GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חיים אברהם: אם המגמה של הממשלה היא ללכת לכיוון שבו העובדים יישאו על גבם הצר את גזרות הצמצומים, אני חושב שזה לא נכון לעשות את זה.
<חיים אברהם: לא צריך תמיד להשית בכיוון הזה.
<חיים אברהם: הוא מבקש עובדי מחקר?
<חיים אברהם: אז בואו נכשיר את העובדים שנמצאים בתוך המערכת.
<חיים אברהם: דיברתי על כך עם מר שיינין.
<חיים אברהם: בואו נכשיר את האנשים האלה.
<חיים אברהם: הרי יש להם ידע, יש להם יכולות מוכחות, הם נמצאים בשטח.
<חיים אברהם: חצי שעה אחרי שקורית תאונה יש נציג של הרשות במקום שקרתה התאונה.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך על הנושא, ואני אבקש מ - - -
<חיים אברהם: אבל יש לי בקשה קטנה: שנציג ועד העובדים, ניצן מור, ידבר.
אבישי ברוורמן: ניצן, בבקשה.
<ניצן מור: אני מודה לכל המכובדים.
<ניצן מור: לפני עניין הפיטורים, אני אתייחס לעניין הצינור.
אבישי ברוורמן: ניצן, איזה בעל מקצוע אתה?
<ניצן מור: אני מנהל בטיחות אזורי באזור לכיש.
<ניצן מור: אנחנו בעצם מנהלים את הבטיחות ברשויות המקומיות.
<ניצן מור: בעניין הצינור, אני חושב שיש פה איזושהי מכשלה.
<ניצן מור: לא ניתן לאחוז את החבל בשני קצותיו.
<ניצן מור: אני אקרא מהדוח האחרון של מבקר המדינה שפורסם בעניין הרשות הלאומית, לגבי המשטרה: "משרד מבקר המדינה מעיר כי אי העברת הפרטים על תאונות בידי המשטרה, היא חמורה והיא בניגוד למתחייב על פי הוראת פקודת התעבורה.
<ניצן מור: אי מסירת נתונים מלאים באופן סדיר פגעה בפעילות השוטפת של הרשות.
<ניצן מור: בעשותה כן, מנעה המשטרה מהרשות למלא את ייעודה לפי חוק הרשות הלאומית.
<ניצן מור: " את זה לא אני כתבתי, את זה כתב משרד מבקר המדינה.
<ניצן מור: ומאידך גיסא, לבוא ולהגיד שהיא הפכה צינור להעברת הכספים – אני חושב שיש כאן משהו לא כל כך נכון עובדתית בהצגה של הדברים.
<ניצן מור: לגבי הנושא של הרשות הלאומית והפעילות: לפני וועדת הכלכלה, אמרו לי שאו שימשיכו עם הרשות הלאומית או שלא ימשיכו עם הרשות הלאומית.
<ניצן מור: אלה פחות או יותר הטווחים של ההחלטה.
<ניצן מור: שאלתי כמה אנשים, ואני רוצה לשאול גם את מי שיושב פה: בוא נלך על הקצה החמור, שהיא נסגרת – מי מבין היושבים כאן לוקח את האחריות על תאונות הדרכים?
<ניצן מור: יש משהו בראייה המתכללת, הראייה הרב-ממדית, שלוקחת את התאונה שהייתה בבועיינה-נוג'ידאת, עם ילדה שנדרסה למוות, והתאונה שלשום בכביש 35 שגם בה ילדה נדרסה למוות – צריך לקחת אחריות על התהליך ולנתח את זה, ואני לא רואה היום גוף אחר - - -
אבישי ברוורמן: בסדר, קיבלנו, אתה ממליץ שהגוף הזה ימשיך.
<ניצן מור: אני בוודאי ממליץ שהגוף הזה ימשיך.
<ניצן מור: אני רוצה לעשות סדר בעניין הפיטורים.
<ניצן מור: אני רואה בפיטורים פגיעה בבטיחות; ופגיעה בבטיחות, בעולם הזה שבו אנחנו חיים, המשמעות שלה היא פגיעה בחיים.
<ניצן מור: למה הכוונה?
<ניצן מור: לקח יותר משנתיים לגייס מהנדסת לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
<ניצן מור: היא התחילה לפני כשבועיים.
<ניצן מור: לפי המבנה והאופי של הפיטורים שהולכים להיות - - -
אבישי ברוורמן: האחרון שנכנס הוא הראשון שיוצא.
<ניצן מור: זה בדרך כלל מה שקורה.
<ניצן מור: זאת אומרת שהפגיעה כאן היא פגיעה בבטיחות.
<ניצן מור: היא לא פגיעה רק בעיקרון של מישהו שימצא את עצמו מחוץ לעבודה, שזה תהליך קשה וכואב, אלא פגיעה אמיתית בבטיחות.
<ניצן מור: חשוב שמי שמקבל את ההחלטה יהיה מודע לאותם תהליכים שהולכים לקרות בעקבות ההסכם שנחתם.
אבישי ברוורמן: תודה לך, מר מור.
אבישי ברוורמן: עורך-דין חלי ברכה, בבקשה.
אבישי ברוורמן: אחרי חלי ברכה אני אבקש מד"ר שיינין ומר מוסקוביץ לענות.
אבישי ברוורמן: בין השאר אני מבקש להתייחס למה שאמרו העובדים – שלמרות שהם חתמו, זו הייתה חתימה תחת מחאה.
<חלי ברכה: דובר כאן על תקצוב של תקנים.
<חלי ברכה: אני רוצה להתייחס לעניין הזה.
<חלי ברכה: אנחנו, מערכת בתי-המשפט, מתוקצבים בגין עשרה שופטים לתגבור בתי-המשפט לתעבורה.
<חלי ברכה: כידוע, מערכת בתי-המשפט עמוסה לעייפה, וככל שמדובר על תקצוב של תקנים, אנחנו מבקשים להותיר את המצב על כנו ולא לפגוע בתקצוב הזה.
<עוזי יצחקי: אני חייב להעיר: אנחנו לא הפכנו את זה לדיון תקציבי.
<עוזי יצחקי: הממשלה צריכה לדבר ביניהם - - -
אבישי ברוורמן: עוזי, לא קיבלת רשות דיבור.
<עוזי יצחקי: אבל חייבים להבהיר את זה: הם צריכים לדבר ביניהם ולא לבוא ולתאם את הדברים האלה בכנסת.
<עוזי יצחקי: זאת הערת מאוד עקרונית, והיא תסייע לך בהמשך בדיוני ועדת הכלכלה.
<עוזי יצחקי: מניסיון.
<אתי בנדלר: ועדת הכלכלה אוהבת לשמוע גם את חילוקי הדעות, כדי לגבש - - -
<עוזי יצחקי: חילוקי דעות זה בסדר, אבל צריך לדבר על זה לפני, לא בכנסת.
אבישי ברוורמן: תודה רבה לעורכת-דין ברכה.
אבישי ברוורמן: לפני שסגנית השר תדבר, אני רוצה תשובות ברורות מהיושב-ראש וממנכ"ל הרשות.
<יעקב שיינין: אני אתייחס לנקודות טלגרפית.
<יעקב שיינין: דיברו על סמכויות.
<יעקב שיינין: ב-2005 אני זוכר שהוועדה רצתה כמה שיותר סמכויות.
<יעקב שיינין: אני רוצה הגיד לך דבר אחד, אבישי, שהוא הכי חשוב: הרשות, ככל שהיא תהיה מקצועית יותר ויהיה לה מרכז מחקר ומידע טוב יותר – הסמכויות שלה יהיו מעצם העובדה של מה שהיא אומרת.
<יעקב שיינין: אני רוצה להגיע למצב שאם הרשות תחליט שכביש הוא מסוכן, אז למרות שאין לה סמכות לסגור אותו, אף אחד במדינה לא ייסע בכביש הזה, כי הוא מסוכן.
<יעקב שיינין: הסמכות של הרשות זו המקצועיות שלה.
<יעקב שיינין: ומכאן החשיבות של מרכז מידע ומחקר, מחקר יישומי למה שקורה בארץ, שיבדוק למה מתים יותר ילדים במגזר הערבי, למה מתים יותר זקנים יהודים מכל מקום אחר בעולם.
<יעקב שיינין: אלה הדברים שאנחנו צריכים לעשות.
<יעקב שיינין: המחקר הוא מחקר יישומי עלינו, על הבעיות שלנו, ואנחנו רוצים שהרשות תרכז את זה ותצבור מידע ותוכל להגיד, למשל, למה מתים פי שניים הולכי רגל קשישים מחלקם באוכלוסייה ויחסית לארצות-הברית.
<יעקב שיינין: או למה מתים כל כך הרבה ילדים ערבים.
<יעקב שיינין: אלה הדברים שאנחנו רוצים, הדברים הספציפיים שלנו.
<יעקב שיינין: ואת זה אין בשום מקום.
<יעקב שיינין: טכנולוגיה היא חלק מהאכיפה שלנו.
<יעקב שיינין: אנחנו בעד מצלמות, אנחנו בעד חיישנים, אנחנו בעד בלונים.
<יעקב שיינין: אנחנו רוצים לעשות את האכיפה כמה שיותר אפקטיבית וכמה שיותר טכנולוגית, אבל אנחנו כל הזמן זוכרים שבסופו של דבר, זו לא האכיפה אלא זה חינוך והסברה.
<יעקב שיינין: לא קוטפים פרחים בישראל, למרות שאין אכיפה.
<יעקב שיינין: התקווה שלנו היא שנגיע – ואולי זה ייקח שנות דור – לזה שילד יגמור ב - - - לגבי תחבורה ציבורית, אחד הדברים המרכזיים בתכנית שלנו היא מערכת הסעת המונים מודרנית, שתוריד את הנסועה.
<יעקב שיינין: אנחנו לא רוצים שלא יקנו כלי רכב, אנחנו כן רוצים שלכל משפחה יהיה רכב, אבל כדי לנסוע לטייל או לנסוע לחברים.
<יעקב שיינין: לעבודה – שיסעו במערכת להסעת המונים.
<יעקב שיינין: אנחנו חושבים שזה אחד הדברים הכי חשובים, ואני שמח ששר התחבורה דוחף כמה שיותר לזה.
<יעקב שיינין: לגבי המשטרה.
<יעקב שיינין: אנחנו אמרנו למשטרה שאנחנו נממן להם ניידות ואת הדלק של הניידות.
אבישי ברוורמן: אבל לא תממנו תקנים.
<יעקב שיינין: נממן סטודנטים שהמשטרה תכשיר אותם.
<יעקב שיינין: אבל לא נממן שוטרי קבע.
<יעקב שיינין: לגבי העובדים – אני אמרתי מהתחלה שהעובדים לא אשמים.
<יעקב שיינין: אנחנו לקחנו יותר מדי אנשים, לדברים שלא מתאימים.
<יעקב שיינין: אבל זו בטוח לא בעיה של העובדים, אלא בעיה של הנהלת הרשות לדורותיה ומועצת הרשות לדורותיה.
<יעקב שיינין: עכשיו אנחנו כבר מבינים מה אנחנו רוצים, ואין לנו ברירה – אנחנו צריכים להתאים.
<יעקב שיינין: אנחנו מצטערים, אנחנו יודעים את הבעיות שזה עושה.
<יעקב שיינין: העובדים לא עשו שום דבר רע, הם בסדר.
<יעקב שיינין: אבל הלכנו פעם לדרך אחת, התברר שאנחנו לא אפקטיביים, ועכשיו אנחנו מנסים להיות אפקטיביים.
<יעקב שיינין: אנחנו נמצאים בשנה מאוד קשה, שבה רוצים לחתוך לנו בתקציבים.
<יעקב שיינין: אמרו לנו: דבר ראשון, תתייעלו.
<יעקב שיינין: אתה, אדוני היושב-ראש, הקראת את ועדת בלשה.
<יעקב שיינין: הם אמרו 44, ואנחנו נלחמנו בשיניים שזה לא יהיה 44 אלא 54.
<יעקב שיינין: לגבי מה שאמר חיים – אנחנו רוצים שהחוקרים יהיו שלנו, שבמקום לממן מחקרים מבחוץ, החוקרים יהיו אצלנו.
<יעקב שיינין: כשנבקש משרה של חוקר, יהיה מכרז פנימי.
<יעקב שיינין: אמרנו לנציגות העובדים שכל העובדים שפרשו או יפרשו עכשיו, הם פנימיים.
<יעקב שיינין: הם יוכלו להגיש מועמדות למכרז הפנימי, תהיה להם עדיפות.
<יעקב שיינין: זאת אומרת שהוא לא פרש, הוא, מבחינתנו, עובד קיים.
<יעקב שיינין: אם הוא יכול לעמוד בתנאים, הוא יקבל עדיפות לפני שאנחנו נוציא את זה החוצה.
<יעקב שיינין: זה דבר שהסכים לו גם המנכ"ל וגם אני.
<יעקב שיינין: אנחנו מאוד מצטערים שזה קורה, בוודאי לאור העובדה שהעובדים לא עשו כלום.
<יעקב שיינין: זה כישלון של הרשות לדורותיה – לא ידענו איך להקים מהתחלה רשות יותר יעילה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש מסגנית השר לדבר.
אבישי ברוורמן: בבקשה.
אבישי ברוורמן: קודם כול, עצם המינוי שלי כממונה על תחום הבטיחות בדרכים במשרד, הוא בחירה ערכית של שר התחבורה.
אבישי ברוורמן: כידוע לכם, משרד התחבורה חולש על שלל תחומים, ובכל זאת, שר התחבורה החליט שהנושא המאוד חשוב הזה יופקד בידיים משותפות: הוא כמובן הנושא באחריות העליונה, אבל הוא החליט שגם אני אהיה מופקדת על הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: זאת אמירה ערכית, וזו התוויית כיוון מאוד ברורה של המשרד, המצביעה על החשיבות הגדולה שאנחנו רואים בזה.
אבישי ברוורמן: אני חדשה בתפקיד – שבועיים.
אבישי ברוורמן: דבר ראשון, אני צריכה ללמוד.
אבישי ברוורמן: לכן אני לא אתן כאן עצות, בוודאי לא לגורמי המקצוע שתחת המשרד.
אבישי ברוורמן: אני רק אעיר הערה שמתחברת לנושא האחרון שאתה דיברת עליו.
אבישי ברוורמן: הדיון כאן התפרס להרבה תת-נושאים, אבל קודם כול צריך לדבר על השדרה המרכזית – הרשות היא חשובה, היא חיונית.
אבישי ברוורמן: כולנו חשופים מדי יום לקמפיינים ההסברתיים החשובים מאוד שברדיו.
אבישי ברוורמן: אני חושבת שאין אדם שלא זוכר איך היינו לפני חמש שנים ולפני שבע שנים.
אבישי ברוורמן: אני חושבת שהמודעות הציבורית הולכת ועולה, לא רק בגלל התאונות אלא גם בגלל המודעות שלנו לשנות את דפוסי ההתנהגות שלנו כנהגים וכהולכי רגל.
אבישי ברוורמן: לכן אין ספק שהרשות עושה דברים חשובים.
אבישי ברוורמן: ד"ר שיינין, אני לא הייתי מתנצלת על כל חבלי ההקמה.
אבישי ברוורמן: בסופו של יום, אנחנו צוות נמרץ.
אבישי ברוורמן: אני רואה את האכפתיות הגדולה של כל הגורמים שעוסקים בנושא הזה.
אבישי ברוורמן: בסופו של דבר, מדובר בהצלת חיים, שזה אולי הדבר החשוב ביותר שאדם יכול לעשות במסגרת תפקידו.
אבישי ברוורמן: ומתוך הרצון הטוב של כל כך הרבה גורמים, ברור לי שאנחנו נהיה פוריים בעבודה המשותפת שלנו.
אבישי ברוורמן: הנושא שלי חשוב להתחבר אליו הוא הנושא התקציבי.
אבישי ברוורמן: ביהדות אומרים: "אם אין קמח, אין תורה".
אבישי ברוורמן: בסופו של יום, כמעט כל פעילות מרכזית – אם זה בחינוך ואם זה באכיפה – דורשת תקצוב.
אבישי ברוורמן: התקציב הולך, לצערנו, לרדת.
אבישי ברוורמן: התקציב התחיל ב-500 מיליון שקלים, והיום הוא עומד על 300 מיליון שקלים, קיצוץ של כמעט 50%.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להבין למה.
אבישי ברוורמן: למה אנחנו נמצאים במצב שבו גוף כל כך חשוב נמצא במצב של קיצוץ תקציבי.
אבישי ברוורמן: תמיד צריך לתעדף דברים שמצילים חיים, וזה גוף שעוסק בהצלת חיים.
אבישי ברוורמן: לכן אני מתכוונת להיכנס בשבוע הקרוב לעובי הקורה של הנושא התקציבי, וזה ילווה אותנו לקראת אישור התקציב.
אבישי ברוורמן: אומר שוב: בהצלחה גדולה לכולנו – לכל מי שעוסק במלאכה החשובה של המאבק בתאונות הדרכים, ובהעמקה והפנמה של ערכי הבטיחות בדרכים.
אבישי ברוורמן: אני חושבת שהדיון הזה הוא דיון חשוב, ודיון בקונצנזוס.
אבישי ברוורמן: הרי כולם כאן רוצים לשפר את פעילות הרשות, ואף אחד לא מציע חלילה לסגור אותה, או חושב שהיא מיותרת.
אבישי ברוורמן: אם יש ביקורת עניינית, אנחנו ניישם אותה במסגרת העבודה המשותפת שלנו.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על הדיון החשוב הזה.
אבישי ברוורמן: אני כמובן תומכת בהארכת החוק.
אבישי ברוורמן: אני מאחלת לכולנו עבודה טובה, שתמנע תאונות.
אבישי ברוורמן: אני מודה לסגנית השר חוטובלי, שידועה במרץ הרב שלה.
אבישי ברוורמן: אנחנו מאחלים לה בהצלחה.
אבישי ברוורמן: אני הולך לקרוא את הצו.
אבישי ברוורמן: אם הייתי יכול, הייתי מאשר את הרשות רק לשנתיים ואחר כך בוחן אותה.
אבישי ברוורמן: אבל מכיוון שאין זאת בסמכותי – כל היועצים המשפטיים כבלו אותי – נלך על חמש שנים.
אבישי ברוורמן: אנחנו נקרא את הצו ונמליץ להאריך אותו, ואחרי זה, בהצעת ההחלטה, אני רוצה להוסיף עוד דברים.
אבישי ברוורמן: כוונתי הייתה להאריך בשנתיים, כדי שהמבחן לגבי השיפור יהיה אמיתי.
אבישי ברוורמן: כולנו מאמינים בחשיבות הרשות, אנחנו מאוד מעריכים את האנשים שעומדים בהנהלה, אנחנו מאוד מעריכים את העובדים, וכמובן את כל האנשים מסביב – שמוליק, בטרם, בת אל, בתי-המשפט וכל האחרים.
אבישי ברוורמן: אבל אנחנו באנו פה לשיחה קונסטרוקטיבית.
אבישי ברוורמן: אנחנו נשקול גם להקים ועדת משנה לפיקוח, כדי שאתם תוכלו לדווח לנו.
אבישי ברוורמן: אני רוצה שבעוד כמה שנים, ד"ר שיינין יבוא ויגיד לנו: רבותיי, אני מציין את 1 במאי 2013 כיום העובדים, יום פריצת הדרך של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, לא מפטרים עובדים ב-1 במאי.
אבישי ברוורמן: לא, הוא כבר חתם על זה אתמול.
אבישי ברוורמן: מה אפשר לעשות... אני מבקש מעורכת-דין סיטון לקרוא את הצו.
<מלי סיטון: "צו הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה) (הארכת תוקף החוק), התשע"ג-2013 בתוקף סמכותי לפי סעיף 45(ב) לחוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה), התשס"ו-2006 (להלן – החוק), באישור הממשלה ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, אני מצווה לאמור: הארכת 1.
<מלי סיטון: תוקפו של החוק יוארך בחמש שנים נוספות, עד יום י"ג בטבת התשע"ח, תוקף (31 בדצמבר 2017).
<מלי סיטון: " החוק
אבישי ברוורמן: אנחנו מבקשים, בשם אלה שישבו כאן בעתיד, שלמרות שהצו יפקע בעוד חמש שנים, לא לחכות ארבע וחצי שנים כדי לבקש את תיקוני החוק כדי להאריכו.
אבישי ברוורמן: כדאי שתיזמו את תיקוני החוק קצת קודם, במידה שיהיו תיקונים.
אבישי ברוורמן: אנחנו נצביע: מי בעד?
אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור הצו – פה אחד הצו אושר.
אבישי ברוורמן: ד"ר שיינין, מר מוסקוביץ, צאו לדרך.
אבישי ברוורמן: אבל לפני זה תשמעו את הסיכום, שיירשם בחוק ויחייב אתכם: "בהתאם לסעיף 9(ג) בחוק, השר יגיש לממשלה ולוועדת הכלכלה של הכנסת עד 31 במרץ בכל שנה, דוח על ביצוע התכנית השנתית בידי הרשות, במהלך שנת התקציב שקדמה למועד הדיווח.
אבישי ברוורמן: הוועדה מתכוונת לקיים דיון בדוח הקרוב, וכבר פונה לסגנית השר, בבקשה לעקוב ולוודא את מסירת הדוח בזמן, כנדרש.
אבישי ברוורמן: באותו דיון תתייחס הוועדה גם לדוח לעניין ביצוע תכניות הלימודים העיוניים בנושא החינוך התעבורתי והבטיחות בדרכים, שעל שר החינוך להגיש לוועדת הכלכלה עד 31 במרץ בכל שנה, בהתאם להוראות סעיף 31(ב) לחוק.
אבישי ברוורמן: " אנחנו מתכוונים לקיים ישיבות נוספות, כנראה כל חצי שנה.
אבישי ברוורמן: אני שוקל גם להקים ועדת משנה, כדי שיהיה פיקוח אמיתי שייתן לכם את הגיבוי הדרוש.
אבישי ברוורמן: "הוועדה מבקשת", אני פונה לניצב-משנה פרלמן, שיעביר את זה לגופים הרלוונטיים, "לכלול במניין תאונות הדרכים והנפגעים גם את אותם אלה שנפגעים בתאונות חצר.
אבישי ברוורמן: לא מדובר בשטח ציבורי, אבל אין ספק שמדובר בהרוגים ואין ספק שמדובר בתאונות דרכים, ואי הכללתם מעוותת את הנתונים.
אבישי ברוורמן: " "הוועדה מבקשת מסגנית השר לשקול שוב את נושא הפיטורים ברשות, כדי לוודא שלא תהיה בעתיד פגיעה בבטיחות בדרכים.
אבישי ברוורמן: " את בממשלה, ואת יודעת טוב מאוד שזו העמדה והכוח של שר התחבורה ושלך, מול הקיצוצים.
אבישי ברוורמן: אני מודה לכל העושים במלאכה.
אבישי ברוורמן: אני חושב שאתם עושים עבודה נפלאה.
אבישי ברוורמן: ניצב-משנה פרלמן, אנחנו נשמח לבקר ולראות איך מתבצעת האכיפה, עדיין בלי כל האמצעים הטכנולוגיים שאנחנו מקווים שנספק לכם.
אבישי ברוורמן: תודה ובהצלחה.
רונן הופמן: בוקר טוב לכולם, תודה שהגעתם.
רונן הופמן: אנחנו מבקשים לפתוח את הישיבה של ועדת הכלכלה.
רונן הופמן: הנושא שעל סדר-היום הוא נושא כבד בעיני.
רונן הופמן: הוא נושא שקשור בביורוקרטיה מצד אחד, ומצד שני, בנושא הכבד של המכרזים, של שאלת הפטור ממכרזים, של שאלת דיווח בעניין מכרזים, של שאלת התאום ומנגנוני הבקרה והפיקוח שלנו כמחוקקים על הרשות המבצעת וההדדיות בעניין הזה.
רונן הופמן: אני אבקש בפתח הדברים מיוזם הדיון, חבר הכנסת אורי מקלב, להציג את המקרה הנדון ומיד אחר כך נפתח את הנושא לדיון ושאלות.
רונן הופמן: בבקשה.
אורי מקלב: תודה רבה לך אדוני היושב-ראש שהואלתם לקיים את הדיון הזה בפתחה של קדנציה של ועדת הכלכלה, עם מינוי היושב-ראש.
אורי מקלב: המסר כאן הוא חשוב על אף שזה בעצם דיון שחוזר על עצמו או שבא לפקח ולעשות בקרה על מה שאנחנו דנו.
אורי מקלב: לפעמים יש חשיבה והרגשה שאחרי בחירות וקדנציה אחרת מטאטאים את הנושאים מתחת לשולחן של ועדות או של נציגי הציבור – אז הנה, אנחנו עקביים בעניין הזה ואנחנו מעלים את הנושא הזה שוב.
אורי מקלב: אני חושב שיש בזה מסר ערכי.
אורי מקלב: תודה גם למנהלת הוועדה שעומדת בכל הנושא הזה.
אורי מקלב: היא זו שמקבלת ומדווחת גם במהלך החודשים הללו – יש המשכיות לוועדת הכלכלה.
אורי מקלב: זה דבר חשוב מאוד.
אורי מקלב: חברי, האורחים, חברי חבר הכנסת פייגלין, אנשי משרד התחבורה, בפתח הדברים חשוב להגיד שגם אם תשמע בדברי ביקורת – זאת לא ביקורת אישית על משרד התחבורה.
אורי מקלב: באופן כללי אנחנו יודעים שנעשית שם עבודה טובה – יהודה ושלמה נמצאים פה – אבל באופן טבעי, אם לא הייתה קדנציה חדשה, היינו מתכנסים להמשך דיו, אבל מכיוון שחלק מהחברים חדשים אז אנחנו ממש ב- Briefניתן איזה תקציר למה שקורה.
אורי מקלב: משרד התחבורה מקיים היום את מערכת הבקרה שלו, הפיקוח שלו, האכיפה, ההרתעה, הקנסות שהוא נותן, סנקציות כספיות על-ידי חברה חיצונית שההתקשרות שלה היא דרך מכרז שנעשה, אני מניח, על פי כל כללי המכרזים.
אורי מקלב: אנחנו כבר יכולים לעצור בחלק הזה של המכרז – אנחנו מדברים על חברה אחת שמשמשת בתפקידה, זוכה במכרז, כבר 10 שנים רצופות – מ-2003 עד 2013.
אורי מקלב: אפשר לשאול אם נעשה מכרז על פי דין אז מה קרה?
אורי מקלב: אם כל שנה-שנתיים עושים מכרז והם זוכים, אז זה ייזקף לזכותם.
אורי מקלב: אבל אנחנו צריכים להגיד שהם זכו במכרז בסך הכול פעם אחת בשנת 2003 ואחרי זה ב-2007, והנה אנחנו נמצאים ב-2013 ועד רגע זה המכרז עדיין לא הופעל, לא יצא והם לא זכו.
אורי מקלב: שלא נחשוב שמדובר בסכומים של מה בכך:
אורי מקלב: אם אנחנו שואלים היום איפה הכסף – אנחנו צריכים לדעת שמדברים על סכומים של למעלה מרבע מיליארד שקל שהחברה הזאת מקבלת.
אורי מקלב: אני לא אומר שום דבר נגד החברה, אנחנו מדברים על ההתקשרות, על היקף ההתקשרות – יכול להיות שהחברה עושה עבודה טובה מאוד.
אורי מקלב: למעלה מרבע מיליארד שקל ואף למעלה מכך, החברה הזאת קיבלה.
אורי מקלב: הסכום המדויק הוא 254,507 מיליון שהחברה קיבלה עד היום.
אורי מקלב: הוועדה הזו, לעת הזו כמעט – ב-9.5.2012 – ועדת הכלכלה קיימה דיון בו שאלנו לגבי המכרז הבא והתבשרנו שעד סוף 2012 יהיה מכרז.
אורי מקלב: אחרי שמיצו את הזמן שהוקצב להם במכרז, לאחר מיצוי הארכה אחת והארכה שנייה, הגיע כמובן הזמן לצאת במכרז.
אורי מקלב: עד רגע זה, 6.5.2013, אנחנו עדיין לא יודעים על תאריך למכרז, המכרז לא יצא.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שאולי נעשו תהליכים.
אורי מקלב: כמובן שברגע האחרון, אולי אפילו אחרי הרגע האחרון, אני חושב שרק ב-14 בדצמבר 2012 הוגשה בקשה לדחייה של המכרז על-ידי משרד התחבורה.
<לאה ורון: אדוני, אתה צריך להבהיר שלגבי חברת יחזקאל ריבה ושות' והפיקוח והבקרה של התחבורה הציבורית פורסם שהמדינה תשלם 31 מיליון.
<לאה ורון: הסכום הפנטסטי שהזכרת הוא כלל ההתקשרויות של החברה עם משרד התחבורה.
<שלמה כץ: ל-10 שנים.
אורי מקלב: הוועדה טוענת שההתקשרות של החברה הזו עם משרד התחבורה בהיקפים של 40 מיליון ₪ לשנה - - -
<רן מלמד: והחשב הכללי הביע מורת רוח רבה מההתנהלות הזאת.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על 40 מיליון ₪ – זה לא דבר של מה בכך.
אורי מקלב: הזכרתי הסכום המצטבר של רבע מיליארד אבל אנחנו מדברים על התקשרות של 40 מיליון ₪ בשנה, זאת לא התקשרות קטנה.
משה זלמן פייגלין: מה הם בדיוק עושים?
אורי מקלב: הם מבטיחים את רמת השירות לציבור הנוסעים, עמידה בהתקשרויות של משרד התחבורה מול החברות הציבוריות.
אורי מקלב: זאת אומרת שהם מפקחים בעצם על חברות התחבורה הציבוריות - - -
רונן הופמן: נמצא כאן מנכ"ל החברה ואני מיד אבקש ממנו להתייחס.
אורי מקלב: הוא נותן את השירות, אבל מי שמבקש את השירות זה משרד התחבורה.
רונן הופמן: כן, נשמע גם את משרד התחבורה.
אורי מקלב: מכיוון שזאת ועדה משודרת, ברשותך אדוני היושב-ראש, אני אסביר בקצרה מה תפקידם: תנאי רישיון והפעלה, לתת ציוני איכות, מעקבים, עלייה לביקורת, אכיפה ובקרה על מגוון של נושאים.
אורי מקלב: הם באמת יעלו את זה.
אורי מקלב: עכשיו, הנושא הזה של אי יציאת המכרז: המצב הוא שגם הבקשות מגיעות ברגע האחרון.
אורי מקלב: אני מניח שאם אני הייתי יושב בוועדת המכרזים, מה היה אפשר לעשות אם היו אומרים: אם אני לא אעשה את זה אז אין מכרז ואין מי שיעבוד.
אורי מקלב: אני יכול רק לצטט את מה שאמר נציג משרד התחבורה ב-2007 כשביקש דחיות.
אורי מקלב: הוא אומר: בגלל מורכבות המכרז – יש לנו כמה פרמטרים – ולכן אנחנו צריכים עוד דחייה ועוד דחייה.
אורי מקלב: אותם דברים, יסלח לי מי שהכין את הדרשה, את הדברים, אני מניח שהוא יגיד את זה עוד פעם.
אורי מקלב: אם יש לי עוד כמה דקות לדבר אז אפשר לשנות את התשובות שהיו ב-2007.
אורי מקלב: יש לך זמן, שלמה, להגיד כמה דברים אחרים ולא את התשובות הידועות לנו לשאלה למה המכרז לא יצא.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על עוד דבר – השקיפות שבדוחות של החברה: אני חושב שאין כמו העידן היום – אבל זה גם היה נכון בעבר – אחד הכלים החשובים שיש למשרד התחבורה, וממילא גם לציבור, זה האכיפה על התחבורה הציבורית.
אורי מקלב: החברות הציבוריות הן הגוף שנותן שירות ישירות לאזרח.
אורי מקלב: מיליוני אנשים משתמשים בשירות הזה, זה נותן שירות למאות אלפי אנשים שבאופן קבוע משתמשים, לציבור מזדמן.
אורי מקלב: העבודה שצריכה להיעשות בנושא הזה צריכה להיות עבודה מאוד-מאוד רחבה.
אורי מקלב: בסופו של דבר זכותו של הציבור לדעת – בצורה שמפרסמים את הדוחות שהציבור יידע במה מדובר, מה התוצאות של המבחן, באילו כללים עמדו ומה נעשה למי שלא עמד בכללים האלה.
אורי מקלב: למשל, אחת השאלות שאני מבקש לשאול היא לא רק מה סכום הקנסות שנקנסו החברות בסופו של דבר – זה אחד הפרמטרים, הגורמים המרתיעים – אלא גם מה הסכום שהושת עליהם ומה שולם בפועל.
אורי מקלב: כפי שאנחנו יודעים, במשא ומתן שנעשה בתוך החדרים יכולים להיות פערים מאוד-מאוד גדולים בין מה שהחברה ביקשה להשית או שהמליצה להשית לבין מה שבאמת הושת בפועל.
אורי מקלב: לדעת למה, באילו נסיבות ואיך באמת מורידים את הדברים.
אורי מקלב: גם משרד התחבורה, חובתו לעת הזו כשאנו נמצאים במחאה חברתית – זאת לא רק כותרת של מחאה חברתית – הציבור מבקש לקבל שירות הוגן יותר, אמין יותר ואמתי יותר.
אורי מקלב: בחלק הזה של הבקרה מול הנוסע – לא בדיקה אם המכרז עומד בכל הפרמטרים בטיחותיים, שזה דבר חשוב מאוד, אם האוטובוס ישן או חדש, למשל, שם יש קנסות רבים לחברה – ציבור הנוסעים רוצה לדעת הרבה דברים: לוחות זמנים, דילוג של נסיעות.
אורי מקלב: אני אומר את זה בכל דיון ואני אגיד את זה גם הפעם:
אורי מקלב: כולנו יכולים לדון בתחבורה ציבורית, אבל מי שלא נוסע בתחבורה ציבורית, מי שלא מרגיש תחבורה ציבורית, שלא ידון.
אורי מקלב: זה כמו שאם אתה לא רעב, שבע – אתה לא יכול להרגיש את הרעב.
אורי מקלב: מי שיש לו רכב פרטי אחד במשפחה הוא יודע שיש לו אלטרנטיבה, אבל ציבור שלם של אנשים שחי רק על התחבורה הציבורית, התלות שלו - - -
אורי מקלב: אני כבר מסיים.
אורי מקלב: כאן אני אביא לכם רק דוגמה אחת, אדוני היושב-ראש ברשותך – אולי בהמשך אני ארחיב קצת – היום אין שום גורם הרתעה לנהגים.
אורי מקלב: ניקח למשל את נהגי המוניות בהתנהלות שלהם מול הנוסעים: הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה מול הנוסע ואין גוף שישפוט אותו, יבקר אותו.
אורי מקלב: אין למשרד התחבורה היום שום מערכת, בוודאי לא יעילה ולא אפקטיבית אם בכלל, בנושא העמדה לדין, פיקוח, שימוע.
אורי מקלב: הדבר היחיד שיש לכל הנוסעים שמתלוננים על אוטובוס זה שהם לא עומדים מול הנהג אלא עומדים מול החברה.
אורי מקלב: לחמי היה יקב ירושלמי מאוד-מאוד עתיק.
אורי מקלב: היינו אז זוג צעיר אחרי החתונה וראיתי כמה עוולות שנעשות אצלו ביקב.
אורי מקלב: חשבתי שהנה, הבחור הצעיר מגיע, מבין עניין וביקשתי ממנו להתייעל.
אורי מקלב: הוא אמר: תשמע טוב בחור, כל עסק שלא יודע מראש להכניס בחשבון שהנהג הזה עושה לו נזקים והנהג ההוא לוקח כמה יינות – ואחרי זה מוכר אותם – בטענה שהוא עושה החלפות לחנויות, שלא ינהל עסק.
אורי מקלב: כל חברת הסעות ציבורית היום צריכה לקחת בחשבון שהיא צריכה לשלם כמה קנסות בתוך התקציב שלה ובזה תגיד "שלום עלייך נפשי".
אורי מקלב: המשפט האחרון, יש לנו הרגשה מאוד קשה בגלל הניסיון להסתיר את הדוחות האלה, הניסיון למנוע מהציבור את כל המידע ואת כל מימד השקיפות בדבר שהוא כל כך חשוב לציבור הצרכנים בתחבורה ציבורית.
אורי מקלב: אני חושב שזאת מטרת הדיון שלנו ואני מודה לך על כך, אדוני היושב-ראש.
רונן הופמן: תודה רבה לחבר הכנסת מקלב.
רונן הופמן: אני מבקש לפנות לנציגי משרד התחבורה – ברשותכם, אם אפשר בשולי הדברים, אבל לא כל כך בשוליים, להתייחס גם לשמועה שמחירי התחבורה הציבורית צפויים להתייקר, אם אפשר להבין מה קורה בעניין הזה בקצרה ואז לעבור גם לעניין המכרזים בכלל, ובפרט למכרז הנדון הזה, כולל העניין של השקיפות, אבל בעיקר לשתף אותנו בסיבת עיכוב מועד פרסום המכרז, מה קרה שם, כדי שאנחנו ובעיקר חברי הכנסת שלא היו כאן בדיונים הקודמים בנושא הזה יוכלו להבין את התמונה.
<יהודה אלבז: מחירי התחבורה הציבורית מתייקרים במועדים קבועים פעמיים בשנה, במידה והמדד הרלוונטי הגיע למינימום של 3%.
<יהודה אלבז: כבר זמן רב לא עלו מחירי התחבורה הציבורית – מיוני 2012 – בגלל חוסר במדד.
<יהודה אלבז: אני לא יודע מה יקרה ב-1 ביולי - - -
<לאה ורון: מר אלבז, תעצור לרגע ותציג את עצמך.
<לאה ורון: הפנו את תשומת לבי לכך שלא כל הציבור ולא כל חברי הכנסת מכירים אותך.
<יהודה אלבז: אני מתנצל.
<יהודה אלבז: אני מנהל אגף תחבורה ציבורית במשרד התחבורה וממלא מקום סמנכ"ל יבשה.
<יהודה אלבז: אני עוסק בתחום הזה כ-20 שנה ויותר ונהל ב-15 השנים האחרונות את אגף התחבורה הציבורית.
<יהודה אלבז: מחירי התחבורה הציבורית, אמרתי, עולים פעמיים בשנה בהתאם לעליית המדד.
<יהודה אלבז: קשה לי לנבא אם ביולי השנה נצטרך להעלות תעריפים או לא - - -
רונן הופמן: סליחה שאני קוטע אותך.
רונן הופמן: אני לא מדבר על המדד אלא על התייקרות ספציפית של 4% במחירי התחבורה הציבורית הצפויה להתרחש.
רונן הופמן: האם אתה מכיר את זה?
<יהודה אלבז: אין כל סיכום בין משרד האוצר למשרד התחבורה בעניין הזה.
רונן הופמן: אין סיכום בעניין הזה.
רונן הופמן: אז אולי ניגש באמת - - -
<יהודה אלבז: יכול להיות שהממשלה תחליט על כך – אז נבצע את החלטות הממשלה.
רונן הופמן: בסדר גמור, תודה.
רונן הופמן: עכשיו, אם אפשר, אבקש לגשת לעניין המכרז הספציפי.
<יהודה אלבז: אולי צריך להתחיל ולהגיד למה אנחנו בכלל עושים את הפעילות הזאת, ואני מודע שזו פעילות די חריגה בנוף הממשלתי.
<יהודה אלבז: כשייצאנו בשנת 200 לתהליך של הטמעת תחרות בענף התחבורה הציבורית, אם אתם זוכרים, עמדנו מול שני מפעילים היסטוריים, אגד ודן, שנתנו את מירב השירות ובסופו של דבר עשו את זה מתוך נוהג וניסיון וככה זה התפתח לאורך השנים.
<יהודה אלבז: בשנת 2000 חשבנו שהתהליך לא נכון, שאנחנו צריכים לשנות את הגישה ולפתוח את ענף התחבורה הציבורית למפעילים נוספים וכך עשינו.
<יהודה אלבז: אבל עשינו את זה מתוך חשש רב שאולי המפעילים החדשים שיפעלו מטעמים כלכליים גרידא יקפידו פחות על איכות השירות מהמפעילים ההיסטוריים שכמו כל מונופול מבוסס מנסה, פחות או יותר, לשמור על איכות השירות על מנת שלא יפתחו את הענף לתחרות.
<יהודה אלבז: מרגע שפתחנו את הענף לתחרות חששנו שאיכות השירות תרד ושהאזרחים ייפגעו בסופו של דבר.
<יהודה אלבז: על כן יצאנו, במקביל לפתיחת ענף התחבורה הציבורית לתחרות, בהליך של בקרה יזומה וסדורה על ענף התחבורה הציבורית.