GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<בנצי ליברמן: אבל יותר קל להידבר על קריית גת כדוגמה, בסדר?
<בנצי ליברמן: אני מאמין שבקריית גת או בראש העין, ב-10,000 יחידות דיור, שכמו שאמרתי שקיימות היום, אני מניח שהשיווקים המשמעותיים הראשונים – אני מניח שבקריית גת, בתוך כשנה וחצי אחרי השיווק, יהיה אפשר לקבל היתרי בנייה במבנים הראשונים.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, השיווק ב-2014, - -
ישראל חסון: ב-2015.
אבישי ברוורמן: - - או 2015.
אבישי ברוורמן: ועוד שנה וחצי, לקראת 2017?
<בנצי ליברמן: לא, לא, מה פתאום.
<בנצי ליברמן: היתרי בנייה - - -
ישראל חסון: אמרת שנה וחצי - - -
<בנצי ליברמן: מהשיווק.
<בנצי ליברמן: אם אני משווק בסוף השנה, - - - היתרי בנייה.
<בנצי ליברמן: היתרי בנייה.
<בנצי ליברמן: כי יש תשתיות ויש - - -
אבישי ברוורמן: מר ליברמן, רק - - - אתה בעל הבית.
<קריאה: מר ליברמן, - - -
<בנצי ליברמן: זה מחצית - - -
יעקב אשר: מתי נכנסים לדירה?
יעקב אשר: 2020.
<בנצי ליברמן: לא, לא, זה לא נכון.
יעקב אשר: 2020, - - -
אבישי ברוורמן: הבעיה שלי כרגע שאני טוען - - -
<בנצי ליברמן: בקריית גת יש לנו תכנית שיווק עם התייחסות משוערת, גם לתחילת קבלת היתרי הבנייה, וכמובן, מאז, יש לנו את אותם 18 חודשים לביצוע אותו - - - שהתחיל היתר בנייה עד 20 חודשים.
<בנצי ליברמן: אז אם אתה רוצה, אני תיכף אבדוק - - -
אבישי ברוורמן: אם היית היום ראש הממשלה או שר האוצר – זה יכול להיות בעתיד – והיו אומרים לך: אתה הצאר, לא רק של רשות מקרקעי ישראל, של הכול, אתה צאר הדיור.
אבישי ברוורמן: הייתה פה מחאה חברתית על הדיור.
אבישי ברוורמן: ואתה רוצה להביא את היצע הדירות בצורה הרבה יותר מהירה, לא בעוד ארבע-חמש שנים על כל דבר שמתחילים, אלא תוך שנה וחצי-שנתיים.
אבישי ברוורמן: היה פה משבר, מלחמה – מה היית עושה לפתור את הבעיות?
<בנצי ליברמן: זה הפתרון.
בועז טופורובסקי: לא הבנתי.
<בנצי ליברמן: מה אני יכול לעשות שזה לא קוטג', וזה לא לגו.
<בנצי ליברמן: במדינת ישראל לוקח לבנות 18 חודשים.
<בנצי ליברמן: לפני שאני משווק קרקע, יש ביצוע תשתיות עצמן של הקרקע.
<בנצי ליברמן: 24.
<בנצי ליברמן: לוקח לפחות שנה.
<בנצי ליברמן: זאת אומרת, איך שאני לא מסתכל - - -
חנא סוייד: אבל זה היה כל הזמן, זה היה כל הזמן.
חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אפשר - - - שאלה לעניין?
חנא סוייד: אני שואל שאלה, בסך-הכול, כי מר ליברמן מתאר כאן חסמים.
חנא סוייד: ועד כמה שאני יודע, החסמים היו קיימים כל הזמן.
חנא סוייד: אפילו, בתקופה האחרונה יש יותר השקעות בתחבורה, ואנחנו רואים את זה במו עינינו.
חנא סוייד: כלומר, אני לא מאמין שהבעיה היא בעיה של חסמים, כי אז - - -
אבישי ברוורמן: אתה - - -
חנא סוייד: לא, אני רוצה להגיד שעם כל האמון בדברים שהוא אומר, - -
יעקב אשר: אין קורלציה בין - - -
<קריאה: זו התשובה.
חנא סוייד: - - הבעיה העיקרית בשוק הדיור - - -
יעקב אשר: זה משקיעים מיליארדים בדבר מסוים, ובשביל הדיור זה לא נותן.
חנא סוייד: הבעיה העיקרית, אדוני היושב-ראש, בעניין הזה, ולא מדברים על הספקולציה בשוק הדיור.
חנא סוייד: מדברים על עלות מחירי הדיור, על מחירי הבנייה, חומרי הבנייה, על קרקע.
חנא סוייד: אבל שוק הדיור מושפע מספקולציות, ועל הספקולציה הזו - - -
אבישי ברוורמן: אמרת שתי נקודות.
חנא סוייד: אתה לא יכול להתמודד עם ספקולציות.
אבישי ברוורמן: אבל אמר פה, עכשיו, חבר הכנסת יעקב אשר, את הנקודה העיקרית שאין לנו פרויקטור פה.
אבישי ברוורמן: יש לנו, לכל אחד, משרד.
אבישי ברוורמן: וכל משרד ממקסם את מה שהוא צריך.
אבישי ברוורמן: ואז מי שבונה תחבורה בצד השמאלי, - -
אבישי ברוורמן: - - ומישהו מכין את הדיור בצד הימני, ואז יוצא שעטנז כזה.
מיכל רוזין: ואין בתי-ספר - - -
אבישי ברוורמן: ואת בתי-הספר בונים בצד הרביעי.
בועז טופורובסקי: אבל אני לא מבין, אדוני היושב-ראש, שאלת את מר ליברמן, הרמת לו להנחתה.
בועז טופורובסקי: מר ליברמן, הוא אמר לך: אם אתה יכול, כל הכוח אצלך – מה היית עושה?
<בנצי ליברמן: אמרתי, אני אמרתי מה אני עושה.
<בנצי ליברמן: אני הצגתי אתמול לשר האוצר מה הייתי עושה: השיווקים הממוקדים, שמשמעם הסכמי גג – אני לא מכיר דרך אחרת.
<בנצי ליברמן: תהליך הייצור לוקח את הזמן, השאלה היא איך עושים אותו הכי מהר.
<בנצי ליברמן: ולנסוע באוטוסטרדה, אז זו שאלה.
<בנצי ליברמן: - - - זמן, לוקח; תשתיות, לוקח זמן.
<בנצי ליברמן: אני ביקשתי את אותו מודל בארבעה מקומות מרכזיים, שלדעתי, גם יפחיתו, אם זה ילך באופן הזה.
<בנצי ליברמן: היקפי הדיור במקומות האלה יגרמו להפחתת המחיר.
<בנצי ליברמן: היום יש - - -
מנחם אליעזר מוזס: אבל ייכנסו לדירה בעוד ארבע שנים.
<בנצי ליברמן: זה פחות מעניין.
<בנצי ליברמן: מה שיגרום – התחלות - - -
אבישי ברוורמן: רבותיי, הלוא רק התחלנו את הנושא, תיכף נביא עוד נושאים.
אבישי ברוורמן: אבל אני חושב שמה שאמר מר ליברמן הוא דבר כזה: אני זוכר שהייתי בשנות ה-80 בבנק העולמי - - - והיה משבר אנרגיה.
אבישי ברוורמן: ואז מינה הנשיא – אם זה רונלד רייגן או מישהו אחר – צאר לענייני אנרגיה.
אבישי ברוורמן: אנחנו מדברים על הדיור הזה – הייתה פה מחאה – כבר כמה שנים.
אבישי ברוורמן: אם יהיה בן-אדם אחד, עם סמכויות וכסף, שהוא אחראי – זה יקרה.
אבישי ברוורמן: אחרת, רבותיי, אני אומר, עם כל הכבוד - -
חנא סוייד: נכון מאוד.
אבישי ברוורמן: - - למר ליברמן, ולמר בן-אליהו, ולשר אורי אריאל ולכולם – אנחנו נשב פה.
אבישי ברוורמן: הציבור יושב ואומר: איפה הסחורה?
אבישי ברוורמן: לכן, לצערי, זו בעיה תפקודית של שנים רבות של ממשלת ישראל, ואני לא מאשים את מר ליברמן.
אבישי ברוורמן: אבל אני, לאור מה שאני רואה כרגע, אני לא רואה בשורה גדולה.
אבישי ברוורמן: ואני רואה שיש לי אפילו מחשבה שהבחירות הבאות יהיו על בעיית הדיור.
אבישי ברוורמן: נדמה לי שהבחירות האלה היו על בעיית הדיור.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת ישראל חסון, שאלה, ואני רוצה להמשיך כי אנחנו נמשיך הלאה.
ישראל חסון: יש לי אליך שאלה שמורכבת משלוש שאלות: מה התגלה בעמק יזרעאל שהמחירים שלו הגיעו למחירים הללו?
<אמיר רשף: כביש 6.
<בנצי ליברמן: כביש 6.
<אמיר רשף: כביש 6 חיבר אותו - - -
ישראל חסון: כביש 6 לא הגיע לעפולה.
ישראל חסון: כביש 6 הגיע לעפולה, אתה יודע מתי?
ישראל חסון: לפני שבע שנים.
<אמיר רשף: כביש 6 חיבר את אזור - - -
אבישי ברוורמן: מר רשף, אני תיכף נותן לך.
אבישי ברוורמן: הלוא, אתה, בסופו של דבר, - - -
ישראל חסון: מר רשף, כביש 6 לא הגיע לעפולה, והוא לא משפיע על בית שאן, אז עזוב.
ישראל חסון: אני גר שם – כביש 6 לעפולה, לפני 7 שנים.
ישראל חסון: הסיפור הזה מריח לי משהו ספקולנטי.
ישראל חסון: זה דבר אחד.
ישראל חסון: אתה יכול להגיד "לא" עד מחרתיים.
ישראל חסון: מה קרה בעפולה?
<בנצי ליברמן: מה ספקולנטי בעפולה?
<בנצי ליברמן: תסביר לי.
ישראל חסון: השתלטות על קרקעות.
<בנצי ליברמן: השתלטות של מי?
ישראל חסון: תגיד, בונים?
<בנצי ליברמן: התחילו לבנות.
<בנצי ליברמן: בעפולה התחילו.
ישראל חסון: בונים?
<בנצי ליברמן: מה בונים?
ישראל חסון: בונים באותו יחס שמקפיץ את המחיר לגובה הזה?
ישראל חסון: תגיד.
<טל אלדרוטי: יש לי תשובה לשאלה שלו.
<טל אלדרוטי: טל אלדרוטי, השמאי הממשלתי הראשי.
<טל אלדרוטי: השמאי הממשלתי הראשי, טל אלדרוטי.
ישראל חסון: רגע, לפני שאתה עונה, אני אגיד גם את השאלה השנייה כי היא קשורה ליושב-ראש ברוורמן, זה חשוב: מר ליברמן, יש בעולם מודלים שבהם התמודדו עם בנייה בהיקף מערכתי, שהם מוצלחים, ושאנחנו יכולנו ללמוד מהם?
<בנצי ליברמן: קודם-כל, מדינת ישראל עשתה את זה.
איציק שמולי: - - - שיש משהו אחד שסותר את הדברים שלך: בשנות ה-90 בנו פה 50 אלף יחידות דיור בשנה.
<טל אלדרוטי: כי היה היצע.
איציק שמולי: וגם אז היה את השקפים שאתה לא נמצא בהם.
איציק שמולי: אז אני שואל שאלה פשוטה: מה היה אז שלא - - -היום?
<בנצי ליברמן: שני דברים: אל"ף, היה היצע.
<בנצי ליברמן: וצריך להבין שמדינת ישראל – לא הזכרתי פה – מ-2005 ועד 2009, עד תחילת הקדנציה הקודמת, הייתה החלטה עד כדי החלטת ממשלה ב-2008 – לא לתכנן.
<בנצי ליברמן: אני לא מבין איך מקבלים כזאת החלטה אבל היא הייתה.
<קריאה: קודם-כל, מקום.
<קריאה: קודם-כל, - - -
אבישי ברוורמן: זה קשור - - -
<בנצי ליברמן: ובמרכז הארץ הייתה החלטה לא לתכנן.
<בנצי ליברמן: שלוש שנים זו הייתה מדיניות לא כתובה.
<בנצי ליברמן: ב-2008 זה התגבש עד כדי החלטת ממשלה.
<בנצי ליברמן: איך הליך תכנון, שמדינת ישראל, לפי שעה, ישב פה לפני - - -
אבישי ברוורמן: איך אתה מסביר את זה, מר ליברמן?
אבישי ברוורמן: מחכמתך - - - אתה היית ביש"ע.
<בנצי ליברמן: אני לא רוצה להסביר.
<בנצי ליברמן: לא, אני לא יכול.
<בנצי ליברמן: אין פה חכמה.
<בנצי ליברמן: אין חכמה.
<בנצי ליברמן: החכמה – אין חכמה.
<קריאה: תמ"א - - - לפריפריה.
<בנצי ליברמן: כי גם מי שרוצה ליצור בפריפריה לחץ, צריך להבין שצריך ליצור בנק של קרקעות מתוכננות, שים במגירה, ותשווק בהתאם לצרכים כדי להיות מוכן למשברים של 2009, אבל לא עשו את זה.
<בנצי ליברמן: פעם אחת.
<בנצי ליברמן: זאת אומרת, פעם אחת היצע.
<בנצי ליברמן: ופעם שנייה, אכן תכנית ממשלתית שיוצאת מהקופסה.
<בנצי ליברמן: אגב, עד היום משרד האוצר מספר שהוא מקבל תביעות.
<בנצי ליברמן: זה נקרא: הבטחת רכישה.
<בנצי ליברמן: באו לקבלנים ואמרו להם: חבר'ה, תקשיבו, תתחילו לבנות ללא הבחנה.
איציק שמולי: מתי זה היה?
<בנצי ליברמן: בשנות ה-90.
<בנצי ליברמן: למעשה, הצליחו להתגבר על הביקוש האדיר של אותם מאות אלפים שהגיעו מחבר העמים.
<בנצי ליברמן: אז אריאל שרון היה גם שר הבינוי והשיכון וגם מנהל מינהל מקרקעי ישראל, ולמעשה המדינה חתמה עם קבלנים על בניינים בהיקפים של אלפי יחידות דיור.
<בנצי ליברמן: לא תמכרו?
<בנצי ליברמן: המדינה תקנה.
<בנצי ליברמן: כלומר, הקבלנים לא חששו לצאת בהיקפים מטורפים, ולא עשו חשבון.
איציק שמולי: אבל שוב אני שואל - - -
<בנצי ליברמן: הסברתי, ואם אפשר דוגמה שבמצוקה של מאות אלפי יחידות דיור, איך נבנו?
<בנצי ליברמן: גם ההיצע היה שונה.
<בנצי ליברמן: אבל גם היכולת להוביל לתכנית שהיא תכנית עם סיכון או השקעה תקציבית מטורפת, בין מה שהיום מתבצע.
אבישי ברוורמן: כיוון שאנחנו רוצים לעשות את הדיון, ויש עוד מספר נושאים, וכולם רוצים לדבר, אני רוצה רק להגיד במשפט אחד: אנחנו רואים דבר מאוד פשוט, שהצהרות שהיו – ואנחנו לא מאשימים פה זה או אחר – במדינת ישראל תמיד באים עם הצהרות לגבי ביצוע, והביצוע לא קורה.
אבישי ברוורמן: חלק אחד, זה הקשר הגורדי האיום הזה, שאם לא יהיה פה בן-אדם שיהיה אחראי, אז אתה תבוא, בפעם הבאה, בתפקיד אחר ותבקר.
אבישי ברוורמן: חלק שני, שבכל זאת אמר חבר הכנסת סוייד, שאנשים יותר מדי חושבים שהם רוצים להגן על מחירי הדיור למעלה – זה לא אתה – ושוכחים שאנחנו צריכים לדאוג לצעירים ולהיצע.
אבישי ברוורמן: הקונפליקט הזה עם חוסר האפקטיביות של הממשלות, הביא אותנו עכשיו לנקודה שעדיין, עם כל הכבוד לאפקטיביות שלך – ותיכף - - - למר בן-אליהו – אני לא רואה סחורה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת יצחק וקנין.
יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אני יכול להגיד מילה אחת?
יצחק וקנין: אני במשך ארבע שנים רצופות, בכל דיון בוועדת הכספים, - -
<לאה ורון: גם בוועדת הכלכלה.
יצחק וקנין: - - אפילו בשיחות אישיות עם ראש הממשלה – אני לא מבין גדול.
יצחק וקנין: תאמינו לי, אני חושב שאני האהבל הכי גדול שיש פה – ואני אומר את זה במלוא האחריות.
יצחק וקנין: ראש הממשלה, אמרתי לו כך: אתה משקיע 30 מיליארד שקל בתחבורה, בכל שנה חמישה מיליארד שקל.
יצחק וקנין: אני - - -, ועדת הכספים – העברתי את ההעברות התקציביות.
יצחק וקנין: קח את זה, שכפל את זה לשיכון.
יצחק וקנין: תעשה את זה כ-matching ביחד.
יצחק וקנין: אי אפשר ללכת לתכנית, כמו שאתה אומר, ולהקים תכנית של 17 אלף יחידות בראש העין או 14 אלף, כשאין לך פתרונות לתחבורה.
יצחק וקנין: אמרתי לו: קח את זה, תעשה את זה ביחד, במקביל.
יצחק וקנין: אז במקום אחר נתקע את הפרויקט, אבל ניתן את המשאבים כדי שנריץ את התכניות.
יצחק וקנין: אמרתי את זה לראש הממשלה, הבאתי לו תב"עות מאושרות: במועצות אזוריות, בעיריות, בקווי העימות.
יצחק וקנין: הבאתי לו, אמרתי לו: קח.
יצחק וקנין: עם מי אתה מדבר?
יצחק וקנין: יש פה איזה.
יצחק וקנין: אני אומר לך, בצרחות הייתי אומר.
אבישי ברוורמן: מר ליברמן, - - - זה חלם.
אבישי ברוורמן: ישראל היא חלם.
אבישי ברוורמן: בא מר ליברמן, סוס דוהר ורץ, אבל הוא רץ, מה זה משנה?
אבישי ברוורמן: אם אנחנו לא נשנה את המבנה של התפקוד; אם בעיית הדיור לא תנוהל על ידי גוף אחד, שיהיה לו את הכוח – אז אנחנו נשב, ומי שיחליף אותי תהיה אותה ישיבה את מי שיחליף אותך.
אבישי ברוורמן: וזאת הבעיה, רצים.
יצחק וקנין: העיקר שמים לנו גרפים, 39 אלף יחידות דיור.
יצחק וקנין: הגרפים האלה לא שווים כלום.
אבישי ברוורמן: מר אלדרוטי, מילה אחת.
<טל אלדרוטי: לגבי השקף הזה – חבר הכנסת ישראל חסון שאל – אני לא מכיר את הנתונים אבל השקף נראה הגיוני, כי עליות מחירים כאלה סביר שיהיו בישובים שהם, ככל הנראה, היו ישובים נידחים עד אז.
<טל אלדרוטי: השפעה של מחירי הדיור היא כמו על אבן שאתה זורק למים, ויש מעגלים-מעגלים-מעגלים.
<טל אלדרוטי: ההשפעה תמיד באזורי הליבה – גם עלייה וגם ירידה, אגב.
<טל אלדרוטי: ואנחנו ראינו את העלייה גם באזור המרכז, הולכת, מתפשטת-מתפשטת-מתפשטת.
<טל אלדרוטי: וכנראה שבשלב הזה זה הגיע לערי הלוויין הרחוקות.
ישראל חסון: תסלח לי, אני מוכרח להגיד לך, - - - שלכם, מתי הגיע כביש 6 לעפולה?
<טל אלדרוטי: לא אמרתי כביש 6.
<טל אלדרוטי: אני אומר - - -
ישראל חסון: אז מה, מה קרה?
ישראל חסון: אז אני שואל אותך: יש הפרש בין פתח תקווה לעפולה של 170%.
ישראל חסון: תגיד לי, זה נשמע לך סביר?
<טל אלדרוטי: תראה, זה רק בעליית המחירים.
<טל אלדרוטי: רק בשיעור העלייה.
ישראל חסון: זה 170%.
<טל אלדרוטי: זה רק - - -
חנא סוייד: אבל השקף הזה אומר דבר אחד: שמחירי הקרקע ירדו, אבל אנחנו רואים שהדיור עולה.
חנא סוייד: וזה אומר בעצם שאין קשר בין שיווק קרקע ומחיר קרקע, לבין מחירי הדיור.
חנא סוייד: זה מה שהוא אומר.
<קריאה: - - - זה אני מסכים.
אבישי ברוורמן: כי השיווק לא אומר כלום - - -
חנא סוייד: אם קוראים גרף בצורה נכונה, זה מה שאני קורא.
חנא סוייד: אז על מה אנחנו מדברים?
חנא סוייד: מה זה רלבנטי?
אבישי ברוורמן: רבותיי, הכעס פה נובע, אבל אנחנו אנשים חכמים.
אבישי ברוורמן: מה שאומר מר ליברמן עכשיו, מנכ"ל רשות מקרקעי ישראל הוא: רבותיי, זה שכתוב בכותרות – הוא קרא "ידיעות אחרונות", "הארץ", "דה-מרקר", "גלובס" – שיש שיווק, אין לזה שום משמעות.
אבישי ברוורמן: שום משמעות.
אבישי ברוורמן: אז תפסיקו לפרסם את המספרים על השיווק.
אבישי ברוורמן: אנשים מבינים, ולכן - - -
<קריאה: - - - שיווק אפקטיבי.
אבישי ברוורמן: מה זה שיווק אפקטיבי?
יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אמרתי את זה כל הזמן.
יצחק וקנין: אני אומר לך: הוא לא חידש פה כלום.
חנא סוייד: נכון, נכון.
יצחק וקנין: כלום הוא לא חידש.
יצחק וקנין: מה, הוא חידש משהו, אתה חושב?
יצחק וקנין: כל הפרוטוקולים, ותראו מה אמרנו.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת יצחק וקנין, אתה יודע מה הצרה פה?
אבישי ברוורמן: יש פה תיאטרון שחוזר על עצמו.
אבישי ברוורמן: אני נכנסתי לפני שבע שנים לכנסת בתור טירון – בניתי, עשיתי דברים בחיים שלי – אותה שיחה חוזרת בכל הנושאים, כי כל פעם באים חברי כנסת חדשים – לצערי, אין הרבה כמו מר צבי לביא שיש להם זיכרון היסטורי – והם חושבים שהכול נברא מחדש.
אבישי ברוורמן: אני אומר, מעבר לדיון הזה, שיש לי עוד כמה שאלות ונמשיך הלאה: אם ממשלת ישראל לא תבנה מבנה ארגוני חדש, שבו, בנושא המרכזי הזה של הדיור – זה גם יכול להיות במקומות אחרים – לא יהיה צאר, אם זה שר הבינוי והשיכון או מישהו אחר, שמקבל את המשאבים ופותר את כל הדברים ביחד, שום דבר לא יקרה, ומחאת הדיור הבאה שיחליפו את חברי הכנסת טופורובסקי ושמולי, שתי בחורות צעירות יותר דינאמיות, זה יקרה מחדש.
אבישי ברוורמן: לכן, אין שום בשורה, לא לגברת ריקי כהן, ולא כמו שאמר השר לשעבר אטיאס, למר אבוטבול.
אבישי ברוורמן: יש שיחה, שעם כל המרץ של הבולדוזר הזה, שום דבר לא יקרה.
אבישי ברוורמן: בבקשה, חבר הכנסת מוזס.
מנחם אליעזר מוזס: אדוני ימשיך עם מר אבוטבול, ראש עיריית בית שמש.
מנחם אליעזר מוזס: אני קיבלתי מכתב מהיועץ המשפטי של הוועדה המקומית לתכנון ובנייה של בית שמש, וזה מדגים מה זה חלם.
מנחם אליעזר מוזס: חלם במיטבה.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שמולי, אתה יודע מה זה חלם?
איציק שמולי: אני הולך ולומד יותר ויותר.
אבישי ברוורמן: תודה, אבל אנחנו גדלנו על ענייני חלם.
<בנצי ליברמן: זו מורשת יהודית – חלם.
מנחם אליעזר מוזס: אז בואו תשמעו מה זו חלם: משרד הבינוי והשיכון ורשות מקרקעי ישראל שיווקו בבית שמש 4,000 יחידות דיור, ומכיוון שכתוב בהסכמים – תשמעו טוב – שכל זמן שלא יתחילו את העבודות להרחבת כביש 38, משער הגיא לבית שמש, אז פשוט אי אפשר להנפיק ולתת היתרי בנייה לקבלנים, שזכו ב-4,000 יחידות דיור, שילמו למשרד האוצר את הכסף.
מנחם אליעזר מוזס: משרד האוצר קיבל את הכסף.
<אמיר רשף: ייצא מכרז.
<אמיר רשף: יתחילו עבודות ביצוע של הכביש הזה בחודשים הקרובים.
מנחם אליעזר מוזס: אבל בינתיים אתם מחזיקים בכיס - - -
אבישי ברוורמן: כמה זמן?
מנחם אליעזר מוזס: שנתיים.
אבישי ברוורמן: שנתיים.
מנחם אליעזר מוזס: אתם - - - מיליונים.
מנחם אליעזר מוזס: מיליונים, עשרות מיליונים – משרד האוצר.
יעקב אשר: הם לא יספגו את - - -
מנחם אליעזר מוזס: בדיוק.
יעקב אשר: הדייר ישלם את זה בסוף.
מנחם אליעזר מוזס: מי ישלם את זה בסוף?
אבישי ברוורמן: הדייר.
מנחם אליעזר מוזס: הדייר.
מנחם אליעזר מוזס: מי ישלם את זה?
מנחם אליעזר מוזס: זה ייקר.
מנחם אליעזר מוזס: ממש חלם במיטבה.
ישראל חסון: חבר הכנסת מוזס, מי מרגיז אותך?
ישראל חסון: הוא שכן שלי, תגיד לי מי מרגיז אותך.
מנחם אליעזר מוזס: מרגיזה אותי החלמאות הזאת.
אבישי ברוורמן: בטח.
מנחם אליעזר מוזס: הרי אומרים: "עם חכם ונבון הגוי הגדול הזה".
אבישי ברוורמן: עם חכם – כאחד.
אבישי ברוורמן: כקבוצה – כבר אמרנו, נכון?
מנחם אליעזר מוזס: אני רק רוצה להסביר עד כמה אני שומע כאן מאיש משרד האוצר – מתי יתחיל הביצוע?
מנחם אליעזר מוזס: הוא אומר: יתחיל הביצוע.
מנחם אליעזר מוזס: מתי זה יתחיל, כמו ששמענו מקודם?
מנחם אליעזר מוזס: ככה, שמר ליברמן, שהוא הבולדוזר, והוא באמת רוצה לעשות.
מנחם אליעזר מוזס: אבל אם הוא רץ ויש לו קיר בטון מולו, אז הוא לא יכול לעשות שום דבר.
מנחם אליעזר מוזס: רק יכול, חלילה, להתנפץ.
מנחם אליעזר מוזס: אדרבה, אדוני היושב-ראש, צריכים לשמוע ממשרד האוצר מתי הוא חושב לצאת על כביש 38.
מנחם אליעזר מוזס: כאשר, מצד אחד, שילמו קבלנים, שילמו דיירים, הכסף במשרד האוצר שנתיים – חוגגים על הדיירים.
מנחם אליעזר מוזס: על מי?
מנחם אליעזר מוזס: על המסכנים האלה.
מנחם אליעזר מוזס: על אלה שגרים עדיין במינוס 4.
מנחם אליעזר מוזס: ואני רוצה להציע, אדוני היושב-ראש, - -
אבישי ברוורמן: אני אבוא.
מנחם אליעזר מוזס: - - לקחת אותך למקומות של דירות שגרים במינוס 1, מינוס 2, מינוס 3, מינוס 4.
מנחם אליעזר מוזס: האוויר שם זה אוויר של האגזוזים של מי שהשכיר את הדירה, של הרכב שלו.
מנחם אליעזר מוזס: וכסגן שר החינוך לשעבר אני יכול לבשר לך שיש כבר גני ילדים במינוס 2 – ללא אור, ללא אוויר, ללא שום דבר.
מנחם אליעזר מוזס: זה המצב במדינה.
מנחם אליעזר מוזס: האנשים האלה שרכשו כבר בבית שמש, בגלל כביש 38, בגלל ששר האוצר מחליט לא לבנות.
מנחם אליעזר מוזס: משרד התחבורה אומר: אני צריך כסף על זה, והכסף בקופת משרד האוצר.
מנחם אליעזר מוזס: זה האבסורד.
מנחם אליעזר מוזס: הייתי רוצה עוד נקודה.
מנחם אליעזר מוזס: מר ליברמן, מהן ההכנסות של רשות מקרקעי ישראל, נטו, בארבע השנים האחרונות?
מנחם אליעזר מוזס: הכנסות מהקרקעות.
מנחם אליעזר מוזס: אני יודע שהיה 3.5 - - -.
מנחם אליעזר מוזס: כמה מיליארדים?
<בנצי ליברמן: לא, לא, זה - - -.
<בנצי ליברמן: ההכנסות בשנת 2011 היו כשמונה מיליארד שקל פלוס, ובשנת 2012 היו חמישה מיליארד שקל פלוס.
מנחם אליעזר מוזס: זה ירד?
<בנצי ליברמן: זו ההכנסה.
<בנצי ליברמן: זה ההכנסות.
<בנצי ליברמן: אתה לא יכול לעצור.
אריאל אטיאס: גם ירידת מכירות, וגם ירידה במחיר הקרקע.
יעקב אשר: אולי תיתן לשר הבינוי והשיכון לשעבר.
אבישי ברוורמן: שר הבינוי השיכון לשעבר.
אריאל אטיאס: אפשר להעלות את השקף הקודם?
<בנצי ליברמן: כן, ודאי.
אבישי ברוורמן: אתה יודע, כשאתה יצאת, אמרנו פה עוד דבר אחד, מאוד חשוב: שכל זמן שלא יהיה בעל בית אחד – ואמר את זה מר ליברמן, ואמרו את זה כולם – שיהיה אחראי - - -
אריאל אטיאס: יש היום ראש קבינט לדיור, לא?
אבישי ברוורמן: "ראש קבינט לדיור", באמת.
אבישי ברוורמן: שאדם שגם אחראי - - -
אריאל אטיאס: מה "באמת"?
אריאל אטיאס: הוא אחראי, שר האוצר.
אבישי ברוורמן: אז שר האוצר אחראי על הכול?
אריאל אטיאס: הוא, כן.
אריאל אטיאס: תזמין אותו.
אבישי ברוורמן: אני אזמין אותו.
אריאל אטיאס: שיענה תשובות.
אריאל אטיאס: רק בפייסבוק הוא מדבר.
אריאל אטיאס: זו בעיה.
ישראל חסון: רק רגע, בזמנך לא בנו בגלל שלא היה ראש קבינט?
ישראל חסון: אתה רוצה להגיד לי ששר האוצר יובל שטייניץ לא תפס פיקוד?
אריאל אטיאס: שומע?
אריאל אטיאס: רק שלא ידבר רק בפייסבוק.
אריאל אטיאס: תזמין אותו ושיענה תשובות.
אריאל אטיאס: אתה שאלת מדוע יש שיווקים גדולים, ובסוף עסקאות – יש כאן בלבול בין שלושה פרמטרים: יש שיווק; יש עסקאות בפועל, שזה קבלן שזכה וקנה; ויש היתר בנייה, שזה התחלות בנייה.
אריאל אטיאס: זה שלושה דברים שמתבלבלים בהם.
אריאל אטיאס: אל תזלזל במספרים האלה.
אריאל אטיאס: נעשתה עבודה חזקה מאוד כדי שזה יקרה, ותראה את העקומה – מה היה לפני הקמת הממשלה.
אריאל אטיאס: היה לך פה, בשנים של הממשלה הקודמת – לא הקודמת, ממשלת אולמרט – בין 25 אלף ל-25 אלף, זה המושגים.
אריאל אטיאס: ופה הייתה כל הזמן עקומת עלייה, עד שהגיעה כמעט ל-40 אלף.
אריאל אטיאס: השיווק הזה הוא לא מודעה בעיתון.
אריאל אטיאס: הוא שיווק שיש בו חוברת, שיש לך קרקע עם תב"ע בתוקף, מאושרת, עם הסכם פיתוח עם הרשות המקומית, שאתה יכול להוציא היתר בנייה.
אריאל אטיאס: אתה שואל אותי למה העסקאות הן פחות, אני אתן לך נתון מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה: בשנת 2012 הייתה ירידה של 37% בהתחלות הבנייה.
אריאל אטיאס: בשנת 2011 היה גידול של 50% בהתחלות הבנייה.
אריאל אטיאס: עכשיו, השיווק ב-2012 היה יותר גדול מ-2011, אז איך זה יכול להיות?
אריאל אטיאס: אומר בנק ישראל, בעצמו, בדו"ח שלו, ש-50% מהסיבה לגידול בעלייה הדרמטית במחירי הדירות: פעם אחת, ריבית נמוכה שדחפה משקיעים פנימה; ואני מוסיף, מצוקת אשראי חריפה מאוד, שבאה כתוצאה מהמדיניות של נגיד בנק ישראל, והוא לא מתכחש אליה.
אריאל אטיאס: היו לי איתו שיחות על זה וגם ויכוחים.
אבישי ברוורמן: הוא אומר את זה בפומבי.
אריאל אטיאס: עכשיו, כשאתה מוכר קרקע והקבלן, בשביל לאסוף shopping, לייצר קנייה, שמישהו יממן לו את הפרויקט, רק את הקרם של הקרם הבנקים לוקחים – אז הוא לא מתמודד.
אריאל אטיאס: עובדה שבשנים הקודמות, שלא הייתה מצוקת אשראי, רוב השיווקים הצליחו.
אריאל אטיאס: פה, כשאתה אומר שאין עסקה, זה שקבלנים לא זכו במכרז.
אריאל אטיאס: הם לא זכו כי אין מימון, כי אין מספיק אשראי.
אריאל אטיאס: ולכן, זה הפער בין השיווק לבין הקנייה.
אריאל אטיאס: כשאין אשראי, לא תהיה קנייה.
אריאל אטיאס: ואם זה יימשך, יהיה עוד יותר גרוע: תשווק בראש העין, במודיעין, איפה שאתה רוצה.
אריאל אטיאס: בסוף, אתה צריך שהבנק ייתן לך אשראי זמין.
אריאל אטיאס: למה יש בעיית אשראי?
אריאל אטיאס: בנק ישראל מגביל את האשראי לענף הבנקאי ל-20% מכלל הענף של האשראי במשק.
אריאל אטיאס: מה הוא עושה ב-20%?
אריאל אטיאס: הוא מכניס בפנים תשתיות, מגורים, תחבורה, רכבת קלה, מתקני התפלה, בסדר?
אריאל אטיאס: כל מה שבטון ומלט, זה הנדל"ן.
אריאל אטיאס: כשזה יקום הוא יסווג את זה, עד שזה קם זה נדל"ן.
אריאל אטיאס: גם אם זה נדל"ן לא מסוכן בכלל – אני מסכים שבדיור זה הרבה יותר מסוכן – אבל כשהמדינה מזמינה עבודה בצומת המוביל, זה הרבה פחות מסוכן.
אריאל אטיאס: הוא, בעיניו זה אשראי.
אריאל אטיאס: המדינה לא נותנת אשראי.
אריאל אטיאס: היזם שזכה – "דניה סיבוס", לא משנה מי שעושה כאן עבודות – הוא זכה, הוא לוקח אשראי מהבנק.
אריאל אטיאס: וזה "מבזבז" את האשראי לקבלנים.
אריאל אטיאס: אנחנו הצענו – ואם אתה תוביל את זה, אני אברך על זה – לעשות הפרדה בין האשראי לתשתיות לבין האשראי למגורים.
אריאל אטיאס: המגורים זה אשראי מסוכן יותר, צריך לעקוב אחריו, צריך לתת לו את החבילה שלו, אבל שזה לא יבוא על חשבון.
אריאל אטיאס: נדל"ן לתשתיות "זולל" כסף, חבל על הזמן.
אריאל אטיאס: כל פרויקט זה מיד מיליארדים.
אריאל אטיאס: ונדל"ן למגורים, זה שונה.
ישראל חסון: וגם - - -
אריאל אטיאס: ואתה כלכלן, ואתה מבין שאני אומר משהו שהוא אפשרי.
אריאל אטיאס: זה גם קל לעקוב אחרי זה.
אבישי ברוורמן: דבר מצוין.
אריאל אטיאס: זה ישחרר אשראי.
אריאל אטיאס: דבר נוסף, צריך לזכור: הריבית הנמוכה במשק – והיא עדיין מאוד נמוכה – והיא דוחפת משקיעים פנימה.
אריאל אטיאס: בשיא של ההשקעות היינו ב-33% של היקף עסקאות למשקיעים, כשלפני הקמת הממשלה היה רק 15%.
אריאל אטיאס: איך פותרים את זה?
<קריאה: 33%.
אריאל אטיאס: בשיא היה 33%.
אריאל אטיאס: בשיא, באמצע 2010 היו 33% של משקיעים.
אריאל אטיאס: עכשיו, אני רוצה להגיד לכם פתרון קל לזה, וכל מה שאני אומר עכשיו זו לא פעם ראשונה – ישבתי אצל ראש הממשלה וכולם.
אריאל אטיאס: אבל עכשיו השרביט אצלך, אני אשמח שתוביל את זה.
אריאל אטיאס: כדי לטפל בסיפור הזה, הרי למה הוא מחזיק ריבית נמוכה?
אריאל אטיאס: כדי לתמרץ את המשק.
אריאל אטיאס: אני מסכים, המשק זה לא רק נדל"ן.
אריאל אטיאס: מה הבעיה לקבוע ריבית מיוחדת לדיור?
אריאל אטיאס: בכסף של הדיור יש שני דברים: יש כסף לקבלנים, ויש לצרכנים.
אריאל אטיאס: הוא חונק את הכסף של הקבלנים, והוא משחרר ליזמים.
אריאל אטיאס: אז אם אין בנייה, אז מה קורה?
אריאל אטיאס: שיש הרבה ביקושים, כי יש כסף זול לקונים, ולמוכרים אין כסף.
אריאל אטיאס: אז אנחנו מעלים את הביקושים, ואנחנו לא מגדילים את ההיצע כי אין כסף.
אריאל אטיאס: זה בדיוק הפוך.
אריאל אטיאס: קל ופשוט.
אריאל אטיאס: דבר אחרון, בנושא של ההיתרים והתחלות בנייה: אחרי שכבר היזם קנה, מה שמר בנצי ליברמן אמר זה אפס קצהו: על ראש העין, ועל הסיפור של האבובים של הקריות ועל התיאורים של הקרקעות.
אריאל אטיאס: בוא, תשמע – ועכשיו זה עומד לפתחו של שר האוצר יאיר לפיד – הוא, בסוף, גם מתכלל את הדיור והוא גם מחזיק את הכסף.
אריאל אטיאס: והוא יותר חזק מרשות מקרקעי ישראל, הרבה יותר.
אריאל אטיאס: בגלל שכשהם רוצים הם עושים הסכמים: או כמו בנתניה או כמו בראשון לציון.
אריאל אטיאס: ועל ראש העין, תשמע, התב"ע בתוקף מ-2008.
אריאל אטיאס: השיווק התחיל בתחילת 2010.
אריאל אטיאס: לפני שבועיים עשו מסיבה על 400 יחידות דיור להיתר בנייה.
אריאל אטיאס: עכשיו, תדע שמר אייל גבאי, המנכ"ל הקודם, ב-2010, פתר את זה וקיבל על זה ראשי ב"גלובס".
אבישי ברוורמן: אני זוכר.
אריאל אטיאס: שהוא פתר את זה.
אבישי ברוורמן: היינו עם ראש הממשלה ביחד.
אריאל אטיאס: אבל אצלי "פתר" זה שהגיע כסף, ולא שהוא הוציא הודעה שהוא כפה על משרד האוצר להביא כסף.
אריאל אטיאס: והכסף לא בא.
אריאל אטיאס: עכשיו, מאחר והכול יושב אצל שר האוצר והוא מתכלל את הכול, אז שלושה דגלים: קרקע; הקדמת מימון לפני השיווק.
אריאל אטיאס: במקומות שאתה בטוח שזה יצליח, תתחיל לפתח.
אריאל אטיאס: לוקח שנתיים לפחות פיתוח; ואחרון אחרון חביב זה עובדים.
אריאל אטיאס: בסוף, אם רוצים להגדיל את התחלות הבנייה, צריך ידיים עובדות שיעבדו לבנות.
אריאל אטיאס: איך ייתכן שמגדילים ב-50% את התחלות הבנייה ב-2011, וקיצצו ב-50% את הידיים העובדות?
אריאל אטיאס: אז מה הרווחנו בזה?
אריאל אטיאס: אז זה בדיוק הסיפור שאין יד אחת שמתכללת את הכול.
מנחם אליעזר מוזס: חלם, חלם.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אטיאס, לפני שנכנסת היה פה דיון על חלם.
אבישי ברוורמן: כל אחד עושה משהו אחר.
אבישי ברוורמן: הנה עוד סיפור על חלם.
אריאל אטיאס: אז, הנה עכשיו שר האוצר, שידאג לאדם העובד ויטפל בנושא.
אבישי ברוורמן: אתה מנכ"ל התאחדות הקבלנים.
אבישי ברוורמן: בוא - - -
<אליאב בן שמעון: כן, אם אפשר, אדוני, עורך-הדין אליאב בן-שמעון, מנכ"ל התאחדות הקבלנים.
יעקב אשר: אנחנו נשמע גם את משרד האוצר?
אבישי ברוורמן: אני מיד רוצה את משרד האוצר אחריך.
<אליאב בן שמעון: בסדר גמור.
אבישי ברוורמן: אבל בקצרה, מכיוון שאנחנו נגמור ב-11:00, ויש לי עוד מספר שאלות לגבי כל ההמלצות של פרופסור טרכטנברג – יושבים פה חלק מהצעירים.
אבישי ברוורמן: אז אני אבקש מכל אחד דקה-שתיים, כדי שגם ניתן למשרד האוצר.
אבישי ברוורמן: בבקשה, כן.