GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בנימין גבאי: פשוט, טקס של קבלת רישיון נהיגה, עם הרצאה, עם שקפים, סרטים – שהתלמיד יידע מה הוא מקבל לידיו.
בנימין גבאי: זה כמו שהיום עוברים לטקסים של קבלת תעודת זהות.
אבישי ברוורמן: רעיון מאד יפה.
בנימין גבאי: זה מקנה לזה איזשהו מעמד .
אבישי ברוורמן: הרעיון יפה, הוא רעיון וולונטרי.
בנימין גבאי: מה קורה עם ליווי לנהגי משאיות?
בנימין גבאי: מה קורה עם ליווי לרוכבי אופנוע?
בנימין גבאי: הם נהרגים לנו כל יום.
אבישי ברוורמן: זו שאלה אחרת.
אבישי ברוורמן: ניכנס גם אליה.
זמר בלונדהיים: אני רק אעיר שההערה הקודמת שלי לא היתה ביחס לסמכות בחוק, שאלא שבתקנות עצמן אין לזה ביטוי, ולכן, אולי, בסעיף (ג) צריך לבוא לידי ביטוי לא רק שהגיש הנהג הצהרה אלא שבה האישור של המלווה.
זמר בלונדהיים: כלומר, שתהיה לזה איזושהי קונקרטיזציה.
עוזי יצחקי: כתוב – בנוסח שאישרה רשות הרישוי.
זמר בלונדהיים: ההערה השניה היא – מכיוון שאנחנו מבקשים מאנשים להגיש הצהרה, שאמנם אין פה סנקציה פלילית, בכל זאת היינו מצפים שאנשים יצהירו משהו שהם יכולים לעמוד בו, הייתי מציע בסעיף (א) לא לכתוב "שעות הליווי יכללו..." 20 שעות או 15 שעות – אלא "כ-20, כ-15".
חוה ראובני: זה ממש פורץ את זה.
אתי בנדלר: זה ממש מסוכן, זה יכול להיות גם 13.
אבישי ברוורמן: חברה' תפסיקו עם זה.
אבישי ברוורמן: אף אחד לא יתבע.
אבישי ברוורמן: ברגע שבמדינת ישראל יתבעו מישהו - - -אתם זוכרים על מה חרב הבית.
אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים אם כך להקראה של התקנה.
אתי בנדלר: אישור התקנה בתיקונים הבאים.
אתי בנדלר: אני מציעה שהוועדה תקבל החלטה כדלקמן: תקנה 175ב מאושרת בתיקונים אלה: 1.
אתי בנדלר: בתקנת משנה (א) תיווסף ההגדרה ל "לילה" 2.
אתי בנדלר: בתקנת משנה (ג): 1.
אתי בנדלר: יובהר בנוסח שניתן להגיש הצהרה גם בטרם חלפו ששה חודשים 2.
אתי בנדלר: במקום "בדבר השלמת..." יבוא : "...
אתי בנדלר: כי השלים" 3.
אתי בנדלר: נוסח ההצהרה ישונה כך שיובהר בו שיכולים להיות מספר מלווים.
אבישי ברוורמן: מקובל?
אבישי ברוורמן: אם כך אנו עוברים להצבעה – מי בעד?
אבישי ברוורמן: רוב.
אבישי ברוורמן: התקנה הראשונה אושרה.
אבישי ברוורמן: אנו עוברים לתקנה הבאה.
חוה ראובני: "175ג.
חוה ראובני: מידע לנהג חדש צעיר רשות הרישוי תתן לנהג חדש צעיר, יחד עם היתר הנהיגה, נוסח הצהרה כאמור בתקנה 175ב(ג), ובו הסברים ומידע בכתב בשפה עברית, אנגלית או ערבית, לפי בחירתו, בין היתר בעניינים אלה: מי רשאי להיות מלווה; משך תקופת הליווי וחלוקה לשעות; החובה לחתום על הצהרה בדבר השלמת תכנית הליווי; מידע הקשור לקבלת היתר נהיגה נוסף; פטור למי שעבר תכנית חונכות לנהגים של צבא הגנה לישראל; הגבלות החלות על נהג חדש שגילו עד 21 שנים, לעניין הסעת נוסעים; עבירות המנויות בתוספת השלישית לפקודה ובחינות ובדיקות רפואיות שעל הנהג החדש לעבור אם עברה עבירה כאמור;
אבישי ברוורמן: הערות?
מרדכי פדר: אני לא רואה את ההגבלה לשפת העברית, האנגלית והערבית.
מרדכי פדר: מדובר במלווים שהם חברי משפחה.
מרדכי פדר: מאד חשוב שההסבר יינתן, כי זה יינתן גם להורים בשפה המדוברת של הבן אדם.
חנניה אפנג'ר: ההסבר בעברית נמצא בגוף ההיתר, ההסבר באנגלית ובערבית – אנחנו ניתן אותו בדף נפרד.
חנניה אפנג'ר: יש לי פה את הדוגמה.
חנניה אפנג'ר: תרגום מקצועי.
קריאה: וצרפתית?
חנניה אפנג'ר: בחוק כתוב – אנגלית וערבית.
רון שטרית: גם אני נציג של מועצת התלמידים והנוער הארצית.
רון שטרית: אני לומד בצפת בבית הספר הרב תחומי.
רון שטרית: רק שאלה – אמרת 21 שנים, הגבלת מספר נוסעים.
רון שטרית: היום זה 21 שנים או שנתיים.
רון שטרית: אני אישית הוצאתי רישיון כבר, בגיל 17 וקצת, ועוד שנתיים אני יכול לקחת מעל שניים.
רון שטרית: אמרת מעל גיל 21.
חוה ראובני: סעיף 12 א(2) ובהתאמה – התקנה שעכשיו קראתי, מדברים על נהג חדש שגילו עד 21.
חוה ראובני: הוא צריך להיות גם נהג חדש, ועד גיל 21.
חוה ראובני: אז אם סיימת להיות נהג חדש בגיל 19 וקצת, בהתאם לנתונים שאמרת, ההגבלה הזו כבר לא חלה עליך.
חוה ראובני: אם סיימת להיות נהג חדש בגיל 22, ההגבלה מסתיימת לגביך בגיל 21.
חוה ראובני: שניהם צריכים להתקיים.
אתי בנדלר: הפקודה קובעת כי ,הורשע נהג חדש בעבירה מן העבירות המנויות בתוספת השלישית, תוארך תקופת היותו נהג חדש בשנתיים נוספות ובלבד שעמד בהצלחה בבחינות ובבדיקות כי שקבע השר".
אתי בנדלר: דהיינו, הבחינות והבדיקות צריכות להיות מעוגנות בתקנות שהתקין השר.
אתי בנדלר: כאן, בפיסקה (7) של התקנה, כפי שהוקראה כרגע על ידי חוה ראובני, נאמר מפורשות שהמידע יתייחס גם לאותן - - מה הן העבירות המנויות בתוספת השלישית לפקודה, ואיזה בחינות או בדיקות רפואיות שעל הנהג החדש לעבור אם עבר עבירה כאמור.
אתי בנדלר: אכן התקנות ההן אינן טעונות אישור ועדת הכלכלה של הכנסת אבל אני רוצה להפנות את תשומת הלב שלא פעם נשמעו בוועדה הערות לגבי אותן בחינות ובדיקות ואני ביקשתי מגב' ראובני שתהיה מוכנה, אם הוועדה תרצה לשמוע על כך, בקצרה מאד, על איזה בחינות ובדיקות מדובר בתקנות שעדיין לא נחתמו, אבל שהטיוטה שלהן מוכנה.
חוה ראובני: את טיוטת התקנות הבאתי עמי.
חוה ראובני: זה עדיין בגדר טיוטה, עדיין לא נחתם.
חוה ראובני: התקנות האלה מעגנות – אני מפנה לתקנה 207ב שנמצאת פה, בתקנה 2 – מעגנות, בעצם, משהו מאד דומה לנוהל הקיים, שאומר שאם הנהג עבר עבירה על התוספת השלישית , והוא קיבל פסילה של עד שלושה חודשים המבחן יהיה מבחן עיוני.
חוה ראובני: אם העבירה נמצאה מספיק חמורה כדי להצדיק פסילה לתקופה שעולה על שלושה חודשים, וגם בפועל אנחנו מדברים על נהג חדש שהושבת מנהיגה – משלושה חודשים אנחנו רוצים גם בחינה עיונית וגם בחינה מעשית.
חוה ראובני: אבל היה ומדובר בעבירה של נהיגה בשכרות או עבירה שגרמה לתאונת דרכים חמורה, קטלנית, עם נחבלים וחבלה של ממש, בנוסף לבחינה העיונית והמעשית – גם בדיקות רפואיות במכון הרפואי לבטיחות בדרכים.
איציק סנדלר: אני אומר בצורה חד משמעית לך, עוזי: ההנחיות האלה, שכרגע אתה מדבר עליהן, במחוז ירושלים - - -
עוזי יצחקי: מה זה קשור לתקנות?
איציק סנדלר: זה קשור להגבלות.
איציק סנדלר: ברגע שמישהו עושה עבירה, במקום אחד הוא מקבל עונש - - -
עוזי יצחקי: אז עכשיו זה יעוגן בתקנות.
אבישי ברוורמן: נעבור להצבעה.
אבישי ברוורמן: נמשיך בקריאה.
חוה ראובני: "תקנה 175ד.
חוה ראובני: פטור מתכנית הליווי נהג חדש צעיר יהיה פטור מתכנית הליווי עם ביצע תכנית חונכות לנהגים של צבא ההגנה לישראל מסוג קליטה והכשרת הנהג ביחידה, ובלבד שהמציא לרשות הרישוי אישור על כך מאת קצין הבטיחות היחידתי".
חוה ראובני: ישבנו עם צה"ל, שמענו מה הם עושים ומצאנו את זה כתחליף ראוי.
אבישי ברוורמן: אני חושב שזה מקובל.
אבישי ברוורמן: תודה, התקנה התקבלה.
חוה ראובני: הסעיף הבא: 176ה.
חוה ראובני: זכאות למימון ליווי בתשלום.
חוה ראובני: גם כאן, יש לי מעט שינוי בנוסח, בעקבות ההתייעצות שהתקיימה בינינו לבין הייעוץ המשפטי של הוועדה.
חוה ראובני: "נהג חדש צעיר אשר הוכיח לרשות הרישוי כי נבצר ממנו לבצע את תכנית הליווי אלא באמצעות מלווה שהוא בעל רישיון להוראת נהיגה, זכאי למימון מאוצר המדינה לשם כך..." ועכשיו אני קוראת את השינוי: " ובלבד שהליווי יבוצע באמצעות מורה לנהיגה שאישרה רשות הרישוי, ובכפוף לתנאי האישור האמור, אם הוכיח שהתקיים בו אחד מאלה: הוא מקבל תשלום או גמלה לפי פרט (1)(א) או (2) לתוספת הראשונה לחוק הבטחת הכנסה, התשמ"א-1980 הוא מקבל תשלום לפי חוק המזונות (הבטחת תשלום), התשל"ב-1972, והוא זוכה כאמור בתקנה 3(3) לתקנות המזונות (הבטחת תשלום), התשל"ג-1972; בסמוך לפני שמלאו לו 18 שנים הוא קיבל גמלה או תשלום כאמור בפסקה (1) או (2); הוא חייל המשרת בצבא הגנה לישראל, המחזיק תעודת חייל בודד תקפה, והציג אישור מאת קצין תנאי השירות ביחידתו כי לפי פקודות הצבא הוא זכאי בשל כך למענק חודשי קבוע".
חוה ראובני: אני מבקשת להסביר, קודם כל, את הפתיח.
חוה ראובני: המימון מאוצר המדינה כדי לבצע את זה, באמצעות מורי נהיגה – היכולת שלנו לשלוט בזה, לעקוב אחרי זה, ושזה יבוצע כמו שצריך ובתעריפים ראויים, תהיה מאד מאד מוגבלת אם זה יהיה פתוח לכל.
חוה ראובני: המשרד שלי נערך לצאת למכרז.
חוה ראובני: הוא נמצא בשלבים סופיים של גיבוש, רק בלי תקציב.
חוה ראובני: צריך עוד אישור של ועדת חריגים כדי לפרסם אותו.
עוזי יצחקי: יש אישור, כבר מאתמול.
חוה ראובני: אני שאלתי, ועוד לא ידעו להשיב לי.
חוה ראובני: נפרסם מכרז על מנת שייבחרו מורים לנהיגה בפריסה ארצית, כדי שיספקו את השירות ויהיה ידוע ומוסכם מראש מה יהיה המחיר שהם גובים תמורת השירות הזה.
חוה ראובני: המימון מאוצר המדינה יהיה לליווי באמצעות המורים האלה במחיר שיוסכם אתם במסגרת ההליך המכרזי.
חוה ראובני: זה לגבי הפתיח.
חוה ראובני: לגבי רשימת הפריטים, זה בהתייעצות עם הביטוח הלאומית ורפרנט רווחה במחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים.
חוה ראובני: אנחנו מדברים על אוכלוסייה מאד מאד מוגדרת של צעירים שלא רק שהם מעוטי אמצעים אלא הם מקיימים את עצמם.
חוה ראובני: הם, למעשה, מנותקים מעטיפה וממסגרת משפחתית.
חוה ראובני: זה המכנה המשותף, למעשה, של ההגדרות שניתנו פה בהפניות לדברי חקיקה.
חוה ראובני: עוד פעם – רשות הרישוי לא הולכת לבדוק את הדברים בעצמה.
חוה ראובני: היא לא מסוגלת לזה, היא לא כשירה לזה ואני גם לא חושבת שהיא מוסמכת לזה.
חוה ראובני: אנחנו מסתמכים על אישורים שנתנו גורמים מוסמכים, גורמי הרווחה השונים.
אבישי ברוורמן: אנחנו לא אוהבים את עודף הסרבול והביורוקרטיה.
אבישי ברוורמן: שאלה ראשונה: אמרתם בעצם שהציבור שיפנה לעזרה הזו הוא ציבור מאד מצומצם.
אבישי ברוורמן: לכן אני הייתי מצפה, ופה חברת הכנסת מיכל רוזין שמדגישה את הדברים האלה, כהרגלה, שפה הפתרון הוא – אם זו אוכלוסייה קטנה – פישוט, וכיוון שמצא בעיניי הנושא של מוסקוביץ – ברגע שיהיו מספיק מתנדבים של הרשות לבטיחות, זה יפתור את כל הבעיות האלה.
אבישי ברוורמן: יש כאן את האתגר הראשון של הרשות לבטיחות, ולכן אני מקווה שזה יבוצע.
אבישי ברוורמן: אני מציע להביא את זה להצבעה
מרדכי פדר: הערה אחת קטנה.
מרדכי פדר: אנחנו טוענים שהתקנה הזו לא חוקתית, בגלל שמדובר באפליה לא מוצדקת ולא מדתית.
מיכל רוזין: זה נקרא אפליה מתקנת, בחוק, זה מוצדק, זה חוקי, וזה עומד בבג"ץ בכל אחד מהחוקים במדינה.
אבישי ברוורמן: אני לא אתחיל להתווכח.
אבישי ברוורמן: יש פה כל כך הרבה עורכי דין מדופלמים, אבל כמובן שתוכל להגיש בג"ץ ולבחון את זה.
אבישי ברוורמן: אני מציע שלא.
אתי בנדלר: קודם כל, נדמה לי שאוכלוסיית הזכאים לא הוצגה כאן, עדיין.
אתי בנדלר: מעבר לזה, יש כאן, בנוסח שהוקרא "נהג צעיר אשר הוכיח לרשות הרישוי כי נבצר ממנו לבצע את תכנית הליווי בעצמו, אלא באמצעות מלווה שהוא בעל רישיון להוראת נהיגה".
אתי בנדלר: דבר שני, הוא צריך להוכיח שהוא נמנה על אחת האוכלוסיות הזכאיות.
אתי בנדלר: אבל באמת מדובר על המקרים הקשים ביותר שעוד מעט יוצגו.
אתי בנדלר: ואני שואלת: איזה הוכחות רשות הרישוי רוצה שהנהג החדש הצעיר ימציא לה כדי להוכיח שהוא לא יכול, שנבצר ממנו לבצע את תכנית הליווי, אלא באמצעות מורה להוראת נהיגה.
אתי בנדלר: מה הוא צריך?
אתי בנדלר: איזה הוכחות הוא צריך להמציא לכם, שמה?
אתי בנדלר: אולי קודם כל תתחילו להציג את אוכלוסיית הזכאים, ואחר כך תגידו איזה עוד הוכחות הוא צריך להמציא.
חוה ראובני: אנחנו מדברים על מי שהיה עונה להגדרה - ילד יתום או ילד נטוש, בחוק הבטחת הכנסה, לפי התוספת הראשונה, זה – אם הוא מתחת לגיל 18.
חוה ראובני: ברגע שהוא מעל 18 הוא לא ילד.
חוה ראובני: אז אנחנו מדברים על מי שבסמוך לגיל 18 ענה להגדרות האלה.
חוה ראובני: אנחנו מדברים על ילד שהוא אינו בחזק אימו, אינו בחזקת הוריו ויש פסק דין מזונות לזכותו.
חוה ראובני: עוד פעם – אנחנו מדברים על כאלה שהם מבודדים לחלוטין.
חוה ראובני: אלה שתי הקבוצות.
אבישי ברוורמן: העניין הוא לא להכביד, כי מדובר באדם שממילא כבר סובל.
חוה ראובני: הביטוח הלאומי כבר אישר אותם.
חוה ראובני: לעניין זה – הם יביאו את האישורים, אלה כולם עם זכאויות - - -
אתי בנדלר: אז באמת מדובר על קטינים או על כאלה שקצת מעבר לקטינות – בגירים שהיו קודם נטושים או לבד, בלי שום מעטפה, לא במסגרת משפחת אמנה, אפילו, או מקבלי מזונות או מקבלי גמלה לאבטחת הכנסה.
אתי בנדלר: אלה, בנוסף לכך שהם מביאים את האישור לזה שהם לבד בעולם ומקבלים את הגמלה הזו, הם חוץ מזה צריכים להוכיח לרשות הרישוי שהם לא יכולים לבצע את תכנית הליווי אלא באמצעות מורי נהיגה.
אתי בנדלר: ואני שואלת: מה עוד הם צריכים להוכיח?
אתי בנדלר: איזה הוכחה רשות הרישוי רוצה?
אתי בנדלר: אני רוצה להבין למה הם מתכוונים.
עוזי יצחקי: תראו, זה לא על מנת להקשות, חלילה.
אתי בנדלר: לא, אני מבינה.
אתי בנדלר: אני רק שואלת – מה אתם רוצים.
עוזי יצחקי: שהוא בא ובאמת מוכיח לנו – אל"ף, שהוא נמנה, יש לו את האישורים מהמוסדות הרשמיים על הדבר הזה, והוא גם מוכיח או מסביר למה אין אפשרות שהוא ייעזר במתנדבים, באנשים שיכולים לעזור לו - - -
אתי בנדלר: אני מודיעה: לא יקבלו.
מיכל רוזין: קבעת החרגה בחוק, למה?
עוזי יצחקי: אני אגיד לך למה – בגלל, שוב, לעשות עד כמה שניתן ליווי עממי וליווי שיביא אותו ליותר שעות דרושות.
חוה ראובני: אם יש לו רכב, למשל – הוא יוכל להיעזר במתנדבים.
מיכל רוזין: כל עוד זה וולנטרי המדינה לא יכולה לחייב את זה בהסדר שלה.
אבישי ברוורמן: אתה לא רוצה להקשות עוד יותר
עוזי יצחקי: להפך.
עוזי יצחקי: אנחנו הולכים פה להשקיע מתקציב משרד התחבורה לטובת עניין חשוב, בכל זאת.
אתי בנדלר: כמה כיום יש כאלה, מקבלי גמלאות?
חוה ראובני: כ- 750.
חוה ראובני: ועוד יש – 3,500 חיילים בודדים.
אבישי ברוורמן: אז השאלה היא כזו: הרוח שנובעת מכאן אומרת- בשביל מה צריך להטיל עליהם עוד מעמסה?
אבישי ברוורמן: כמו שאמרתי – ייתכן שבעוד מספר חודשים לא יצטרכו, כי יהיה לנו צבא של מתנדבים.
אבישי ברוורמן: האם אתם יכולים ללכת פה בניסוח לקולא ולוותר על זה?
אבישי ברוורמן: כן, אז רבותיי, הלכנו לקולא.
אתי בנדלר: זאת אומרת שיראו מי שמקבל אחת מהגמלאות האלה כמי שנבצר ממנו.
אתי בנדלר: הנוסח ישונה בצורה כזו.
חוה ראובני: לא צריך לומר "יראו שנבצר ממנו", אלא פשוט להגיד שנהג חדש שעומד בתנאים האלה זכאי למימון מאוצר המדינה.
דוד צור: השאלה אם זה לא ירחיב את המעגל הזה.
דוד צור: השאלה אם לא ייכנסו לפה כאלה שיתפסו טרמפ על זה.
חוה ראובני: אבל אין להם אישורים.
אבישי ברוורמן: זה רק האוכלוסייה הזו.
עוזי יצחקי: גם עשינו סימולציה וראינו.
רון שטרית: אנחנו מדברים פה על בני נוער שהם או יתומים או שאין להם קשר עם הוריהם.
רון שטרית: מה קורה עם בני נוער שלהוריהם אין רישיון או רכב?
רון שטרית: מה קורה אתם?
רון שטרית: הם מוציאים רישיון ועכשיו אין מי שיחתום להם.
אתי בנדלר: זה המתנדבים.
רון שטרית: אבל כמו שאמרו פה - - - הם לא יכולים לעבור דרך המורים לנהיגה, והם צריכים לשלם על 50 שיעורים.
רון שטרית: המדינה לא תשלם.
רון שטרית: 50 שיעורים, כפול 100 שקל לשיעור – זה 5,000 שקל שבני הנוער האלה צריכים לשלם.
רון שטרית: זה המון כסף, וכמובן – הם משלמים את זה.
אבישי ברוורמן: שאלה טובה.
עוזי יצחקי: אנחנו לא חושבים שיש אוכלוסייה שנכנסת לקטגוריה הזו.
רון שטרית: יש אוכלוסייה כזו.
רון שטרית: אני גר בצפת, אני מכיר, אישית כאלה.
אבישי ברוורמן: הנקודה היא שאחד הדברים, ויסלחו לי כל עורכי הדין – היה לי פעם ידיד שנפטר, ושמו היה סיקו זוסמן, שהיה פרופסור, מנכ"ל משרד הביטחון.
אבישי ברוורמן: הוא שאל - למה מנכ"ל משרד הביטחון צריך להיות כלכלן עם ראש גדול ולא עורך דין?
אבישי ברוורמן: הוא אמר – קודם כל נחליט על העקרונות, ואז נסגור אותם.
אבישי ברוורמן: אם במקרה שלך יש מספרים מאד קטנים – נמצא את הדרך לפתור את זה.
אבישי ברוורמן: לא נתחיל מכל דבר קטן לסגור את הבעיות.
אבישי ברוורמן: הם יחשבו על זה, ויתנו פתרון.
עוזי יצחקי: יש בני משפחה, יש מתנדבים, חברים, שכנים, מכרים.
חוה ראובני: לימוד נהיגה לא ממומן על ידי המדינה.
איתמר לוין: זה בדיוק מדגיש את הבעיה שהעליתי עם החלופה של המורים, כי אז אתה מדבר על 12 שעות ואתה מדבר על סכום אחר, ואותו ערך מקצועי.
אבישי ברוורמן: בסדר.
אבישי ברוורמן: ההערה שלך נרשמה.
אתי בנדלר: למה הכוונה "ובכפוף לתנאי האישור"?
אתי בנדלר: העובדה שאתם תוציאו מכרז, פריסה ארצי למורי נהיגה, שיהיו רשאים לתת את הליווי מטעם המדינה – זה מצוין ונפלא.
אתי בנדלר: אז זה יהיה, באמת – הליווי יבוצע באמצעות בעל רישיון הוראת נהיגה שאישרה רשות הרישוי.
חוה ראובני: במחיר.
חוה ראובני: המימון יהיה במחיר שסוכם אתו.
חוה ראובני: המורה יהיה עם ההתחייבויות שהוא נתן כלפינו.
איציק סנדלר: רון מוסקוביץ מנכ"ל הרשות מבצע דברים תוך כדי.
איציק סנדלר: אנחנו פה 4 חברה', מתנדבים.
איציק סנדלר: כל אחד מאתנו מלווה 2 חברה' מאלה שיהיה להם קשה.
אבישי ברוורמן: אז כל הכבוד.
אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים להצביע.
אבישי ברוורמן: מי בעד, בכפוף לתיקונים שהיו?
אבישי ברוורמן: בעד אישור התקנות – רוב
אבישי ברוורמן: נמנעים – אין
אבישי ברוורמן: תודה, התקנות אושרו פה אחד.
אבישי ברוורמן: סעיף התחילה: "תחילתן של תקנות אלה יהיה ביום כ"ג בתמוז, התשע"ג, ה- 1 ביולי, 2013".
אבישי ברוורמן: בעד אישור הסעיף – רוב
אבישי ברוורמן: סעיף התחילה אושר פה אחד.
ג'ין נורית גרוסמן: רק שאלה: מישהו כאן שאל האם מישהו שיש לו עבירות יכול להיות חונך.
עוזי יצחקי: דיברנו על זה.
חוה ראובני: אמרתי שהנושא נדון בהרחבה בזמן החקיקה של התיקון לפקודת התעבורה.
חוה ראובני: מי שיכול להיות נהג מן הסתם יכול להיות גם מלווה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לסכם.
אבישי ברוורמן: אישרנו את זה.
אבישי ברוורמן: אני חושב שהדבר הזה מסדיר, משדרג, משפר, אין בו משום החמרה.
אבישי ברוורמן: מה שאני מבקש ממך, עוזי, שמשרד התחבורה יביא לוועדה דוגמאות למידע שהוא יפיץ לנהג החדש, לצעיר ולמלווה, בנוסף למידע המודפס בהיתר לנהיגה, ושיבהיר לוועדה גם כן כיצד בדעתכם לשפר את דרכי קבלת רישיון הנהיגה, בתום תקופת הליווי, כדי שלא יהיה פה מה שנאמר - - - הרשות לבטיחות בדרכים – מהיום והלאה, לא רק מוסקוביץ, אבל בשבילי כרגע זה מוסקוביץ - תעביר לוועדה תוך חודשיים נתונים על מאגר המתנדבים שהקימה ברחבי הארץ שיוכלו ללוות נהגים חדשים צעירים, ולכן, כל הבעיות תיפתרנה.
אבישי ברוורמן: הוועדה מבקשת ממשרד התחבורה להביא לידיעת הציבור את כניסתה לתוקף של תכנית הליווי, כתנאי לקבלת רישיון הנהיגה, וחשיבותה לבטיחות בדרכים, כך שכולם יהיו מרוצים.
רון שטרית: עוד חודשיים זה בדיוק בכניסת החוק.
רון שטרית: זה אומר שאם לא יהיה - - -
אבישי ברוורמן: יהיה, יהיה.
אבישי ברוורמן: היום 1 במאי, חג העובדים בחברה הישראלית.
אבישי ברוורמן: למרות שאין אבטלה, השכר כל כך נמוך, הזכויות, יוקר המחיה.
אבישי ברוורמן: העובדים לא מובטלים אבל הם גם לא מקבלים את חלקם בעוגה.
אבישי ברוורמן: הנושא שעל הפרק הוא צו הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
אבישי ברוורמן: הנושא הזה נדחה מספר חודשים עקב הפגרה של הכנסת, ואנחנו מעלים אותו לדיון.
אבישי ברוורמן: יש שתי אפשרויות: או להאריך את התוקף של הרשות בחמש שנים, או לא להאריך.
אבישי ברוורמן: הרשות הוקמה בזמנו של שר התחבורה מופז.
אבישי ברוורמן: זו הייתה יוזמה שלו.
אבישי ברוורמן: אנחנו נרצה לשמוע מה השיגה הרשות ומה החולשות שלה.
אבישי ברוורמן: הבעייתיות היא תמיד הסמכות.
אבישי ברוורמן: לא התקציבים, אלא היכולת שתהיה לך סמכות – שלא תהיה רק צינור להעברת כספים, אלא שתהיה סמכות.
אבישי ברוורמן: השאלה היא אם הרשות באמת תפקדה כמו כוונת היוצר, המחוקק, השר, וד"ר שיינין, כדי ליצור גוף שישפיע בצורה משמעותית על הבטיחות בדרכים ושלא יהיה רק צינור להעברת כספים.
אבישי ברוורמן: אני חושב שיהיה פה דיון פתוח.
אבישי ברוורמן: הנושא של הבטיחות בדרכים הוא נושא מאוד כאוב.
אבישי ברוורמן: העברנו פה החלטה לפני יומיים לגבי הצעירים.
אבישי ברוורמן: נמצאת איתנו סגנית השר שאחראית על הבטיחות בדרכים, ציפי חוטובלי.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת וקנין, אני מקווה שכבר היום תצטרף אלינו בתור חבר קבוע בוועדה הזאת, כי אין כמוך בידע ובניסיון.
אבישי ברוורמן: אני פותח את הדיון.
אבישי ברוורמן: מי יתחיל?
<עוזי יצחקי: זה עניין של הארכת תוקף, אז ניתן לשיינין.
<יעקב שיינין: בוקר טוב לכולכם.
<יעקב שיינין: אני רוצה להתרכז בעיקר, ולא להיכנס לכל הפרטים, כי הכול נמצא באתר של הרשות.
<יעקב שיינין: אני חושב שחברי הכנסת קיבלו את הדוח השנתי, שבו כתוב מה אנחנו עושים, איך אנחנו עושים, מה אנחנו רוצים, מה התכניות שלנו לעתיד.
<יעקב שיינין: אני יושב פה משנת 2005, 2006.
<יעקב שיינין: הלכנו למהלך שנראה לנו הכרחי.
<יעקב שיינין: אבל הוא היה מהלך שלא היה לו ניסיון קודם בשטח.
<יעקב שיינין: אמרנו שנבנה רשות עצמאית, שלא תהיה מחויבת לאף אחד, ורק דבר אחד יעניין אותה – בטיחות בדרכים.
<יעקב שיינין: זה לא היה קל להשיג את ההסכמה של כולם.
<יעקב שיינין: אבל אני חושב שהיום זה נראה שהשותפים הכי קרובים לרשות זה משרד התחבורה, שלא כל כך אהב את הרעיון בהתחלה.
<יעקב שיינין: הרשות הייתה מחלקה בתוך משרד התחבורה.
<יעקב שיינין: הרעיון הוא שלשר התחבורה יהיו שתי רגליים: רגל אחת שהיא זרימה של התנועה, שלא יהיו פקקים, שלא יהיו עיכובים בתנועה; ורגל שנייה שכל מה שמעניין אותה זה בטיחות.
<יעקב שיינין: הרבה פעמים יש קונפליקטים בין הזרימה של התנועה לבין הבטיחות, וכל פעם שלא מצליחים להגיע להסכמה ברמה שלנו, אז יש שר, והוא אחראי מטעם הממשלה גם על הבטיחות גם על הזרימה.
<יעקב שיינין: אנחנו שינינו את השם: שר התחבורה והבטיחות בדרכים.
<יעקב שיינין: עד אז לא היה אחראי לבטיחות בדרכים, אלא כל אחד היה אחראי על משהו.
אבישי ברוורמן: מתי זה היה?
<יעקב שיינין: 2006.
<יעקב שיינין: מה שקרה מאז הוא שהיום יש שר תחבורה שרואה את עצמו אחראי במידה שווה גם על הבטיחות בדרכים.
<יעקב שיינין: ואני חושב שבזה הצלחנו הצלחה מלאה לחלוטין.
<יעקב שיינין: היום אין מחלוקת – אני יושב בין שני אנשי משרד התחבורה, וזה פשוט ע אותו דבר.
<יעקב שיינין: כי היום הוא לא מנכ"ל משרד התחבורה, הוא מנכ"ל משרד התחבורה והבטיחות בדרכים.
<יעקב שיינין: הוא אחראי בדיוק כמונו.
<יעקב שיינין: זה דבר אחד שעשינו.
<יעקב שיינין: אנחנו רשות עצמאית.
<יעקב שיינין: לא היה לנו ניסיון, אבישי.
<יעקב שיינין: לא ידענו, לא יכולנו להעתיק מאף אחד.
<יעקב שיינין: כי אנחנו לא דומים לארצות-הברית או לאירופה.
<יעקב שיינין: התחילו את הרשות מ-scratch, ובעצם אנחנו עדיין לומדים ובונים את האפקטיביות של הרשות.
<יעקב שיינין: ולכן הרשות לא הייתה אפקטיבית מההתחלה – כי אין לנו את תורת הבטיחות בדרכים, אנחנו התחלנו מכלום.
<יעקב שיינין: אבל היא תלך ותיעשה יותר ויותר אפקטיבית.
אבישי ברוורמן: אבל שמונה שנים זה הרבה זמן ללמוד.
אבישי ברוורמן: אז אולי תתאר את המצב שבו התחלתם, את הבעייתיות מבחינת הסמכות ושאר הדברים.
<יעקב שיינין: אני לא אדבר על שמונה השנים, אני אדבר על השנה שבה אני יושב-ראש הרשות.
אבישי ברוורמן: אבל אנחנו לא מדברים על שיינין, אנחנו מדברים על הרשות לבטיחות.
<יעקב שיינין: בוא נדבר על השנה האחרונה, כי היא בעצם הכיוון שבו אנחנו הולכים קדימה.
<יעקב שיינין: נכון שהרשות נתפסה כצינור להעברת כספים.
<יעקב שיינין: התקציב הפנימי של הרשות הוא 30 וכמה מיליון שקל, אבל בשיא שלה היא עמדה על 550 מיליון שקל.
<יעקב שיינין: זאת אומרת שהיא חילקה 500 מיליון שקל.
<יעקב שיינין: מכיוון שלא הייתה תורת בטיחות סדירה, כל אחד אמר, "תיתן לנו, אנחנו נעשה, ואל תתערב".
<יעקב שיינין: ככה זה במשטרה, ככה זה במד"א, ככה זה במשרד החינוך ובשאר המקומות.
<יעקב שיינין: וכיוון שלא היה ידע פנימי בהתחלה, זה הלך בכיוון הזה.
<יעקב שיינין: נתנו כסף וקיוו שאותו גוף יעשה.
<יעקב שיינין: זה באמת התחיל כצינור שיווק.
<יעקב שיינין: אבל בשנה האחרונה הכנסנו את הכלל שאנחנו לא צינור שיווק.
<יעקב שיינין: כל דבר אנחנו צריכים לדעת אם הוא תורם לנו או לא תורם לנו.
אבישי ברוורמן: שבע שנים הנושא הזה לא הובן?
<יעקב שיינין: זה נבנה.
<יעקב שיינין: זה מאוד קשה.
<יעקב שיינין: גם היום יש ויכוחים, "מי אתה שתגיד לנו מה לעשות" – גם היום.
<יעקב שיינין: היום בבוקר הוא רוצה את הכסף ואומר: אל תגיד לי מה לעשות, אתה לא מלמד אותי.
<יעקב שיינין: אני אומר לך שגם היום אני מבזבז 50% מהזמן שלי בלשכנע שאני צריך לדעת למה ומה אתה עושה.
אבישי ברוורמן: מהי הסמכות של ראש הרשות לגבי הנושא הכספי והתקציבים?
<יעקב שיינין: התקציבים הם שלנו.
<יעקב שיינין: אני לא חייב לתת כסף לאף אחד.
יצחק וקנין: הוא קונה שירות.
יצחק וקנין: הוא קונה ממד"א, מהמשטרה או ממישהו אחר.
יצחק וקנין: אז אין ברירה, הוא צריך לשלם כסף, אף אחד לא ייתן לו את השירות הזה בלי כסף.
<יעקב שיינין: בדיוק.
אבישי ברוורמן: אני רוצה שתתייחס: בשבע השנים האלה היה מסלול למידה שלא היה אפקטיבי, ואתה אומר, בצורה עדינה, שלא היה מספיק גיבוי לרשות כדי שתתפקד.
אבישי ברוורמן: האם זה מה שאתה אומר?
<יעקב שיינין: אני מתחייב לפניך שגם בשנה הבאה הוא לא יהיה 100% אפקטיבי.
<יעקב שיינין: אני מקווה שבעוד שלוש או ארבע שנים נגיע לרמת אפקטיביות מתקבלת על הדעת.
<יעקב שיינין: אבישי, זה לא כמו כלכלה – אין תורה, אלא עושים תוך כדי תנועה.
אבישי ברוורמן: יעקב, אל תרים את הקול, כי שמרימים את הקול אז לפעמים הנימוק הוא חלש.
אבישי ברוורמן: אני מסתכל למשל על המשטרה.
אבישי ברוורמן: המשטרה מקבלת מכם תקציבים לתקנים ולדברים אחרים.
אבישי ברוורמן: כלומר, אתם צינור.
אבישי ברוורמן: במקום שייתנו תקציב למשטרת ישראל...
<יעקב שיינין: הרשות מימנה שוטרי קבע.
<יעקב שיינין: הם מקבלים שמונה מיליארד שקל מאגף תקציבים, ואנחנו צריכים לתת להם 39 מיליון שקל.
<יעקב שיינין: אנחנו הפסקנו עם זה.
<יעקב שיינין: אמרנו שאנחנו מוכנים ללכת לפרויקטים – ניידות, סטודנטים בתוך הניידות, מחשוב – אבל לא לשוטרי קבע.
<יעקב שיינין: אמרנו שאת שוטרי הקבע נותן הריבון – אגף תקציבים, ועדת כלכלה, ועדת כספים – אבל לא אנחנו.
<יעקב שיינין: כי אנחנו קיבלנו כסף לסתום חורים, לדברים קטנים, למשל, כשחסרות 100 ניידות, או סטודנטים כשאין תקני קבע.
<יעקב שיינין: על זה הוויכוח.
<יעקב שיינין: זו מלחמה מאוד קשה היום.
<יעקב שיינין: יש היום פרויקט גדול של מתנדבים, והניידות נגרטות ואין כסף.
<יעקב שיינין: אז אנחנו קונים את הניידות, אבל אנחנו רוצים לדעת מה התפוקה של הניידות האלה.
<יעקב שיינין: אנחנו נותנים את הניידות למשטרה, אבל אנחנו רוצים לדעת מה היא עושה כל יום.
אבישי ברוורמן: מה התקציב ואיך אתם עובדים מבחינת הצוות, הבקרה וכולי?
<יעקב שיינין: תקציב ל-2013 עוד אין לנו.
יצחק וקנין: כמה היה ב-2012?
<יעקב שיינין: בערך 320.
יצחק וקנין: זה קוצץ מ-450 מיליון.
<יעקב שיינין: 550 לפני...
<יעקב שיינין: אנחנו רוצים להגיע נומינלית ל-550.
<יעקב שיינין: אנחנו יודעים את המצב של הכלכלה, ולכן אמרנו שנתחיל ב-350 השנה, נוכיח שאנחנו בסדר ואז ונקבל 450 שנה הבאה ו-550 בשנת 2015.
אבישי ברוורמן: מה אתם עושים איתו ומה מערכת הבקרה שלכם?
<יעקב שיינין: אם תסתכל בדוח תראה את שמונת המרכיבים העיקריים – איך נחלק את זה.
<יעקב שיינין: רק אומר שהתקציב הפנימי של הרשות יהיה בקושי 10% מהשיא של ה-550.
<יעקב שיינין: תקציב פנימי זה האנשים, המנגנון, המטה, עובדי השטח, המחקר.
<יעקב שיינין: לפי החוק, אנחנו חייבים לעשות מרכז מחקר ומידע, שבו צריך להישמר כל השכל של הרשות.
<יעקב שיינין: אנחנו מתחילים מ- .
<יעקב שיינין: scratch
אבישי ברוורמן: אתם רוצים להקים מרכז מידע שלכם?
<יעקב שיינין: שלנו.
<יעקב שיינין: זה החוק.
<אתי בנדלר: החוק מחייב את הקמת המרכז.
אבישי ברוורמן: אבל אתה לוקח אנשים על תקני קבע או שאתה תשכור חוקרים אחרים?
אבישי ברוורמן: הרי יש הרבה ידע, חבל להקים הכול מחדש.
<יעקב שיינין: יש לנו שישה אנשים קבועים, ושכרנו שני יועצים ברמה בין-לאומית, אחד מהם מאוניברסיטת בן-גוריון, דוד שנהר, ואחד מהטכניון, דוד מהלאל.
<יעקב שיינין: הם עובדים היום איתנו, במיקור חוץ, כדי לבנות את מרכז המידע והמחקר הלאומי, שהוא בחוק.
<יעקב שיינין: ניקח את המשטרה לדוגמה.
<יעקב שיינין: אנחנו רוצים לקנות למשטרה ניידות, להפעיל אותן ולהיות אחראים גם על התפוקה, על מה שהיא עושה.
<יעקב שיינין: אבל המשטרה לא כל כך אוהבת שנתערב בתוכה.
<יעקב שיינין: זו המלחמה שיש לנו.
<יעקב שיינין: אנחנו הגענו עם משרד החינוך להבנה שכחלק מתעודת הבגרות, תלמיד שיגמור שמינית יעבור מבחן פנימי בתורת הנהיגה והבטיחות בדרכים.
<יעקב שיינין: זה משנה את כל הצורה שבה אנחנו מתייחסים...
אבישי ברוורמן: יעקב, ב-2011 הוגש דוח בלשה.
אבישי ברוורמן: הדוח הזה העלה מספר נקודות.
אבישי ברוורמן: אחת מהן היא שלרשות אין שיניים.
אבישי ברוורמן: לגבי תשתיות הבטיחות בתחבורה, הוא טוען שהרשות לא פעלה להגדלת התקציב על ידי פעולות כמו תכניות לפרויקטים ספציפיים.