמות.