GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמואל אבואב: כשאנחנו מסכמים את השנים שחלפו אנחנו שואלים האם התשתיות במצב יותר טוב – התשובה היא כן; האם יש התמקדות בתשתיות בטיחותיות לעומת העבר – התשובה היא כן; האם ברשויות המקומיות עובדים היום בתכנית בטיחות בדרכים יותר מאשר לפני עשר שנים – התשובה היא כן; האם המשטרה ממוקדת היום באכיפה אפקטיבית, ממוקדת, בנושא ליבה, יותר מאשר לפני עשור – התשובה היא כן; האם במשרד החינוך יש יותר תלמידים שעוסקים בחינוך לזהירות בדרכים וחינוך לתעבורה והאם המשרד מתכונן לקראת מבחן פנימי יותר מאשר בעבר – התשובה היא כן; האם יש מחקר שנעשה בחמש שנים בהשוואה ללפני עשור – התשובה היא כן; האם המודעות בציבור יותר גבוהה – התשובה היא כן.
<שמואל אבואב: עד כאן חצי הכוס המלאה.
<שמואל אבואב: לא הגענו למנוחה ונחלה, אבל לא צריך להגיד שלא נעשה שום דבר.
אבישי ברוורמן: שמוליק, בתהליך החיובי שקרה, מה לדעתך הייתה התרומה של הרשות לבטיחות בדרכים?
אבישי ברוורמן: אתה יכול לתת ציון מהבטן?
אבישי ברוורמן: חמישה אחוזי תרומה?
אבישי ברוורמן: עשרה אחוזים?
<שמואל אבואב: כשאנחנו שואלים האם יש למדינת ישראל תכנית ל-2020 עם מפת דרכים ברורה של התכנית לבטיחות לאומית – התשובה היא כן.
<שמואל אבואב: תסתכל על משרדים אחרים: האם לכל משרד במדינה יש מבט לעשור הבא – התשובה היא לא.
<שמואל אבואב: אני לא מדבר רק על תכנית כללית, אלא על תכנית מפורטת.
<שמואל אבואב: זו תרומה מכובדת של היושב-ראש של הרשות הלאומית, שהוא איש רציני ובעל יכולת, והגעתו לרשות הלאומית תרמה תרומה לתכנית לאומית מסודרת, עם מדדים כלכליים, וזה לא מובן מאליו.
<שמואל אבואב: האם התכנית הזאת היא ערטילאית, או מכומתת במדדים?
<שמואל אבואב: בשנת 2015 צריך להגיע ל-270 הרוגים, ובשנת 2020 צריכים לרדת מ-260 הרוגים, כלומר, יש כאן מדדים ברורים.
<שמואל אבואב: מה חסר?
<שמואל אבואב: אני רוצה לפנות אליך: אני חושב שבשונה מהעבר, ועדת כלכלה יכולה להיות גוף שמפקח על התכנית הלאומית.
<שמואל אבואב: באכסניה הזו אפשר לזמן את הגופים השונים אחת לתקופה ולבדוק, למשל, מה המשטרה תכננה לעשות ומה היא עשתה, מה עשו במע"צ, מה עשו ברשויות המקומיות, מה במד"א, ובשאר הגופים.
<שמואל אבואב: כך נוכל לעקוב אחרי ההתקדמות הלאומית ואחרי השגת היעדים.
<שמואל אבואב: הדבר השני שחסר: אנחנו צריכים להבין שהשנה, התקציב שקיים היום הוא לא סתם עוד אמירה לגבי תקציב חסר.
<שמואל אבואב: אדוני היושב-ראש, ההתכנסות הזאת עומדת בסימן חירום.
<שמואל אבואב: השנה הזאת נפתחה בעלייה דרמטית של 20% במספר ההרוגים.
<שמואל אבואב: אם המגמה הזאת תימשך ולא נעשה מעשה מידי לעצור את התאונות שמתרחשות בעת האחרונה, אנחנו נמצא את עצמנו מסיגים את עצמנו לאחור.
<שמואל אבואב: התקציב של 350 מיליון שקלים להיום עומד אל מול 550 שאושרו בשנת 2005.
<שמואל אבואב: וזה לא סתם תקציב חסר.
<שמואל אבואב: ..
<שמואל אבואב: המשטרה יכולה לעשות את כל המאמצים בעולם, אבל היא עובדת עם חצי מהסכום שהיה צריך להיות – 80 מיליון במקום 160 מיליון.
<שמואל אבואב: התקציב לטיפול בנקודות תורפה הוא מחצית ממה שצריך להיות.
<שמואל אבואב: משרד החינוך מטפל היום בשליש מהתלמידים, לעומת היקף של כל שכבת הגיל.
<שמואל אבואב: לכן השינוי בתקציב הוא משמעותי ביותר.
<שמואל אבואב: דבר שלישי: אני רוצה להמליץ לא להעביר תקציבים לגופים באופן אוטומטי, גם אם יש לחץ פוליטי, לחץ מנהלתי ואיומים למיניהם.
<שמואל אבואב: גוף יקבל רק אם הוא ביצע את החלק היחסי שלו התכנית.
אבישי ברוורמן: יש פה אנשים לא פוליטיים, שיודעים שהם יכולים להתפרנס גם בחוץ.
אבישי ברוורמן: חשוב מאוד שיירשם בפרוטוקול, עם שלושה סימני קריאה, שזה לא צינור.
<שמואל אבואב: שתי הערות אחרונות.
<שמואל אבואב: אחת, אני מציע שהרשות הלאומית לא תהיה גוף מבצע, אלא תמשיך להעביר לגופים שיודעים לעשות את זה בצורה הכי טובה.
<שמואל אבואב: אפשר במכרז או ישירות, לא משנה באיזו דרך.
אבישי ברוורמן: גוף מתאם, גוף מייעץ, גוף מבקר, ולא מעביר כספים אלא אם כן הוא רואה תוצאות.
<שמואל אבואב: ואני מציע דבר נוסף: שלא ניבהל מרשות עצמאית.
<שמואל אבואב: רשות שיכולה להוציא דוח על הכבישים האדומים בישראל מבלי להיבהל מזעקת אנשי - - -
אבישי ברוורמן: ככל שיהיו יותר רשויות עצמאיות, יבוא לציון גואל.
אבישי ברוורמן: גם את מפעל הפיס ועוד דברים הייתי מוציא, שלא יהיו של הפוליטיקאים.
אבישי ברוורמן: זה הרבה יותר טוב למדינת ישראל.
<שמואל אבואב: וגם לא להיבהל מהעניין של להעביר ביקורת על גופים קיימים.
<שמואל אבואב: זה רק לטובת העניין.
<שמואל אבואב: אם חושבים, כתוצאה ממחקר מסוים, שהמשטרה צריכה לעשות איזשהו תיקון – לא קרה שום דבר, ככה לומדים.
<שמואל אבואב: זה המוניטין של הרשות, זו העצמאות של הרשות, וזה מה שמצופה ממנה.
אבישי ברוורמן: רבותיי, מנכ"לית ארגון בטרם, אורלי סילבינגר, בבקשה.
<אורלי סילבינגר: אני מצטרפת לדברים של שמוליק.
<אורלי סילבינגר: אני רוצה לייצג פה אוכלוסייה שאין לה הרבה פעמים קול בכנסת, כי מפאת גילה היא לא יכולה להיות פה: הילדים.
<אורלי סילבינגר: אני רוצה לומר שבזמן שאנחנו מקיימים פה דיונים, מאז הדיון האחרון ועד היום, בחודש האחרון, מתו בתאונות דרכים שמונה ילדים.
<אורלי סילבינגר: חמישה מהם בתוך הרכב, אחד הולך רגל, ושניים בסביבת הרכב, שלא נקראים נפגעי תאונת דרכים.
<אורלי סילבינגר: אני רוצה לסבר את אוזנכם.
<אורלי סילבינגר: בתחילת החודש ביקרתי בסין, ובמהלך ביקורי דווח על שני אנשים שחולים בשפעת העופות, ותוך פחות מ-12 שעות ממשלת סין העמידה את "מד-חום המניעה" ולא נתנה לאף אדם להיכנס למדינה עם טמפרטורה של יותר מ-37 מעלות.
<אורלי סילבינגר: לא נדרשו דיונים, לא נדרשה עשייה משמעותית ולא נדרשו הרבה ימים כדי לקבל החלטות.
<אורלי סילבינגר: אני חושבת שנושא בעל חשיבות עליונה כמו מניעה של תאונות דרכים, שזה הדבר שבגללו מתים הכי הרבה אנשים במדינת ישראל, נמצא בפוקוס ציבורי ומגיע להכרעות מהירות.
<אורלי סילבינגר: אני מברכת את הוועדה ומאוד מקווה שהיא תקבל החלטה מושכלת.
<אורלי סילבינגר: אני רוצה לציין נקודה מאוד משמעותית בממשק שלנו עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
אבישי ברוורמן: אני חושב שזה הזמן להגיד שאתם עושים עבודה מאוד ברוכה.
<אורלי סילבינגר: במהלך השנה האחרונה, בפברואר 2012, עברה החלטת ממשלה לכינון, או תכנון, תכנית לאומית לבטיחות ילדים, והרשות הלאומית היא אחד השותפים במהלך הזה.
אבישי ברוורמן: מי עושה את התכנית הזאת?
<אורלי סילבינגר: התכנית הזאת מובלת על יד משרד הבריאות, כי היא מדברת על כלל נושאי הבטיחות.
<אורלי סילבינגר: אבל אחד הפוקוסים העיקריים בתכנית הוא הבטיחות בדרכים, והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים היא שותף עיקרי לכך.
<אורלי סילבינגר: מדובר על תכנית לטווח ארוך – חמש שנים בתקצוב ממשלתי, וראייה אסטרטגית לעשר שנים.
<אורלי סילבינגר: יחד עם הרשות הלאומית, מתוכננות בכל אחד ממשרדי הממשלה תכניות שנקראות בעולם best practice, שאלה רק תכניות שהוכחו כיעילות במחקר ובתוצאה.
<אורלי סילבינגר: במקום הזה, אני רואה את הרשות הלאומית בתפקידה המאוד חשוב כאינטגרטור.
<אורלי סילבינגר: דבר אחרון.
<אורלי סילבינגר: רון מוסקוביץ אמר שהרשות הלאומית עוסקת היום בנושא של מניעת דריסה לאחור, תאונות חצר.
<אורלי סילבינגר: אני רוצה לומר שהנושא של ספירה ותיוג של תאונות כתאונות דרכים, במה שקשור לדריסה לאחור, חשוב מעוד סיבה: כשהרשות הלאומית תיבחן בעוד שנה או שנתיים על דרכי המניעה שלה ועל מה היא הצליחה להשיג, אני לא רוצה שרון יעמוד בפתח האחורי ויגיד, "למרות שזו לא תאונת דרכים, אני מטפל בזה".
<אורלי סילבינגר: אם יש ירידה – שנראה את זה.
<אורלי סילבינגר: שנדע שכולם סופרים את זה כתאונת דרכים, כדי שנוכל לטפל בזה יחד, לא מהדלת האחורית אלא מהדלת הקדמית.
אבישי ברוורמן: תודה לגברת סילבינגר.
אבישי ברוורמן: מרדכי פדר, יושב-ראש "מתונה", בבקשה.
<מרדכי פדר: תודה רבה.
<מרדכי פדר: אנחנו תומכים במה שאמר מר אבואב.
<מרדכי פדר: אנחנו תומכים ללא סייג באישור הצו להארכת קיומה של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, כי יש ירידה מתמדת במספר ההרוגים והפצועים בכבישים, וזה בא, גם ישירות וגם בעקיפין, בזכות ההתערבות של הרשות.
<מרדכי פדר: אבל – הנה בא ה"אבל" – יש בעיות.
<מרדכי פדר: אחת הבעיות היא שהרשות אינה לגמרי עצמאית – היא כפופה לשר התחבורה.
<מרדכי פדר: ויש בזה ניגוד עניינים, בגלל שהרשות אמורה לבקר חלקים ממשרד התחבורה.
<מרדכי פדר: כמו כן, יש מעורבות פוליטית של השר בקביעת סדרי עדיפויות, ולפעמים גם בהמלצות המדעיות.
<מרדכי פדר: וזה דבר שלא מתקבל על הדעת במדינה מתוקנת.
<מרדכי פדר: הדבר השלישי הוא שחסרה לרשות סמכות לקבוע דפוסי התנהגות וסדרי עבודה לגופים ממשלתיים אחרים, כמו המשטרה ומשרד החינוך.
<מרדכי פדר: לפני שאני מסיים, שתי הערות על מה שנאמר פה.
<מרדכי פדר: בקשר לתאונות חצר, אני מבקש מהוועדה הנכבדת הזאת לקדם חיוב של התקנת חיישני רוורס בכל הרכבים במדינת ישראל.
<מרדכי פדר: זה עולה 200 שקל.
<מרדכי פדר: מי שיכול למלא דלק יכול גם לשים חיישני רוורס באוטו שלו.
<מרדכי פדר: אין שום סיבה לכך שכל המשאיות וכל הרכבים במדינת ישראל לא מצוידים בחיישני רוורס.
<מרדכי פדר: היום אפילו ברכבים חדשים אין חיוב בחיישני רוורס.
<מרדכי פדר: זה דבר שלא עולה על הדעת.
אבישי ברוורמן: יש על כך הצעה של חבר הכנסת אורי מקלב, ואנחנו נבקש להחיל עליה רציפות.
אבישי ברוורמן: אני אקדם את זה לחקיקה.
<מרדכי פדר: דבר שני, לגבי מה שאמר חבר הכנסת וקנין בעניין מנגנון דיווח ללא סנקציות.
<מרדכי פדר: זה בהחלט כיוון נכון.
<מרדכי פדר: אפשר גם להשתמש במידע שמביאות היום מצלמות בתוך הרכב.
<מרדכי פדר: מצלמה שמתעדת את הדרכים בזמן אמת, בכל נסיעה, גם כן עולה 200 שקל.
<מרדכי פדר: זה נותן מידע, אבל הבעיה היא שצריך לעבד את המידע הזה, ואני לא יודע מי הולך לעבד את המידע הזה.
אבישי ברוורמן: הם יתייחסו לנקודה הזאת.
<מרדכי פדר: דבר שלישי, התאמת חברות הביטוח לנתינת מידע לרשות על כל התאונות שאין בהן נפגעים.
<מרדכי פדר: כי גם בתאונות שאין בהן נפגעים, בסופו של דבר אנחנו רואים הרבה פעמים שכן יש נפגעים.
<מרדכי פדר: אני מבקש מהוועדה הזאת לא לזרוק את התינוק עם האמבטיה.
<מרדכי פדר: אין אלטרנטיבה לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, ולא יעלה על הדעת שאנחנו לא מקדמים אותה.
אבישי ברוורמן: ד"ר סוייד, בבקשה
חנא סוייד: ראשית, אני רוצה לברך על הקמת הרשות ולתמוך בהמשך פעולתה.
חנא סוייד: אני חושב שהטרנד המודרני הוא שאם גוף עושה איזושהי פעולה ובפעולה הזאת שזורה עשיית נזקים, הוא צריך לדאוג למזער את הנזקים האלה.
חנא סוייד: כלומר, חברה שמספקת חשמל צריכה לדאוג לספק חשמל לכולם במחירים זולים, ויחד עם זאת היא צריכה לעודד חיסכון בצריכת חשמל.
חנא סוייד: אותו דבר לגבי מים וכל השירותים שכרוכים בנזקים.
חנא סוייד: ולכן אני חושב שמי שרוצה להריץ רכבים ולאפשר להם לנסוע במהירות, צריך לדאוג לכך שהוא ממזער את הנזקים.
חנא סוייד: ולכן הרשות היא הרעיון הנכון לבעיה של רכבים מודרניים עם מהירויות נסיעה גדולות.
חנא סוייד: אני חושב שזה מודרני ונכון, וצריך לחזק את הרשות ולתת לה את העצמאות שהיא צריכה ואת הכלים והתקציבים הדרושים.
חנא סוייד: עם זאת, בהתייחס לדברים שאמר כאן ד"ר שיינין, אני רוצה להגיד הערה קטנה.
חנא סוייד: אם מודל הפעולה של הרשות הוא להסתמך על גופים קיימים, למה אתם צריכים להקים מרכז מחקר ומידע חדש?
חנא סוייד: אני בטוח שקיימים מרכזי מחקר ומידע.
חנא סוייד: אני בטוח שמרכזי מחקר ומידע הם מאוד חשובים ורלוונטיים לפעילות, אבל למה להקים אותם מה-scratch?
חנא סוייד: אני בטוח שיש מרכזי מחקר קיימים שאפשר לסמוך עליהם.
חנא סוייד: עוד הערה קטנה.
חנא סוייד: אני חושב שפעולת האכיפה היא עדיין פעולה פרימיטיבית.
חנא סוייד: היא עדיין מבוצעת על ידי שוטר ברכב.
חנא סוייד: אני חושב שבעידן של טכנולוגיית-העל, של פלאי הטכנולוגיה, חלק ניכר מהפעילות של הרשות צריך לרתום את הפיתוחים הטכנולוגיים, כמו החיישנים שהוזכרו עכשיו ועוד אלף ואחד דברים – לוויינים וכולי.
חנא סוייד: אני חושב שצריך לעודד הכנסה של טכנולוגיות-על בפעילות האכיפה.
חנא סוייד: נקודה אחרונה.
חנא סוייד: ד"ר שיינין דיבר על תכנון וניהול צמוד מטרה.
חנא סוייד: אני לא יכול שלא להתייחס למכת תאונות הדרכים וההרוגים בתאונות הדרכים בחברה הערבית.
חנא סוייד: רק לפני פחות מחודש אירעה מגה-תאונה.
חנא סוייד: ואי אפשר לבוא בטענות לאנשים שנהרגו שם ולהגיד שאין להם תרבות נהיגה וכולי – אתה עומד ברמזור, ובא מישהו ועולה עליך והורג אותך.
חנא סוייד: עד כמה שאני יודע, הסטטיסטיקה מראה על כך שכ-40%, אולי 35%, הם אזרחים ערבים.
<רון מוסקוביץ: 36%.
<שמואל אבואב: נכון להיום זה 40%.
אבישי ברוורמן: 20% מהאוכלוסייה, 40% מההרוגים.
חנא סוייד: 17% מהנהגים ובעלי הרכב.
חנא סוייד: אבל הם נמצאים כנראה על הכביש יותר מהאחוז שלהם, בגלל שהם נוסעים למקום העבודה, הרי הם לא עובדים בעיר או במקום המגורים שלהם.
חנא סוייד: אני רוצה להגיד שאתה לא יכול לטעון שאתה מנהל צמוד מטרה, מארגן צמוד מטרה ומתכנן צמוד מטרה, אם אתה בא עכשיו.
חנא סוייד: הבנתי שיש תכנית לצמצם כוח אדם, שלא לדבר על פיטורים.
חנא סוייד: אני דווקא מבקש להגדיל את כוח האדם שמטפל במניעת תאונות דרכים בחברה הערבית.
חנא סוייד: לא לא-לגעת, כי זה לא מספיק, אלא דווקא להגדיל את זה.
חנא סוייד: זה תכנון צמוד מטרה.
<יעקב שיינין: זה חלק מהתכנית שלנו.
אבישי ברוורמן: אתה תתייחס לזה בהמשך.
אבישי ברוורמן: ניצב-משנה פרלמן, בבקשה.
<אלכס פרלמן: בוקר טוב.
<אלכס פרלמן: שמי אלכס פרלמן, אני ראש מחלקת תנועה, מחקר ופיתוח באגף התנועה.
<אלכס פרלמן: היה לי הכבוד גם להיות חבר בוועדת בלשה.
<אלכס פרלמן: אני רוצה להגיד באופן חד-משמעי שהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים היא גוף הכרחי במדינת ישראל.
<אלכס פרלמן: אפשר לעשות כל חמש שנים דיון על אופן פעילותה ועל התפוקות שלה, אבל אפשר לעשות את זה על כל גוף.
<אלכס פרלמן: זה גוף שברור שצריך להיות.
<אלכס פרלמן: ד"ר שיינין הסביר בצורה מאוד ברורה את שני הכובעים של משרד התחבורה, ואני חושב שעל זה בכלל לא צריך להיות ויכוח.
<אלכס פרלמן: בהחלט יש כמה דברים שאפשר לזקוף לזכות הרשות, ואני רוצה להדגיש דווקא את השיח הציבורי.
<אלכס פרלמן: לפני עשר שנים זה היה איפשהו בעמודים האחרונים של העיתון, והיום זה בכל אתר אינטרנט ובכל עיתון.
<אלכס פרלמן: הנושא של תאונות הדרכים הפך למעניין.
<אלכס פרלמן: אם אנחנו עושים עבודה טובה או לא טובה – כולנו תחת העין הציבורית, העין של התקשורת.
<אלכס פרלמן: וזה חלק מהעניין של המודעות.
<אלכס פרלמן: אני לא הייתי מתעלם ממבחן התוצאה.
<אלכס פרלמן: יכול להיות שזה היה מקרי - - -
אבישי ברוורמן: לא מקרי, אלא בגלל גורמים אחרים.
<אלכס פרלמן: אפילו בדוח של הרשות הלאומית הם מייחסים חלק נכבד מהירידה הדרמטית בהרוגים בשנה שעברה למקריות ולסטטיסטיקה.
<אלכס פרלמן: אבל עדיין אני חושב שיש פה מגמה מאוד ברורה, משמעותית ומבורכת, ואני חושב שזו עבודה של כולם.
<אלכס פרלמן: אני חושב שהכיוונים שנאמרו כאן מבוססים בחלקם על מה שנאמר באותה ועדה שבדקה.
<אלכס פרלמן: בנושא הסמכות, אני דווקא מחפש את הסמכות המקצועית, את הידע.
<אלכס פרלמן: אני, מתוקף תפקידי, ממונה על המחקר באגף התנועה.
<אלכס פרלמן: מטבע הדברים, המחקר שאנחנו עוסקים בו הוא יותר מחקר אופרטיבי, זאת אומרת, האם פעילות ספציפית שלנו הביאה תוצאה נדרשת.
<אלכס פרלמן: אנחנו כן רוצים שיהיה גוף אחר, מקצועי, שיגיד לנו "תעשו ככה וככה", ואני גם אומר את זה בשיחות שלי עם אנשי הרשות.
<אלכס פרלמן: משטרת התנועה עדיין לא נכנסה לעידן הלוויינים.
<אלכס פרלמן: רק בחלק קטן מפעילותה.
<אלכס פרלמן: אנחנו כן רוצים להתחיל לאכוף מהאוויר, אבל מדובר במסוקים ובלוני תצפית ולא בלוויינים.
<אלכס פרלמן: אבל אני חושב שעדיין אין היום בתחום האכיפה תחליף לשוטר מנוסה בשטח.
<אלכס פרלמן: אגב, אני אשמח מאוד לקבל תשובה כמה משפיעה האכיפה לעומת שאר הגורמים.
<אלכס פרלמן: לי אין יכולת לבדוק את זה באופן עצמאי.
<אלכס פרלמן: אשמח לדעת מה אחוז האכיפה מתוך כלל הגורמים – הסברה, הצלת חיים, כבישים, בטיחות רכב וכולי.
<אלכס פרלמן: אני רוצה להתייחס לנושא של המשברים.
<אלכס פרלמן: המשברים בין המשטרה לבין הרשות הלאומית הם בעיניי קונפליקט מובנה.
<אלכס פרלמן: הוא נע סביב המרכיב של שוטרי הקבע.
<אלכס פרלמן: שוטרי קבע ממומנים על ידי הרשות הלאומית וגופים שקדמו לו במשרד התחבורה, יותר מ-20 שנה.
<אלכס פרלמן: נכון לעכשיו, יש 160 שוטרים שהם במימון עקיף.
<אלכס פרלמן: 160 השוטרים האלה הם קצת יותר מעשרה אחוזים מסדר הכוחות האוכף של שוטרי התנועה במשטרת ישראל.
אבישי ברוורמן: כמה מתוכם מומנו על ידי הרשות בשנה שעברה?
<אלכס פרלמן: בשנה שעבר בערך אותו דבר, ירדנו בארבעה.
<אלכס פרלמן: לפני זה זה היה 270.
אבישי ברוורמן: אני מחדד את הדיון.
אבישי ברוורמן: ד"ר שיינין אומר שהם לא יממנו יותר תקנים, אלא פעולות ספציפיות.
אבישי ברוורמן: זו גם המלצה של מר אבואב.
<אלכס פרלמן: הרשות הלאומית, כמו שאני מבין, אומרת ששוטרים צריכים להיות ממומנים על ידי משרד הפנים.
<אלכס פרלמן: אותם שוטרים, שלפני כמה שנים היו 270 ובשנים האחרונות זה 160...
<אלכס פרלמן: אגב, זה כל הזמן יורד, כי מדינת ישראל סוף-סוף הכירה בכך ששוטר מתחיל צריך להשתכר לא ב-5,000 שקל אלא ב-7,000 שקל ולכן עלות השוטר עלתה.
אבישי ברוורמן: לא, מה שאתה אומר זה משהו אחר – שמדינת ישראל לא מתקצבת את המשרד לביטחון הפנים בצורה ראויה.
<אלכס פרלמן: לא, זה לא מה שאני אומר.
<אלכס פרלמן: ברגע שהשוטרים האלה הם במימון עקיף, אז מול אותו סכום, כל שנה יהיו פחות שוטרים, כי עלות השוטר עולה.
אבישי ברוורמן: אני אומר שצריך יותר שוטרים, שוטרים באיכות, ובשביל זה קיים התקציב.
אבישי ברוורמן: אבל ברגע שאין תקציב, יש כל מיני חלופות לא נכונות.
<אלכס פרלמן: לנו, לאגף התנועה ולמשטרת ישראל, לא משנה מאין מגיע המימון לאותם שוטרים.
<אלכס פרלמן: גם אם הוא יגיע ממשרד המדע והתרבות זה בסדר מבחינתנו.
<אלכס פרלמן: אבל בסופו של דבר השוטרים האלה הם הכרחיים.
אבישי ברוורמן: אתה בעצם אומר בצורה ברורה שמכיוון שאתם בתת-תקצוב – ואני בהחלט מסכים שהמשרד לביטחון הפנים הוא בת-תקצוב – אז אם הרשות לבטיחות בדרכים לא תתקצב לכם, אז יהיה לכם פחות שוטרים.
אבישי ברוורמן: אני חושב שאת הדבר הזה צריך להעלות בישיבת ממשלה ולא בפני ד"ר שיינין.
<יעקב שיינין: יש שר אוצר בשביל זה.
אבישי ברוורמן: נכון.
<אלכס פרלמן: אני רוצה להגיד עוד משהו.
<אלכס פרלמן: הרשות אומרת: תשמעו, אנחנו רוצים שתפעילו ניידות מתנדבים, אנחנו רוצים שתפעילו סטודנטים לאכיפת תנועה - - -
אבישי ברוורמן: ניידות מתנדבים זה פרויקטים, זה דבר אחד; תקנים זה דבר אחר.
<אלכס פרלמן: זה מצוין, אבל זה צריך לשבת על בסיס איתן של שוטרים.
אבישי ברוורמן: ד"ר שיינין אומר שאין ספק שצריך שוטרים, אבל "לא אני צריך לממן אותם, אלא התקציב צריך להיות ישיר".
<אלכס פרלמן: ההסכם שכמעט הגענו אליו השנה הוא שבתהליך תלת-שנתי הרשות לא תממן את השוטרים.
<אלכס פרלמן: אבל מה היא תממן במקום?
<אלכס פרלמן: היא תממן למשטרה דלק?
<אלכס פרלמן: אז מה זה משנה.
אבישי ברוורמן: ד"ר שיינין, על השאלה הזאת תענו.
אבישי ברוורמן: הוא אומר בצורה ברורה: אם אתם לא מממנים לנו שוטרים אז אתם לא רלוונטיים לנו.
<אלכס פרלמן: לא, אני לא אמרתי את זה.
<אלכס פרלמן: יש כסף אחר, שהוא כסף כן רלוונטי.
<אלכס פרלמן: אני רוצה להזכיר שני דברים ששמנו עליהם דגש בשנה שעברה והיו להם תוצאות.
<אלכס פרלמן: וכשאני אומר "עשינו" אני לא מדבר רק על משטרת ישראל אלא על כל הגופים שנוגעים בדבר.
<אלכס פרלמן: בשנה שעברה אנחנו הובלנו יחד עם הרשויות הסברה במגזר הלא-יהודי.
<אלכס פרלמן: במגזר הלא-יהודי נהרגו בשנת 2012 50 אנשים פחות מהשנה לפני זה.
<אלכס פרלמן: זה נכון שהשנה אנחנו במגמה לחזור למה שהיה לפני זה, אבל אנחנו מתחייבים שזה לא יקרה.
<אלכס פרלמן: דבר נוסף, כבישים אדומים שסומנו.
<אלכס פרלמן: 300 קילומטר אדום, שהשוטרים שלנו אכלו, שתו וישנו שם, והתוצאה – 25 הרוגים פחות בשנה שעברה לעומת שנה לפניה.
<אלכס פרלמן: אני חושב שבטווח הקצר יש בהחלט איפה להשפיע, וצריך לעשות את זה.
<אלכס פרלמן: בסופו של דבר, יש את הבסיס, והבסיס זה השוטרים.
<אלכס פרלמן: יש הנחיה של ראש אגף התנועה שכל רכב שנתקע בשוליים מתקשר 100, ומגיעה ניידת שמחכה מאחורי הרכב הזה עד שהוא יוצא לדרך.
<אלכס פרלמן: זה אקט שירותי אבל הוא גם מציל חיי אדם.
<אלכס פרלמן: אני חושב שהנקודה של מימון קבע צריכה להיפתר בדרך כלשהי, אבל לא יכול להיות מצב שכל שנה אנחנו חותמים על ההסכם במאי, יוני או אוגוסט, בגלל ההתמקחות הזאת על מאיפה זה יבוא.
אבישי ברוורמן: אני מסכים איתך לחלוטין.
אבישי ברוורמן: הם יצטרכו להתייחס לזה, וגם אני אתייחס לזה בסוף.
<אלכס פרלמן: לגבי הנושא של תאונות חצר – זו סוגיה ידועה, סוגיה שמטופלת - - -
אבישי ברוורמן: מדוע לא להכניס את זה לסטטיסטיקה ולהתחיל לפעול בנושא?
<אלכס פרלמן: באופן חלקי, רוב התאונות האלה כן נכנסות לסטטיסטיקה.
<אלכס פרלמן: הדברים המקובלים הם מקובלים לאורך שנים.
<אלכס פרלמן: כמו שאמר מר מוסקוביץ, מה שמקובל לפני מספר שנים מקובל גם השנה, ואם הדברים ישתנו אז גם אנחנו נשנה את ההתייחסות.
<אלכס פרלמן: ועדיין, הנושא נחקר עד תום, בין אם על ידי חוקרי תאונות דרכים ובין אם על ידי חוקרים פליליים, כאשר מדובר על עבירה פלילית.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת הופמן, בבקשה.
רונן הופמן: אני רוצה להתייחס לנקודה שהתייחסו אליה קודמיי, ואני גם אחדד אותה.
רונן הופמן: אם אני מבין נכון, ממה שראיתי גם בדוח וגם בסקירות שלכם, החוליה החלשה היא המחקר.
רונן הופמן: אני מבין את זה דרך שתי זוויות שונות.
רונן הופמן: אחת, אני רואה שמ-2013 מרכז הכובד של המחקר אמור לעבור לבחינת האפקטיביות של הפעולות של הרשות.
רונן הופמן: על פניו, מבלי שהעמקתי בזה, זה נראה לי כמו לסמן את המטרה וסביבה את העיגול.
רונן הופמן: כי אני חושב שהמחקר שנדרש לא פחות ואולי אפילו יותר, הוא איזה פעולות עדיין לא נעשו אבל צריכות להיעשות, ולא רק האפקטיביות של הפעולות הספציפיות שכבר נעשו.
רונן הופמן: בנוסף, אני מתרשם, גם מדברי המשטרה וגם מדבריכם, שכל גוף עשה את המחקר שלו, אבל לא נעשה מחקר אינטגרטיבי שממנו נגזרות פעולות שהרשויות השונות מסונכרנות לגביהן.
<יעקב שיינין: אני רק רוצה לעצור אותך ולהגיד - - -
אבישי ברוורמן: לא, אתה לא רוצה.
אבישי ברוורמן: בסוף.
רונן הופמן: אני רק אומר שהצורך במחקר אינטגרטיבי שגוזר אחר כך את הפעולות, הוא קריטי, גם מבחינת התפיסה וגם מבחינת הקצאת המשאבים.
אבישי ברוורמן: חיים אברהם, אני מבין שאתה נציג ההסתדרות.
אבישי ברוורמן: קראנו בעיתון, וגם ד"ר שיינין הראה לי, את ההסכם עם ההסתדרות לגבי פיטורים של חלק מהעובדים במסגרת ייעול.
אבישי ברוורמן: אני אשמח שאתה תתייחס.
אבישי ברוורמן: אבל לפני זה אני אתן את רשות הדיבור לבת אל הלמר, דוברת פורום פ.ע.ו.ל.ה.
<בת אל הלמר: שלום.
<בת אל הלמר: עיקר עיסוקי בתחום הבטיחות בדרכים חולש על קהלים ומגזרים רבים במשך למעלה מעשור.
<בת אל הלמר: בהכשרתי אני דוקטור לפסיכולוגיה תעבורתית.
<בת אל הלמר: עבדתי בעבר עם מועצת המובילים והמסיעים, ניהלתי מכללה יחד עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, ופרויקט שנקרא "נוהגים אחרת", בחברות תובלה, שעסק בעיקר במיגור והקטנה של תאונות עם רכב כבד והיסעים.
<בת אל הלמר: זה היה פיילוט שנערך במשך שנתיים ונשארו ממנו שאריות במסגרת תפקידי כיום ברשות.
<בת אל הלמר: בהמשך עבדתי עבור רכבת ישראל, הקמתי יחידה ששמה "בטיחות בקרבת מסילה או מפגש", והייתי אמונה על כל אורך המסילה, מרהט ולהבים בדרום ועד עכו ונהריה, משני צדי הקו.
<בת אל הלמר: כל אירועי הסגת הגבול, הולכי רגל, רוכבי אופניים, טרקטורונים, רכב פרטי, כבד, צבאי, היסעים, גנבת ברזל, השלכות אבנים, הטרדות – כל מה שמתרחש, ומתרחש המון, לאורך המסילה.
<בת אל הלמר: עבדתי גם שם עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, כל המב"אים – מנהלי בטיחות אזוריים.
<בת אל הלמר: את הרכבת ניתן להגדיר כגוף שמוביל את הנוסעים ליעדם בבטחה.
<בת אל הלמר: אבל הרכבת לבדה לא יכולה לחלוש על הציר כולו.
<בת אל הלמר: על מנת למגר אירועים לאורך הקו, הוזכרה כאן המשטרה, שהייתה שותפה להרבה מאוד אירועים, בעיקר באזור אבו בסמה, רכבים גנובים שנתקעים ומתחפרים על המסילה ויכולים לגרום לשימוט רכבת.
<בת אל הלמר: ד"ר סוייד הזכיר קודם את נושא המגזר הערבי וקרא לתאונה האחרונה "מגה פיגוע".
חנא סוייד: לא מגה פיגוע, מגה תאונה.
<בת אל הלמר: אני יכולה להשתמש במונח, חלילה, מגה מגה תאונה, כאשר רכבת יכולה להגיע למצב של שימוט, במהירות של 120 קמ"ש, עם 1,000 נוסעים, מהתנגשות עם משאית או אפילו טרקטורון או עדר פרות.
<בת אל הלמר: וגם קבוצה של בני נוער שחוצים מסילה.
<בת אל הלמר: הרשות הלאומית נזעקה מיד בכל אירוע שכזה.
<בת אל הלמר: הייתה לנו אפשרות להגיע לכל מב"א ברשות הספציפית ומיד לקבל שיתוף פעולה מקומי, כי אנחנו לא יכולים לחלוש על כל מקום.
אבישי ברוורמן: אז הרשות הלאומית היא גוף שעזר לך לתפקד.
<בת אל הלמר: כן, גם מבחינת שיתופי הפעולה עם ארגונים.
<בת אל הלמר: לגבי פורום פ.ע.ו.ל.ה – פורום פ.ע.ו.ל.ה הוא פורום של ארגונים ועמותות, וחוברים אלינו גם שני משרדי ממשלה, משרד הרווחה ומשרד החינוך.
<בת אל הלמר: אנחנו מתכנסים אחת לחודש, למעלה מעשור, באוניברסיטת בר-אילן.
<בת אל הלמר: אנחנו פועלים על בסיס התנדבותי לגמרי.
<בת אל הלמר: יש לנו נציג אחד מכל ארגון ועמותה – יש לנו נציג של אור ירוק, נציג של מתונה, של ממסי, של דן, רוטרי, יד לנקטפים, חפצנו בחיים, נשמרתם לנפשותיכם – רשימה עצומה של אנשים שבאים לסייע ולחשוב מה עוד אפשר לעשות.
<בת אל הלמר: אנחנו מסייעים באופן קבוע, גם מבחינה מחקרית וגם לפעולת הרשות.
אבישי ברוורמן: מבחינה מחקרית?
<בת אל הלמר: כן, גם מבחינה מחקרית.
<בת אל הלמר: אנחנו מביאים מחקרים מהארגונים שלנו וגם מתוך מה שאנחנו שומעים בעולם.
<בת אל הלמר: יש לנו גם תרומה ביום המודעות לבטיחות בדרכים ויום הזיכרון.
<בת אל הלמר: זה מהלך שאנחנו עושים במשותף.
<בת אל הלמר: אני רוצה לומר שאנחנו תומכים ומצדדים לחלוטין ברשות הלאומית כגורם מוסמך ומוביל.
<בת אל הלמר: אנחנו רואים בו הכרח.
<בת אל הלמר: תודה.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך הפעילות הברוכה שלך.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.
מיכל רוזין: אני מצטרפת לחשיבות של הרשות ולפעילות שלה.
מיכל רוזין: אני רוצה לשאול שתי שאלות קצרות.
מיכל רוזין: קראתי וראיתי את החומרים ששלחתם, ולא ראיתי בתכנית לעשור הבא אזכור של נושא התחבורה הציבורית.
מיכל רוזין: אני חושבת שאחד היעדים המרכזיים כדי למגר את תאונות הדרכים או להוריד אותן משמעותית הוא לחזק את התחבורה הציבורית.
מיכל רוזין: האם יש קורלציה בין המדינות שבהן יש פחות תאונות דרכים לבין תחבורה ציבורית מפותחת במדינות האלה?
מיכל רוזין: אני לא יודעת אם יש, אבל אני מניחה שיש מחקרים כאלה.
מיכל רוזין: הנושא של תחבורה ציבורית לא קיים במסמכים, ואני חושבת שחשוב מאוד שזה יהיה חלק מהתכנית, ויותר מכך – אני חושבת שצריך ללחוץ על הממשלה לקדם את הנושא של תחבורה ציבורית.
מיכל רוזין: את הדבר השני אני מפנה לסגנית השר – העניין של הקיצוצים בתקציב.
מיכל רוזין: הולכים להיות קיצוצים – כך לפחות משרד התחבורה מאיים – וזה אומר שידחו הקמת גדרות חיוניים, דחיית הארכת קו הרכבת ועוד.
מיכל רוזין: המשטרה פרסמה אתמול שיש 200 כבישים מסוכנים במדינת ישראל.
מיכל רוזין: אז מה?
מיכל רוזין: אז אני לא אסע בכבישים האלה?
מיכל רוזין: אז מה זה אומר?
מיכל רוזין: אני אשמח לקבל תשובות.
<יעקב שיינין: אני אתייחס.
אבישי ברוורמן: חיים אברהם, בבקשה.
אבישי ברוורמן: ד"ר שיינין הראה לי מסמך חתום בהסכם עם ההסתדרות לגבי אותם פיטורים וייעול.
אבישי ברוורמן: אמור את דברך, בבקשה.
<חיים אברהם: כל ארגון בסופו של דבר מתבסס על מי שמבצע את העבודה.
<חיים אברהם: על פי דבריו של מר אבואב היו הצלחות.
<חיים אברהם: אז אם היו הצלחות, איך ייתכן שבא מר שיינין, בא שר התחבורה, ואומר: בואו נקצץ שליש מנושאי המשרות שמבצעים את העבודה.
<חיים אברהם: נכון שהגענו להסכם, אבל זה הסכם מאולץ.
<חיים אברהם: כתוב בהסכם הקיבוצי שאנחנו צריכים להיכנס למהלך של משא ומתן לצמצום מה שקורה ברשות.
<חיים אברהם: אבל האם, לאור מה שנאמר כאן, יש הצדקה לקצץ שליש מהעובדים, כאשר רק העובדים הזוטרים נושאים בעול הקיצוצים?
חנא סוייד: במיוחד שהיום זה אחד במאי.
<חיים אברהם: אומר עוד דבר: הנציג שמטפל באוכלוסיות שלכם נמצא ברשימת המפוטרים.
חנא סוייד: כן?
<חיים אברהם: כן.
<חיים אברהם: האם זה נכון לעשות את זה?
<חיים אברהם: כאשר יש פיקוח, מעקב, בקרה, סמכויות, אבל אין.
<חיים אברהם: ..
<חיים אברהם: יש מרכז מעקב ובקרה, אז תשתמשו בו, אל תפטרו עובדים.
<חיים אברהם: מאחורי כל עובד כזה יש אזרח מאוכזב, יש אישה, יש ילדים, יש נכדים, יש אזרח מאוכזב.