GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ציון חסיד: אנחנו מזלזלים, פשוט מאוד, בקרקעות שיש לנו, ושאפשר לבנות עליהן.
<ציון חסיד: במצב של היום, לא יעלה על הדעת שבירושלים, סוף-סוף, מוצאים איזה מגרש של ארבעה-חמישה דונם וייבנו עליו 50 דירות.
<ציון חסיד: זה לא קיים באף מקום בעולם.
<ציון חסיד: זה לא יכול להיות.
<ציון חסיד: בואו נראה, אנחנו יודעים – וכולם בוכים על כך – שיש לנו מחסור בקרקעות.
<ציון חסיד: בואו נראה מדינות אחרות, שאין להן מחסור בקרקעות, איך הן בונות?
<ציון חסיד: ניקח לדוגמה את תאילנד, הודו, ארצות הברית, סין, יפן או קנדה – לאלה אין מחסור בקרקעות.
<ציון חסיד: אבל למה הן בונות לגובה?
<ציון חסיד: למה הן בונות גורדי שחקים?
<ציון חסיד: מה, אנחנו יותר חכמים מהם?
<ציון חסיד: ריבונו של עולם, אלוהים אדירים, יש לנו מחסור בארץ ובמיוחד בירושלים, אז למה לא לבנות לגובה?
<ציון חסיד: כאשר אנחנו בונים לגובה, זה נותן פיתרון לאוויר – אנשים יכולים לנשום; זה פותר את הבעיה של התחבורה; פותר את הבעיה של החנייה.
<ציון חסיד: אנשים יכולים לנשום מהנוף, יכולים לראות את הנוף של ירושלים.
<ציון חסיד: אני לא מבין למה בירושלים לא נותנים לבנות דירות - - - אני רוצה להסביר לכם, ברשותכם: לפני 30 שנה מישהו החליט שבירושלים צריכים לבנות רק ארבע קומות, לא נתנו יותר.
<ציון חסיד: עד שראו שלא הולך, לפני 20 שנה אמרו: אתם יודעים מה?
<ציון חסיד: שש קומות.
<ציון חסיד: לפני עשר שנים אמרו: שמונה קומות.
<ציון חסיד: היום אומרים: אוקי, שמונה קומות, אבל פה ושם 25-20 קומות.
<ציון חסיד: אני אומר לכם באחריות: לו היו נותנים לנו לפני 20 שנה לבנות את מה שאנחנו בונים היום, לא היה לנו מחסור בדירות בירושלים.
<ציון חסיד: ואם היום ייתנו לנו לבנות לגובה, כפי שמוכרחים לתת לנו בעוד 20 שנה, אנחנו פותרים את כל הבעיות של העיר ירושלים.
<ציון חסיד: אני לא מבין, כולם מדברים – הוועדות האלה, הוועדה הזאת מכובדת, אני מאוד מעריך - - -
אבישי ברוורמן: עזוב, השאלה היא מה עושים.
אבישי ברוורמן: אתה אומר, מר חסיד, בנו לגובה.
אבישי ברוורמן: ומצד שני, הגברת זילבר – אנחנו גם צריכים לשמור, ביחד עם זה, באזורים מסוימים - - -
<ציון חסיד: אין לי בעיה.
<ציון חסיד: אין לי שום בעיה.
<ציון חסיד: אני לא רוצה להכניס את הדברים הפרטיים שלי בפנים, אבל תיקחו דוגמה אחת: באחד מהפרויקטים האחרונים שנבנו בירושלים, שבנו לגובה.
<ציון חסיד: לכו, תבדקו את הבניין: תראו איזה מרחבי דשא יש שם, איזה חניות יש שם, איזה כביש יש שם.
<ציון חסיד: ולתת לבנות לגובה.
אבישי ברוורמן: מר כחלון, מה התשובה שלך - - -
<ציון חסיד: אני רוצה לומר לכם עוד כמה דברים, ברשותך.
אבישי ברוורמן: כן, וגם תענה לשאלה של חבר הכנסת אטיאס.
<ציון חסיד: כן, אני אענה על כל מה שהוא ירצה.
<ציון חסיד: תראו, בערים שפתרו את הבעיות שלהן: תל אביב ורמת גן – למה הן ערים ייחודיות בארץ?
<ציון חסיד: כי הן למדו לבנות לגובה.
<ציון חסיד: לפני 40 שנה, 30 שנה, תל אביב הייתה עיר משותקת, ענייה.
אבישי ברוורמן: ואני - - - ברמת גן, גדלתי ברמת גן.
אבישי ברוורמן: הכול היה ככה.
<ציון חסיד: היום שתי הערים הטובות והמשגשגות במדינה הן תל אביב ורמת גן.
<ציון חסיד: למה?
<ציון חסיד: כי בונים לגובה.
<ציון חסיד: כי אנשים יכולים לנשום.
<ציון חסיד: כי יש משרד תחבורה.
<ציון חסיד: דבר שני שאני רוצה לומר לכם, בקשר לפינוי-בינוי: היום מביאים תכנית פינוי-בינוי.
<ציון חסיד: במקום ארבע או שתי קומות שהיו, תבנה שמונה קומות.
<ציון חסיד: אני אומר לכם: זו בכייה לדורות.
<ציון חסיד: למה שמונה קומות?
<ציון חסיד: אם כבר אתה הורס את הבניין ואתה רוצה לבנות חדש, תן 20 קומות, 30 קומות, 40 קומות.
<ציון חסיד: מה שאנחנו נהיה חייבים לעשות בעוד 20 שנה, שאין לנו ברירה, לא יהיו לנו יותר מגרשים לבנות, - -
אבישי ברוורמן: אתה אומר: "סוף מעשה במחשבה תחילה", חוץ מאשר אצלנו.
<ציון חסיד: - - תתחילו לבנות היום 30 קומות, 40 קומות, 50 קומות, בירושלים.
<ציון חסיד: זה - - -, זה מביא תיירות.
אבישי ברוורמן: עד עכשיו דובר על גובה.
אבישי ברוורמן: מה עוד?
<ציון חסיד: עוד שני דברים קטנים שאני רוצה לומר: ראש העירייה אומר שהוא, בעזרת ד' ובלי נדר, רוצה להביא עשרה מיליון תיירים לארץ.
אבישי ברוורמן: איפה הוא - - -
<ציון חסיד: אני לא מבין, יזם בא, ובמסגרת התכניות שלו הוא מבקש עוד 100 - - - לבנות - - - שלו.
<ציון חסיד: אני חשבתי שכל הגורמים – כמו בעיריית ירושלים, בוועדה המקומית לתכנון ובנייה – יעמדו על הרגליים, ויגידו: אדוני, למה 100?
<ציון חסיד: תעשה לו טובה, 200.
<ציון חסיד: לא יודע, מה פתאום, אומרים: לא, זה - - -
אבישי ברוורמן: מה אומרים?
<ציון חסיד: אומרים: לא.
<ציון חסיד: למה לא? אני לא יודע.
<ציון חסיד: ירושלים וכל השמאלנים, וכל הירוקים, וכל הכחולים וכל אלה שלא רוצים לפתח את ירושלים מתנגדים, באחריות.
<ציון חסיד: הדבר השלישי: אומרים דירות לזוגות צעירים.
<ציון חסיד: כולם מדברים, רוצים דירות ברות השגה.
<ציון חסיד: בסדר.
<ציון חסיד: עכשיו, יש לי פרויקט שהדירות שלו גדולות – בין 150 ל-200 מטר מרובע.
<ציון חסיד: אלוהים אדירים, אני בא לבקש את חוק שבס.
<ציון חסיד: תנו לי 20% - - - בדירה.
<ציון חסיד: וכולם מדברים כן, אבל כשאתה רוצה לממש את זה – אדוני, לא אצלנו.
אבישי ברוורמן: הכול פה, אנחנו - - -
<ציון חסיד: אני לא מבין, מישהו צריך לשנות את הדיסקט.
יעקב אשר: זו מדיניות של העירייה - - -
<ציון חסיד: מישהו צריך לשנות את הדיסקט.
<ציון חסיד: לא לומר לא לאנשים.
<ציון חסיד: אדוני, תגיד כן, איך פותרים את הבעיה.
אבישי ברוורמן: מסכים אתך.
<ציון חסיד: אני לא רוצה להיכנס לבעיית - - -.
<ציון חסיד: אני מקווה שהחבר שלי - - -
אבישי ברוורמן: רק לשאלה של חבר הכנסת אריאל אטיאס, על התמ"א.
אריאל אטיאס: על התמ"א.
אריאל אטיאס: מה עם תמ"א 38?
<קריאה: תיכף, אני אענה לכם.
אבישי ברוורמן: מישהו אחר רוצה לענות?
<ציון חסיד: תמ"א 38, יש לי דעה אישית שלא מקובלת על חלק גדול מהאנשים: אני אומר באחריות, אלוהים שייתן לנו חיים ארוכים, בעוד 20 שנה נראה – התכנית הזאת נועדה לכישלון, וזו בכייה לדורות.
<ציון חסיד: ולמה זה?
<ציון חסיד: אנחנו לוקחים אישה זקנה, בת 80 – מאפרים אותה, ומגדרים אותה ועושים לה.
<ציון חסיד: אם כבר, הבניין הזה לא בנוי לפי התקן.
<ציון חסיד: אם הבניין לא בנוי לפי מה שצריך - - -
<ציון חסיד: אם הבית הזה לא בנוי לפי התקן, אתה קובר את האנשים שם.
<ציון חסיד: אין להם חנייה.
<ציון חסיד: המערכות שלהם מלפני 50 שנה.
<ציון חסיד: האינסטלציה שלהם, הכול מקולקל.
<ציון חסיד: אתה הולך ובונה עוד דירה, ואתה קובר אותם.
אבישי ברוורמן: תלאי על תלאי על תלאי.
<ציון חסיד: אדוני, תהרוס את הבניין.
<ציון חסיד: תן לו פי ארבעה לפחות ממה שיש לו.
<ציון חסיד: ואני אומר לכם שישגשג.
<ציון חסיד: וכל הדיבורים האלה, שיישבו, וידברו, וישוחחו וידונו – שר הבינוי והשיכון, עיריית ירושלים וזה – שווה הרבה מאוד, אבל צריך שמישהו יתחיל לפתור את הבעיה.
<ציון חסיד: ואני סומך עליך שבכישרון שלך אתה, בעזרת ד', תצליח להזיז משהו, אפילו - - -
אבישי ברוורמן: אבל אני כל כך אוהב אותך, אני אגיד לך למה: מכיוון שאני גם בניתי בכמעט מיליארד דולר בדרום ודברים כאלה, ואני אוהב עשייה.
אבישי ברוורמן: עכשיו, העולם הזה הפך להיות כל-כך מורכב, ואתה מפשט אותו.
אבישי ברוורמן: לכן, מר קובי כחלון, חבר הכנסת אריאל אטיאס, הגברת דלית זילבר שעושה עבודה טובה ואנשים אחרים – כולנו רוצים לפשט, אבל אנחנו צריכים לחתוך את הבירוקרטיה פה.
אבישי ברוורמן: כי אם אנחנו לא נפשט תהליכים וגם נשמור, התוצאה תהיה שהאזרחים יברחו מירושלים ולצעירים לא יהיו דירות.
אבישי ברוורמן: אז אנחנו שמענו אותך, מכבדים אותך, אבל התשובה לחבר הכנסת אריאל אטיאס לא הגיעה.
<ציון חסיד: עוד משפט אחד, ברשותך.
אבישי ברוורמן: לא הגיעה תשובה לחבר הכנסת אריאל אטיאס.
<ציון חסיד: משפט אחד.
<ציון חסיד: לפני אולי 30 שנה - - - שנה, רוני מילוא נבחר לראשות עיריית תל אביב.
<ציון חסיד: הוא בא לכנס של התאחדות הקבלנים, וקבלן אחד קם ואמר: תשמע, יש לי מגרש שאני יכול לבנות עליו 18 קומות.
<ציון חסיד: אני רוצה לקבל 36 קומות.
<ציון חסיד: מה אמר לו רוני מילוא?
<ציון חסיד: הוא אמר: תגיד לי, או שאתה לא יודע לספור או שאתה לא יודע לבנות.
<ציון חסיד: הוא אמר: מה אתה רוצה?
<ציון חסיד: אמר לו: אני רוצה שתבנה 55 דירות.
<ציון חסיד: רוני מילוא אמר - - - בואו נחליף את הדיסקט.
<ציון חסיד: צריך לבנות, לנצל את הקרקע שברשותנו, לפני שיהיה מאוחר.
אבישי ברוורמן: קיבלנו את הנושא.
אבישי ברוורמן: אתה אומר: לחתוך, לגובה, ביחד עם הגברת דלית זילבר.
אבישי ברוורמן: מי עונה, קודם-כל, לשאלה של חבר הכנסת אריאל אטיאס?
אריאל אטיאס: תמ"א 38.
אבישי ברוורמן: מי האחד שעונה עליה?
אבישי ברוורמן: אבל בצורה ברורה.
אבישי ברוורמן: מה השם?
<יוסף שכטר: יוסי שכטר.
<ציון חסיד: חבר הכנסת אטיאס, תוריד.
<ציון חסיד: והוא איתנו, אבל מה לעשות?
<ציון חסיד: מר קובי כחלון איתנו, אבל זה לא - - -
אבישי ברוורמן: מי עונה לשאלה?
אריאל אטיאס: תמ"א.
אבישי ברוורמן: מי אדוני?
<יוסף שכטר: קודם-כל, שאלה טובה מאוד.
אבישי ברוורמן: תפקיד.
<קובי כחלון: מנכ"ל ארגון הקבלנים והבונים בירושלים.
<יוסף שכטר: הבעיה היא באמת בעיה חריפה, פה, בירושלים.
<יוסף שכטר: ואני חושב, אם אנחנו מסתכלים גם על התוצאות – מי שראה את הסקר לפני חודש – ירושלים זה המקום שהכי פחות פעלו בנושא תמ"א 38, וזה אומר דרשני.
<יוסף שכטר: כי אין ספק שאם לא נטפל בזה היום, מחר, חס-וחלילה, יש אסון?
<יוסף שכטר: אני לא יודע מי צריך לתת את הדין על זה.
אבישי ברוורמן: מה התשובה?
<יוסף שכטר: מה שקורה פה, היום, בירושלים – אני מסכים איתו, כי הוא שאל את השאלה בגלל שיש בעיה.
<יוסף שכטר: אני מציף את הבעיה איתו.
אבישי ברוורמן: שר הבינוי והשיכון לשעבר שואל - - -
<יוסף שכטר: שר הבינוי והשיכון לשעבר שואל שאלה ואין תשובה כרגע כי יש עיכובים.
אריאל אטיאס: מי מעכב?
אבישי ברוורמן: מי מעכב?
<יוסף שכטר: המעכבים הם, קודם-כל, זה יכול להיות - - -
<קריאה: הוא מקבל את העיכוב.
אריאל אטיאס: תגיד לי מי מעכב.
<יוסף שכטר: התכנון זה דבר ראשון.
<יוסף שכטר: דבר שני, צריך לקחת בחשבון שקבלנים לא יעשו עבודה אם הם לא ירוויחו את הכסף.
<יוסף שכטר: לכן, אם מקצים שם קומה אחת זה לא כדאי, כי - - -
אבישי ברוורמן: אז אמרנו.
אבישי ברוורמן: את זה כבר אמרנו, מר ציון חסיד אמר.
אריאל אטיאס: לא, לא, לא.
<קריאה: בנייה לגובה.
<שלמה קול: - - - בנייה לגובה.
<שלמה קול: מר ציון חסיד דיבר על בנייה לגובה.
יעקב אשר: - - -
<יוסף שכטר: תמ"א 38 הראשון אפשר קומה אחת, תוספת.
אבישי ברוורמן: קומה אחת בלבד.
יעקב אשר: אבל עכשיו אפשר שניים וחצי.
<יוסף שכטר: אחר כך - - - על קומה וחצי.
אבישי ברוורמן: לא בבני ברק.
אריאל אטיאס: לא בירושלים.
<שלמה קול: לא בירושלים.
אריאל אטיאס: זו הנקודה - - -
אורי מקלב: בירושלים אתה צריך שתי קומות, אדוני היושב-ראש.
<יוסף שכטר: אחרי זה הלכו על - - - וחצי.
<יוסף שכטר: ועכשיו, - - -
אורי מקלב: - - - מספיק קומה אחת.
אריאל אטיאס: לא, לא מספיק.
אורי מקלב: כדאיות יש אפילו בקומה אחת.
אבישי ברוורמן: לא, הוא לא מספיק.
אורי מקלב: מחירי הדירות - - -
<יוסף שכטר: אחרי זה - - - שתיים וחצי קומות, - - - יותר שכל, שזה אולי כן כדאי.
<יוסף שכטר: מה שקורה בירושלים – אני יכול לומר את זה על ירושלים – הוויה דולורוזה, כדי להגיע לזה, עד היום – גם שמעת את זה - - -
אבישי ברוורמן: מר שכטר, אתה אומר דבר כזה: בירושלים, לפני 2,000 שנה, דיברנו על ויה דולורוזה.
אבישי ברוורמן: אתה אומר: עדיין, בכל ישראל, בכל מדינת ישראל, יש ויה דולורוזה.
אבישי ברוורמן: אבל מה שיש בירושלים – ויוה דולורוזה.
<קריאה: זה הוויוה דולורוזה.
אבישי ברוורמן: אוקי, תודה רבה.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני חושב – מה שקרה אחרי קריאת הביניים.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני רוצה בקצרה כי אני סוגר ב-12:00, אבל אני מבקש בקצרה.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אחרי קריאת הביניים, מה - - - השר לשעבר.
אבישי ברוורמן: קריאת ביניים, חבר הכנסת מקלב.
אורי מקלב: אני לא חושב שיש קבלן אחד בירושלים שמקדם את תמ"א 38.
אורי מקלב: כל מי שמתעסק עם זה, זה אולי מאכר - - -
<יוסף שכטר: אתה טועה.
<יוסף שכטר: לא נכון.
אורי מקלב: אין - - -
<יוסף שכטר: סליחה, חבר הכנסת, אתה טועה.
<יוסף שכטר: אני יכול לומר לך שכיושב-ראש הארגון אני מנסה לקדם במשך חמש שנים ולא הולך לי.
<שלמה קול: יש לנו את מר שמוליק לוי שעד היום במשך חמש שנים - - -
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, אני מוכרח להתקדם.
אבישי ברוורמן: הגברת אלישבע מזי"א, שהיא המנכ"ל של עמותת "רוח חדשה".
אבישי ברוורמן: איפה היא?
אבישי ברוורמן: איננה?
<לאה ורון: איננה.
אבישי ברוורמן: איננה, ירדה.
אבישי ברוורמן: הלאה.
אבישי ברוורמן: מר עלא סלמן מבית צפפא, בבקשה.
<עלא סלמאן: שלום לכולם.
<עלא סלמאן: קוראים לי עלא סלמן ואני מבית צפפא.
<עלא סלמאן: המקצוע שלי מהנדס יודאיקה, לדתיים אני בונה כלי קודש.
<עלא סלמאן: אני מנהל את המאבק של כביש 4 בבית צפפא כבר ארבעה חודשים.
<עלא סלמאן: הכביש הזה, האוטוסטרדה שהולכת להיבנות בבית צפפא, מצויה במרחק של שלושה או ארבעה מטר מהבית שלי, כשלפי החוק זה צריך להיות רחוק, 150 מטר.
<עלא סלמאן: איך נתנו לי לבנות שם בית, אני לא יודע.
<עלא סלמאן: קודם-כל, ראש העירייה, ניר ברקת, אמר שאין בעיה תקציבית, אז יש אפשרות לפיתרון בבית צפפא והוא לצמצם את הנתיבים, כי כולם יודעים שבבית צפפא הכביש באורך של 1,500 מטר, והוא נע בין עשרה נתיבים לשישה נתיבים בתוך השכונה.
<עלא סלמאן: הוא קורע את השכונה הזאת לארבעה חלקים.
<עלא סלמאן: ואתם יודעים, גם בזמנו של טדי קולק – אנחנו מצאנו מכתב של טדי קולק, שהוא ממש מדבר בפירוש, אחרי שבית צפפא שילמה מחיר כבד בדב יוסף, 400 דונם, וחצו את בית צפפא לשתיים, עכשיו כביש 4 יחצה את בית צפפא לארבעה חלקים.
<עלא סלמאן: - - - בית צפפא עם הרקמה שלה, היא לא תישאר שכונה בכלל.
<עלא סלמאן: עם הכבישים העתידיים – יש לי פה מפה, שעשינו אותה – מה עיריית ירושלים הולכת לעשות בבית צפפא עם הכבישים העתידיים: כביש 10, כביש 39, כביש 34.
<קובי כחלון: כביש 7.
<עלא סלמאן: כביש 7.
<קובי כחלון: שלקחתם אותנו לבית-משפט שנבנה אותו.
אבישי ברוורמן: אם אתה יכול לסכם במילה?
אבישי ברוורמן: וחברי הכנסת יעקב אשר ואורי מקלב, אני אשמח.
אבישי ברוורמן: הנקודה ברורה.
<עלא סלמאן: אז מה שאני מבקש הוא לבוא לדיון הזה, אם יש פיתרון לבית צפפא, כי יש אנשים שחיים שם.
<עלא סלמאן: כי מר יוסי שריד, ב-1994, הוא עצר את הפרויקט הזה בגלל שיש חיות שחיות ליד בית צפפא, זה ליד קניון מלחה.
<עלא סלמאן: אבל עכשיו יש אנשים שחיים שם, והרקמה של השכונה הזאת חשובה מאוד.
<עלא סלמאן: עם הדו-קיום, שכולם מדברים על בית צפפא – דו-קיום.
<עלא סלמאן: שאף-אחד לא שמע על בית צפפא בשום מקום.
<עלא סלמאן: תודה רבה.
אבישי ברוורמן: מר אביב טטרסקי מ"עיר עמים".
<אביב טטרסקי: אני אתייחס ממש-ממש בקיצור לכמה דברים שנאמרו, אפרופו פתרונות דיור לכל המגזרים בעיר.
<אביב טטרסקי: אז אני אעשה את זה מאוד קונקרטי, אבל אפשר להבין מזה, אני חושב, את התמונה הרחבה: שר הבינוי והשיכון אמר שאין קרקע מדינה בשכונות הפלשתיניות.
<אביב טטרסקי: והעירו לו, בצדק, שהופקעו 35% מהקרקעות הפלשתיניות.
<אביב טטרסקי: אז, למשל, קרקע כזאת שהופקעה משועפט, ובשנה שעברה אושרה לבנייה לשכונת רמת שלמה, כאשר סוללים עכשיו כביש, את כביש 21, שהוא גם כביש מהיר, כשהוא צמוד לשועפט ומנתק אותה מכל השטח הזה, וכך בעצם יוצרים מציאות שקרקע שהייתה של שועפט תשרת את רמת שלמה.
<אביב טטרסקי: או קרקע אחרת שנמצאת בין עיסאוויה לא-טור.
<אביב טטרסקי: שתי השכונות האלה הגישו תכניות מתאר כדי שהן יוכלו להתרחב, עשו את זה אפילו בתאום עם העירייה.
<אביב טטרסקי: אבל בתמורה העירייה החליטה שהיא תקדם שם גן לאומי כדי שהשכונות האלה לא יוכלו לתת מענה למצוקת הדיור שלהן.
<אביב טטרסקי: הנושא הוא כמובן יותר רחב מזה, אבל במגבלות הזמן.
אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך, מר אביב טטרסקי.
אבישי ברוורמן: אני אתן הערה אחת לסגן יושב-ראש ארגון הקבלנים והבונים בירושלים.
<שלמה קול: רבותיי, הבעיה שלנו זו מצוקת הקרקעות.
<שלמה קול: הקרקע בארץ היא מתנה משמיים.
אבישי ברוורמן: מחר, מר בנצי ליברמן, מרשות מקרקעי ישראל, כאן.
<שלמה קול: היא מתנה משמיים.
<שלמה קול: אבל שימו לב מה מייקר את מחיר הקרקע: הוצאות הפיתוח שגובה משרד הבינוי והשיכון מכפיל את הוצאות הפיתוח.
<שלמה קול: מחיר הקרקע הוא שלושה מיליון שקל, לעומת 13 מיליון שקל שזה הוצאות הפיתוח.
<שלמה קול: וזו האמת, רבותיי.
אבישי ברוורמן: נכון, צודק.
<שלמה קול: וזו האמת.
<שלמה קול: ותקראו לילד בשמו: מישהו גוזר פה קופון.
<שלמה קול: לדוגמה: העיר נתיבות.
אבישי ברוורמן: קופון גדול.
<אמיר רשף: זה לא קופון.
<אמיר רשף: יש טופוגרפיה בירושלים שמצריכה את זה.
<שלמה קול: דבר נוסף: ראו את העיר נתיבות.
<שלמה קול: עשו את הפיתוח במסגרת פעילות עירונית, והוזילו ב-30% את עלויות הפיתוח.
<שלמה קול: דבר נוסף: מחירי הדירות, בשביל להקל ולעזור, אני, בהיותי צעיר, אמרתי: רבותיי, תפתרו את הזוגות הצעירים ממע"מ.
<שלמה קול: 100 האלף השקלים הנוספים שנתתם, המע"מ והורדת מחיר הפיתוח, יאדיר ויחזיר את הצעירים לירושלים.
אבישי ברוורמן: מר קול, תודה.
אבישי ברוורמן: אני מתקרב לסיכום.
אבישי ברוורמן: אתם רציתם להוסיף משהו – חבר הכנסת אשר, חבר הכנסת מקלב, ואנחנו מסכמים.
יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, אני לא אתייחס לכל הדברים, אני אתייחס לשני נושאים: אחד, נושא של אזורי התעסוקה.
יעקב אשר: קודם-כל, זה נכון, עיר צריכה מנוף כלכלי, ויפה עושה עיריית ירושלים שמקדמת אזורי תעסוקה.
יעקב אשר: הנימוק הוא כי זה מנוף כלכלי חשוב מאוד.
יעקב אשר: אבל צריך לקחת בחשבון דבר אחד: יש תכנית בגבעת שאול, שם, בכניסה, לפני הר-נוף, בכניסה לעיר.
יעקב אשר: תכנית שיש בה גם אזורי תעסוקה, גם מכללה וגם דברים מהסוג הזה.
יעקב אשר: זו אחת התכניות שנמצאות בקנה.
יעקב אשר: אני אומר את זה גם מניסיון, אזורי תעסוקה שהם רבי שימוש: גם בעסקים, גם ודאי במכללה שמביאה הרבה מאוד אנשים, תלמידים וכולי – חייבת להיות מתאימה גם לאזור מבחינה תחבורתית, מבחינת מה זה גורם לשכונות שנמצאות ליד.
יעקב אשר: ואם תב"ע כזאת, שכשאתה בוחן אותה לבד, היא נראית יפיפייה, היא נראית מקסימה – - - - חייב להיות בכל מקום.
אבישי ברוורמן: בכול צריך להיות שיווי משקל של הכול, ברור.
אבישי ברוורמן: תחבורה, חנייה, גני ילדים, הכול.
יעקב אשר: בדיקה תחבורתית מקיפה, מה ההשפעה על השכונות שנמצאות ליד, מה ההשפעה על הכניסה לעיר, על היציאה מבעיר.
יעקב אשר: בדרך-כלל, טוב לשים מקומות כאלה ב-high way גדולים, כדי לתת את האפשרות להיכנס ולצאת מיידית.
יעקב אשר: אבל אני חושב שצריך לקחת בחשבון את ההשפעה הזאת, לבדוק אותה טוב, ולא לרוץ קדימה לפני שיודעים את הדבר הזה.
יעקב אשר: נקודה אחרונה: אני, לאחרונה, בגילוי נאות, נחשפתי לשכונות המערביות של העיר: קריית יובל וכולי.
יעקב אשר: אני רוצה לומר לכם: יש שם מלכודת מוות של כל.
יעקב אשר: אם אני מסתכל על רעידות אדמה והדברים האלה, כל הבניינים הישנים של שנות ה-60, אני חושב: שיכוני הפועלים, אולספאנגר, וכל המדרון הזה.
יעקב אשר: כשאתה מגיע לכיוון מלחה אתה רואה את זה.
יעקב אשר: לא נעשה שם בעצם שום דבר, ולדעתי, שם יש שני אלמנטים: אלמנט של פינוי-בינוי, שיכול להיות שהוא מורכב יותר; יש גם אלמנט של עיבוי.
יעקב אשר: אם העירייה הייתה לוקחת את זה, בעיבוי, יש שם שטחים מבניין לבניין, שטחים רבים מאוד שאפשר להוסיף, לעבות אותם במסגרת תמ"א 38, עם תוספת יחידות דיור או בלי תוספת יחידות דיור.
יעקב אשר: ולהשביח את המקום הזה, בצורה הזאת, אבל להפוך אותו, קודם-כל, לדבר לא מסוכן.
יעקב אשר: כי אם יושבים על המדרונות עשרות בניינים כאלה, רעידת אדמה בדרגה די בינונית, לדעתי, זה פשוט מפחיד.
אבישי ברוורמן: ויהי בחצי הלילה בבני ברק, אומרים: צריך למנוע את המשבר הזה בירושלים.
<קובי כחלון: - - - את זה.
יעקב אשר: אני חושב שהעירייה צריכה לשים את זה בראש סדרי העדיפויות.
<קובי כחלון: אני יכול לספר לך שיש שם תכנית בדרך להפקדה.
יעקב אשר: דבר נוסף:
יעקב אשר: אני חושב שהבירוקרטיה צריכה, ואני שומע קצת את הדברים, ואני גם הייתי ראש עירייה – זה הרבה תלוי בעירייה.
יעקב אשר: הרבה מאוד בירוקרטיה תלויה בעירייה.
יעקב אשר: אני יודע, יש ועדה מחוזית לתכנון ובנייה וכולי – הרבה מאוד.
יעקב אשר: ככל שיפתחו את הבירוקרטיות הפתרונות יבואו גם מאליהם, כי השוק בעצם נותן פתרונות עם הבעיות שלו.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, אתה יודע, "דברי חכמים בנחת נשמעים", ו"סייג לחכמה שתיקה".
אבישי ברוורמן: פעם סיפרתי את זה: היה פעם, כשאתה, מר חסיד, היית בחור צעיר, היה שר חקלאות, אולי הטוב ביותר בישראל, קראו לו חיים גבתי.
אבישי ברוורמן: הוא אף פעם לא היה מדבר בישיבות ממשלה.
אבישי ברוורמן: היה השר הכי טוב כי היה עושה.
אבישי ברוורמן: פעם אחת הוא דיבר בישיבת ממשלה, ואז גולדה אומרת לו: גבתי, אמרת דברי חוכמה.
אבישי ברוורמן: אמר: דברי חוכמה, אבל למעלת שתיקה לא הגיעו.
אבישי ברוורמן: 30 שניות, חבר הכנסת מקלב.
אורי מקלב: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, שהועלת לקיים דיון, והעלית את ירושלים לראש הדיונים לכבוד יום ירושלים.
אורי מקלב: והנושא, שאתם בעיקר – אני מבין שזה היה על סדר היום – הנושא של בנייה בירושלים.
אורי מקלב: הנושא של בנייה בירושלים הוא חשוב מאוד.
אורי מקלב: הוא חשוב באופן מיוחד בכל הארץ, אבל באופן מיוחד בירושלים.
אורי מקלב: אנחנו יודעים היום שהמחולל העיקרי והמרכזי של ההגירה השלילית מירושלים, בעיקר של זוגות צעירים, שיש הגירה שלילית מאוד-מאוד גבוהה של כל המגזרים בעיר ירושלים, היא בגלל המחסור בדיור ויוקר הדיור.
אבישי ברוורמן: אמרנו את זה.
אורי מקלב: ומה שנכון לכל הארץ, קל וחומר בירושלים, והיא כשאנחנו דיברנו על חסמים, בעיקר ממשלתיים, כמו רשות מקרקעי ישראל וכולי, ובירוקרטיים.
אורי מקלב: אבל אם אנשים רוצים או המדינה רוצה למקסם רווחים מקרקעות ומשיווקי דירות, בירושלים הרווחים הם הכי גדולים.
אורי מקלב: במחיר דירה אחת בירושלים, כמה דירות במקומות אחרים.
אורי מקלב: אבל, אדוני, כפי שאתה גם יודע, אנחנו ציפינו משר הבינוי והשיכון שיכריז על יעדים שהוא רוצה לשווק בירושלים, ומה היעדים של משרד הבינוי והשיכון – מספר דירות.
אורי מקלב: לא רק להגיד שאנחנו רוצים.
אורי מקלב: מה יקרה אם אנחנו חוששים מהקפאה גם בירושלים.
אורי מקלב: אנחנו, בכזו קלות, ראש הממשלה מקפיא את הבנייה ביהודה ושומרון, זה מאוד יגיע.
אורי מקלב: גם הדרישות של האמריקאים לא יעצרו ביהודה ושומרון.
אורי מקלב: זה גם יגיע – כפי שהיה בעבר – גם בירושלים.
אורי מקלב: וכאן חשוב להגיד גם אמירה ברורה ביום ירושלים בנושא הזה.
אורי מקלב: אבל, אדוני היושב-ראש, משפט אחד: אתה יודע שנהוג מאז חורבן בית המקדש, שגם כשבונים דירה, בניין הכי יפה, משאירים אמה על אמה, זכר לחורבן.
אורי מקלב: משאירים משהו לא צבוע, לא גמור, לא מושלם.
אורי מקלב: אין לנו שלמות כל זמן שבית המקדש לא קיים בירושלים.
אורי מקלב: ביום השמחה שלנו, של יום ירושלים, אני לא יכול להגיד גם ביקורת עצמית בעניין הזה.
אורי מקלב: אנחנו נוטים להטיל את הכול על גופים חיצוניים ולא על העירייה.
אורי מקלב: לעירייה יש גם מה לשפר בנושא הבנייה בירושלים.
אורי מקלב: והעירייה עסוקה, בחלק לא מועט מהבנייה ומקידום הבנייה בירושלים, גם בנושאים פוליטיים- פנימיים.
אורי מקלב: והשיווקים, כמו הקאנטרי, מתחם הקאנטרי ברמות, עוכב הרבה זמן.
אורי מקלב: גם לא יצא במחיר למשתכן.
אורי מקלב: הכול מסיבות פוליטיות של רצון לחסום אוכלוסיות גדולות בירושלים מלגור.
אורי מקלב: צריך לדעת שהאוכלוסייה החרדית, שהיא 40%, מהזוגות הצעירים ודאי ש-40% מהעיר, פה.
אורי מקלב: הם לא יכולים להישאר בעיר, הם יוצאים מהעיר.
אורי מקלב: אולי זאת מטרה.
<קובי כחלון: הוא היה מוכן לשיווק כשהיית חבר מועצה.
<קובי כחלון: למה לא שיווקתם אז?
אורי מקלב: אבל ראש העירייה, שאתה יודע שיש לו השפעה גדולה מאוד.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, אני חייב לצאת.
אורי מקלב: הנושא הוא גם בדרום ירושלים, גם בקריית יובל – מתחמים שלמים נעצרו.
אורי מקלב: הקריאה שלנו, פה, בעניין הזה, ודאי שלא רק בתקופת הבחירות, המניע של ההגירה השלילית זה רק להרבות בנייה בירושלים.
אורי מקלב: אבל גם אי אפשר לעשות פוליטיקה על חשבון הדיור.
אורי מקלב: הדיור צריך להיות מעל הפוליטיקה.
אבישי ברוורמן: אני, קודם-כל, רוצה להודות לממלא מקום ראש העירייה, שהוא איש ביצוע.
אבישי ברוורמן: לכל האנשים כמונו, שאוהבים עשייה.
אבישי ברוורמן: שלפעמים באים לפה, כל הזמן, לכנסת, לממשלה, ואומרים: נו, צריך לעבוד.
אבישי ברוורמן: לחברי הכנסת שהיו, וכמובן לחברי הכנסת יעקב אשר ואורי מקלב.
אבישי ברוורמן: אני יכול להגיד לכם רק דבר אחד: הוועדה הזאת שבראשותי, תחת תחום השיפוט שלה – חבר הכנסת אגבאריה, אנחנו מסיימים, אז אתה בא לסיכום.
עפו אגבאריה: חבל.
אבישי ברוורמן: אנחנו מפקחים על משרד הבינוי והשיכון.
אבישי ברוורמן: אנחנו נעשה פה ביקורת מתמדת.
אבישי ברוורמן: מחר באה לפה רשות מקרקעי ישראל, ואנחנו אנשי מעשה – איך מגדילים את היצע הדירות?
אבישי ברוורמן: אמרתי לידידי, הפרופסור סטנלי פישר – אנחנו ידידים, עבדנו ביחד בוושינגטון, אנחנו נפגשים בכל חודש: אי אפשר לפתור את זה בשער ריבית.
אבישי ברוורמן: להתחיל לחתוך, לפתור את ההיצע.
אבישי ברוורמן: שיסבירו לנו כל פעם, נשאל את השאלה: אם לא בונים לגובה, מה לא עושים.
אבישי ברוורמן: לא רק בכל הארץ – בירושלים, כולל דיור בר השגה.
אבישי ברוורמן: יש לנו פה את האנשים הטובים ביותר, כל פעם שיסבירו – מר קובי כחלון מדבר פשוט – מי סוגר.
אבישי ברוורמן: ואנחנו נביא אותו לפה כדי להמשיך לדחוף את הממשלה לבצע את מה שהיא מבטיחה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נסתכל על כל המשתנים.
אבישי ברוורמן: אני אומר, ואני אומר את זה לידידי, הפרופסור סטנלי פישר, ולאחרים: רק הגדלת ההיצע והפחתת מחירי הדיור ייקרו.
אבישי ברוורמן: אבל הגדלת ההיצע תיתן לכם גם רווח.
אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך, מר קובי כחלון.
<קובי כחלון: תודה.
אבישי ברוורמן: להתראות וכל טוב.
<קריאה: כל טוב.
<ציון חסיד: תודה רבה לכם.
אבישי ברוורמן: בוקר טוב, רבותיי.
אבישי ברוורמן: אנחנו היום לדיון, שאני מניח שהוא רק תחילה של מספר דיונים מאוד-מאוד חשובים, בנושא רשות מקרקעי ישראל, שכמובן הוא מונופול.
אבישי ברוורמן: ומה קרה בו, מה קורה בו, מה יקרה בו, והשלכות על מחירי הדיור והיצע הדיור.
אבישי ברוורמן: איתנו נמצא שלמה בן-אליהו, מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון, ומר בנצי ליברמן, מנכ"ל רשות מקרקעי ישראל.
אבישי ברוורמן: מר ליברמן, מי היושב-ראש עכשיו?
<בנצי ליברמן: היושב-ראש?
<בנצי ליברמן: שר הבינוי והשיכון.
אבישי ברוורמן: שר הבינוי והשיכון.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, יש לנו את היושב-ראש הקודם, אבל החפיפה נגמרה, כמו שהוא אמר.
<בנצי ליברמן: לא, עוד יש אחריות.
<בנצי ליברמן: הוא לא - - -
אבישי ברוורמן: יש לו עוד אחריות?
אבישי ברוורמן: אני לא חושב שחבר הכנסת אריאל אטיאס כבר לוקח אחריות.
<בנצי ליברמן: - - -
אבישי ברוורמן: רק בשביל הפרוטוקול: מישהו סיבר את אוזני שראש הממשלה מינה בעבר את השר לשעבר משה כחלון לתפקיד.
אבישי ברוורמן: זו רק שמועה?
אריאל אטיאס: הוא לא מינה.
אריאל אטיאס: הוא רוצה למנות ולהעביר חוק.
אבישי ברוורמן: אבל זה עדיין לא קרה.
<בנצי ליברמן: צריך לשנות את החוק, אגב.
<בנצי ליברמן: כיום החוק קובע - - -
אבישי ברוורמן: בסדר, אבל הצהרת הכוונות הזאת קיימת.
<בנצי ליברמן: קיימת.
אבישי ברוורמן: אוקי, - - - רק שאלתי.
אבישי ברוורמן: כרגע, זה לא קיים.
אבישי ברוורמן: אני רק אתן בתחילה למר ליברמן לפתוח.
אבישי ברוורמן: אני, תוך כדי השאלה, אעלה את הנקודה המרכזית, שמר ליברמן מודע אליה, שיש פער אדיר בין הביקושים לדירות בישראל: הביקוש הוא די קשיח – בסביבות 40 אלף יחידות בשנה; לבין מספר הדירות שרשות מקרקעי ישראל מצליחה לשווק בשנה.
אבישי ברוורמן: המשמעות שלשווק זה להוציא למכרז, ושהמכרז יסתיים בהצלחה.
אבישי ברוורמן: אנחנו תיכף נשמע ממר ליברמן את הנתונים.
אבישי ברוורמן: אני כבר זורק לך את הדבר הראשון – אחרי זה אנחנו נעבור על הכול – אבל מהנתונים שאתה פרסמת, כשאני מסתכל מ-2,008 ועד 2012, אז ב-2008 היה שיווק של 25 אלף יחידות דיור.
אבישי ברוורמן: עסקאות מאושרות – רק 15 אלף.
אבישי ברוורמן: מר ליברמן בטח ייתן לנו את כל הטור, אבל הטור הזה בעייתי.
אבישי ברוורמן: וב-2012, בשיווק – 36,483 דירות.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, זה קרוב ל-40 אלף.
אבישי ברוורמן: עסקאות – רק 15,384.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, שהמספרים של השיווק הן הצהרת כוונות.
אבישי ברוורמן: הרבה פעמים שמענו בתקשורת – לא ממר ליברמן אבל מאחרים – שמתקרבים ל-40 אלף, לביקוש.