GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי בלשניקוב: אין עוררין – אלה המנהלים הכי טובים שיש.
אבי בלשניקוב: אי אפשר לבוא לאף אחד בתלונות שהרצפה עקומה.
אבי בלשניקוב: סיפור הרצפה העקומה – לא אצלנו.
אבי בלשניקוב: לתעשייה שלנו יש את האנשים הכי מוכשרים שיש, ואנחנו ידעים מה לעשות ואנחנו מצטמצמים.
אבי בלשניקוב: והתחלנו כבר לנהל את העסק בצורה שונה.
אבי בלשניקוב: למה?
אבי בלשניקוב: כולם כאן מבינים למה.
אבי בלשניקוב: אנחנו ניהלנו משא ומתן במשך שנה וחצי, ובשלב מסוים הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו החליטה לחלט ערבות שנמצאת אצלה, כדי שהיא תוכל לגבות מערוץ 10 חוב ישן שתחילתו בשנים 2004, 2006, 2007.
אבי בלשניקוב: שנים רחוקות.
אבי בלשניקוב: חוב שמתגלגל.
אבי בלשניקוב: חברים, הרשות השנייה החליטה לחלט חוב, בדין ובצדק.
אבי בלשניקוב: לא הייתה לנו רבע טרוניה כלפי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, שמילאה את חובתה כלפי משלם המסים הישראלי.
אבי בלשניקוב: היא אמרה: החוב לא הוסדר – שלמו אותו.
אבי בלשניקוב: בעקבות החלטת המועצה והבלגנים שעשינו, שר האוצר החליט להקים את ועדת לוקר.
אבי בלשניקוב: ועדת לוקר הוקמה, בראשה עמד מנכ"ל משרד ראש הממשלה, לוקר, החשבת הכללית באוצר, ראש אגף התקציבים באוצר והצוותים שלהם.
אבי בלשניקוב: הצוות כולו לווה על ידי אבי ליכט, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, עם ליווי צמוד של היועץ המשפטי לממשלה, יהודה ויינשטיין.
אבי בלשניקוב: במיוחד כי נכנסנו לתקופה של הקדמת הבחירות.
אבי בלשניקוב: לכן כל דבר שעשו אתנו עשו בזכוכית מגדלת.
אבי בלשניקוב: בגלל תקופת הבחירות.
אבי בלשניקוב: באו אלינו עם מספר בקשות, בגלל הבחירות.
אבי בלשניקוב: למשל, "אל תיקחו את הרישיון שאתם זכאים לקחת בעוד שבועיים".
אבי בלשניקוב: בגלל הבחירות.
אבי בלשניקוב: הסכמנו.
אבי בלשניקוב: "ניתן לכם זיכיון לשלוש שנים".
אבי בלשניקוב: לאחר מכן, שוב בגלל הבחירות, "זיכיון לא לשלוש שנים אלא שנתיים".
אבי בלשניקוב: הסכמנו כמעט לכל דבר שממשלת ישראל והוועדה המקצועית הזאת דרשה.
אבי בלשניקוב: אנחנו אמורים, רבותיי חברי הכנסת, להכניס לקופת משלם המסים הישראלי, ליעל מבורך, שיושבת פה כנציגת אגף התקציבים, בדיוק עד ה-31 בחודש, את כל החובות מהשנתיים האחרונות של ערוץ 10, עד הגרוש האחרון, בלי הנחה ובלי תספורת.
אבי בלשניקוב: עשרות מיליוני שקלים.
אבי בלשניקוב: עד ה-31 בחודש הכול נכנס.
אבי בלשניקוב: עד הגרוש האחרון.
אבי בלשניקוב: אין הנחה של שקל.
אבי בלשניקוב: הכול משולם, עם ריבית.
אבי בלשניקוב: על החוב שערוץ 10 סוחב משנת 2004 קיבלנו הלוואה ממשלת ישראל בתנאים של ריבית והצמדה של חשב כללי, בלי הנחה.
אבי בלשניקוב: אמרתי לחשבת הכללית: על כל ריבית שאת תאמרי לנו כאן ועכשיו, אני נותן לך את מילתי, בגלל שאני מייצג כלי תקשורת.
אבי בלשניקוב: שלא תחששי, אני נותן לך את מילתי.
אבי בלשניקוב: מה שתחליטי – אני לא מתווכח.
אבי בלשניקוב: לא מתווכח, על מנת לא ליצור שום סיטואציה של אי נוחות.
אבי בלשניקוב: מה שקבעה החשבת הכללית, להלן שומרת הסף של המדינה, זה מה שהחלטנו וזה מה שקיבלנו.
אבי בלשניקוב: בניגוד לפרסומים כאלה ואחרים, ערוץ 10 לא קיבל לצורך העניין הנחות כאלה ואחרות.
אבי בלשניקוב: גם את ההלוואה הזאת אנחנו משלמים תמורת ערבות, כולל ערבות בנקאית של בעל הבית, בריבית והצמדה מלאה.
אבי בלשניקוב: ערוץ 10 לא קיבל שום הנחה.
אבי בלשניקוב: בא בעל הבית של ערוץ 10...
אבי בלשניקוב: אגב, לערוץ 10 יש ארבעה בעלי מניות.
אבי בלשניקוב: בעל מניות הרוב, שיש לו 51%, שתופס את הישראליות, זה יוסי מימן, שהכניס עד היום לערוץ 10 מעל מ-120 מיליון דולר מכספו הפרטי.
אבי בלשניקוב: הוא לא יראה את הכסף הזה לעולם.
אבי בלשניקוב: ישנם עוד שני שותפים.
אבי בלשניקוב: האחד ארנון מילצ'ן, שהוא טייקון תקשורת עולמי, שלפני שלוש שנים החליט מסיבותיו הוא שבמדינת ישראל הוא לא יכול להסתדר עם הרגולציה.
אבי בלשניקוב: יש יותר מדי כאבי ראש.
אבי בלשניקוב: עדיף לעשות טלוויזיה בכל מקום בעולם, אבל לא במדינת ישראל.
אבי בלשניקוב: הגיע עוד אחד, טייקון קטן בתחום הטלוויזיה: רופרט מרדוק, שפתח את כנס המשקיעים של שר האוצר לפני חצי שנה בניו-יורק, שבו קראו למשקיעים לבוא לארץ.
אבי בלשניקוב: גם הוא בעל מניות בערוץ 1, וגם הוא התייאש מהרגולציה של מדינת ישראל.
אבי בלשניקוב: גם הוא.
אבי בלשניקוב: לפני שלוש שנים הוא אמר לנו:
אבי בלשניקוב: don't call me, I will call you.
אבי בלשניקוב: גם הוא עדיין בעל מניות, כמו ארנון מילצ'ן.
אבי בלשניקוב: אבל הרגולציה של מדינת ישראל, לדורותיה הרחיקה את שניהם מכאן.
אבי בלשניקוב: נשאר בעל מניות אחד, כולו 24.5%.
אבי בלשניקוב: זה הכול.
אבי בלשניקוב: בשנתיים האחרונות רונלד לאודר, נשיא הקונגרס היהודי העולמי, הוא זה שמחזיק ומזרים את הכסף לערוץ 10.
אבי בלשניקוב: אנחנו, חבריי ואני, שאגב מובילים יחד אתי את המאבק, כולל חברתי הטובה ושותפתי מיכל גרייבסקי, יושבת-ראש ועדת הכספים של הערוץ ויושבת-ראש "נענע", נפגשנו בשנתיים האחרונות עם עשרות משקיעים בעולם.
אבי בלשניקוב: לאן לא הגענו.
אבי בלשניקוב: כל אחד בא ואמר לנו: תגמרו את ענייני המשא ומתן עם הממשלה, ואז נדע לאן אנחנו נכנסים ונבוא בשמחה.
אבי בלשניקוב: שנה וחצי, חברים, אנחנו לא מסוגלים לתת להם תשובות.
אבי בלשניקוב: לא מסוגלים לתת להם תשובות.
אבי בלשניקוב: "מה עם החוב?", "מה עם זה?", "מה עם זה?" ו"מה עם זה?" – אין תשובות.
אבי בלשניקוב: אנחנו שנה וחצי מתברברים בתוך עצמנו, ולכן גם לא באים משקיעים.
אבי בלשניקוב: משקיעים מגיעים איפה שיש אופק ברגולציה.
אבי בלשניקוב: תן לנו אופק, נביא לך משקיעים.
אבי בלשניקוב: משקיעים זה לא עם של מטומטמים.
אבי בלשניקוב: הם באים לשים את הכסף הפרטי שלהם ורוצים רווח.
אבי בלשניקוב: רונלד לאודר לבד שם בשנתיים האחרונות למעלה מ-100 מיליון שקל.
אבי בלשניקוב: בהסדר הנוכחי רון לאודר התחייב להזרים בשנה הקרובה עוד 80 מיליון שקל בנוסף ל-100 מיליון הדולרים שהוא שם עד היום, כשהוא יודע שגם את 80 מיליון השקלים האלה הוא לא יראה לעולם.
נחמן שי: אז למה הוא משקיע אותם?
אבי בלשניקוב: כי "ישנם עוד אנשים כמו האיש ההוא".
אבי בלשניקוב: אין סיבה אחרת, נחמן שי.
אבי בלשניקוב: אני אומר לך, לרונלד לאודר יש אחריות קודם כול כלפי העובדים שלו.
נחמן שי: אני לא מלגלג.
אבי בלשניקוב: הוא רואה את עובדי ערוץ 10 כעובדים שלו, כמשפחה שלו, וכואב לו עליהם.
אבי בלשניקוב: ויש לו גם ערכים.
אבי בלשניקוב: הוא נשיא הקונגרס היהודי העולמי.
אבי בלשניקוב: הוא יהודי, וחשובה לו מדינת ישראל.
אבי בלשניקוב: הוא רוצה שזו תהיה מדינה דמוקרטית, עם פלורליזם וחופש ביטוי.
אבי בלשניקוב: חברים, שלא יהיו אי הבנות – תמחקו את כל הקלישאות שטייקונים מגיעים לשלוט בכלי תקשורת מסחריים על מנת לשלוט.
אבי בלשניקוב: תשאלו את מוזי ורטהיים או את אודי אנג'ל ושאר החבורה הנפלאה הזאת, שכולם פילנתרופים בתעשייה הזאת, האם אפשר להשפיע על אבי וייס.
אבי בלשניקוב: אני מודיע לכם שלא, אי אפשר.
אבי בלשניקוב: לכן הקלישאות האלו של טייקונים שמחזיקים כלי תקשורת על מנת להשפיע – אין השפעה ולא כינים, כלום, אלה שטויות במיץ עגבניות.
קריאה: אלה לא קלישאות.
אבי בלשניקוב: חברים, לנו יש כוונה, אנחנו רוצים להמשיך לעבוד, אנחנו רוצים להמשיך ליצור, אנחנו רוצים להמשיך לפרנס.
אבי בלשניקוב: זאת תעשייה שנותנת מקומות עבודה לעשרות אלפי משפחות.
אבי בלשניקוב: אנחנו צריכים אופק ברגולציה.
אבי בלשניקוב: אני אומר לכם פה דבר שלא כל כך נהוג להגיד בין קולגות בתחומים כאלה ואחרים ובין מתחרים: אני קורא בעיתונים וגם יודע משיחות שהדרישות של רשת וקשת הן גם הדרישות שלנו.
אבי בלשניקוב: זה מאותו הפה, אותה הצעקה.
איתן כבל: אבי, על מה אתם מתחייבים לנו כדי שבסופו של התהליך לא נגיע לכאן?
אבי בלשניקוב: חברים, ממשלת ישראל, באמצעות ועדת לוקר ושר האוצר, הגיעה אתנו להבנות וחתמה על הסדר.
אבי בלשניקוב: חברי הוועדה גם שמעו על המצוקות, ועל חלק מהנושאים הם אמרו לנו: "אחרי הבחירות, כשתקום ממשלה חדשה.
אבי בלשניקוב: אנחנו מבינים ללבכם, אתם צודקים בנושאים כאלה ואחרים, אבל יש גבול לכמה אנחנו יכולים לתקן את השוק ערב הבחירות".
אבי בלשניקוב: ואתם יודעים מה, אפשר להבין.
אבי בלשניקוב: אתה שואל מה אנחנו מתחייבים?
אבי בלשניקוב: אנחנו מתחייבים שאם ממשלת ישראל תיתן לנו לעבוד ותיתן לנו אופק רגולטורי, אנחנו נעסיק עוד עובדים.
אבי בלשניקוב: אנחנו נגדיל את התעסוקה במדינת ישראל, אנחנו נקלוט עוד עובדים.
אבי בלשניקוב: אנחנו נגדיל את התעשייה הזאת.
אבי בלשניקוב: רבותיי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם: התקשורת זה לא איזשהו ענף, זו תעשייה.
אבי בלשניקוב: כמו תעשיית ההיי-טק והטקסטיל.
אבי בלשניקוב: זוהי תעשייה לכל דבר ועניין.
דני דנון: אבי, שאלה פשוטה: יש פה הצעת חוק, היא מקובלת עליך או לא?
אבי בלשניקוב: רק עוד משפט אחד שחשוב לי להגיד.
כרמל שאמה-הכהן: מר בלשניקוב, תתייחס בסיכום של דבריך לשאלה האם הצעת החוק הממשלתית שהונחה על שולחן ועדת הכלכלה היום היא נוסחה שתאפשר לכם לעבוד, או לא.
אבי בלשניקוב: אני אגיד רק עוד שני משפטים.
אבי בלשניקוב: רבותיי, לא כל יום יש הזדמנות לכנס את הוועדה לנושאים האלה ולנושא הזה.
אבי בלשניקוב: עוד משפט אחד, חברים.
אבי בלשניקוב: התעשייה הזאת היא תעשייה שמייצאת היום.
אבי בלשניקוב: חברים, תעשיית התקשורת במדינת ישראל מייצרת פורמטים שמוקרנים ומועתקים היום בכל העולם.
אבי בלשניקוב: אנחנו, רשת וקשת הופכים להיות אימפריה של פורמטים שמכניסה המון כסף למדינת ישראל.
אבי בלשניקוב: וצריך לראות את התעשייה הזאת כאחד ממנועי הצמיחה במדינת ישראל.
אבי בלשניקוב: לא רק היי-טק, גם אנחנו.
אבי בלשניקוב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את שר האוצר, ד"ר יובל שטייניץ, שהיה אתנו לאורך כל הדרך, מהיום הראשון, ביושרה ובהגינות.
אבי בלשניקוב: הוא נתן לנו תמיד אוזן קשבת.
אבי בלשניקוב: הוא קיבל החלטה, מינה צוות מקצועי, ואמר שמה שהצוות המקצועי יחליט ברוב קולות, הוא יקבל.
אבי בלשניקוב: והוא קיים את הבטחתו.
אבי בלשניקוב: ואני חושב שהצעת החוק שמגיעה היום לכאן, שמבוססת על מתווה לוקר, מבורכת מבחינתנו.
אבי בלשניקוב: אני מודה לממשלת ישראל על כך שיזמה את זה, אני מודה לעומד בראשה על שהחליט לאשר את המלצות הוועדה.
אבי בלשניקוב: אני מאוד מודה לכל אלה שסייעו לנו ועזרו לנו.
איתן כבל: בלשניקוב, כמה שנים לא נראה אותך אחרי זה?
איתן כבל: אני מדבר ברצינות.
איתן כבל: אחרי כל הדברים האלה וכל התודות האלה, האם יש מצב שלא תידרשו לבוא לכאן לפחות קדנציה?
קריאות: שנתיים מקסימום.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, לשמור קצת על סדר.
שלמה מולה: אבי, אתה מתנה את זה שלא תבואו אלינו לכאן בזה שאפשר יהיה להתמודד עם שאלת הרגולציה.
יובל צלנר: יש לי שאלה קצרה.
יובל צלנר: אבי, במצב הנוכחי, האם אתם מגיעים לסוג של פשרה עם משרד האוצר בגלל שיש חרב על הצוואר או בגלל שאתם באמת חושבים שזה המודל שנכון לערוץ 10?
נחמן שי: אנחנו עוד לא יודעים את הפשרה.
נחמן שי: לא שמענו, הממשלה לא הציגה.
אבי בלשניקוב: אני רוצה לענות לדברים של חלק מחברי הכנסת.
אבי בלשניקוב: אני חושב שגם אמרתי וגם רמזתי יותר מדי.
אבי בלשניקוב: אני חושב שהדבר החשוב ביותר ברגע שימונה שר תקשורת חדש בממשלה הבאה, זה שהוא יקים ועדה באופן מידי בגיבוי מלא של ראש הממשלה, והוועדה הזאת תשב ותוך שלושה חודשים תמליץ לממשלה על שינויים אמתיים וחשובים בתחום הרגולציה בטלוויזיה המסחרית.
אבי בלשניקוב: אני חושב שכל סיסמה וכל אמירה כרגע תהיה מיותרת.
אבי בלשניקוב: אני חושב שזה נכון שהכנסת תקבל החלטות על בסיס של ועדות מקצועיות.
אבי בלשניקוב: אני חושב שוועדת לוקר, שבראשה עמד מנכ"ל משרד ראש הממשלה, עשתה עבודה טובה.
אבי בלשניקוב: היא לא השלימה אותה, אבל אני חושב שהיא עשתה צעד חשוב, ואני רוצה לומר, בשם משפחת עובדי ערוץ 10, שאנחנו מודים על כך.
אבי בלשניקוב: והדבר הכי חשוב בשבילי ובשביל עמיתתי: כאלה שמובילים היום את דירקטוריון ערוץ 10, אנחנו רוצים היום בסוף הקריאה השנייה והשלישית לקבל החלטה שמבטלת את מכתבי הפיטורים של 600 העובדים של ערוץ 10, כדי שיוכלו להיות רגועים בשישי שבת.
אבי בלשניקוב: תודה רבה לכם.
כרמל שאמה-הכהן: תודה לאבי בלשניקוב, יושב-ראש ישראל 10.
כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא, אבי צבי, בבקשה.
אבי צבי: האמת היא שאין לי ספיץ' מוכן לרגע הזה.
אבי צבי: אני מרגיש שאת הספיצ'ים עשינו בעבר, כשישבנו לפני שנה וחצי בפורום הזה.
אבי צבי: ערוץ 10 אמרו אז שהם בחדר מיון, ואני אמרתי שאם הם בחדר מיון אז אנחנו באמבולנס בדרך.
נסים זאב: סליחה, אנחנו בפגרת בחירות - - -
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זאב, מה הבעיה?
נסים זאב: תסיימו את הישיבה ותעלו לכנסת להצבעה בבקשה.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זאב, אנא תפוס את מקומך.
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, מר צבי.
אבי צבי: יש לי שתי נקודות חשובות, ואז אומר מילה על המתווה.
אבי צבי: אנחנו חזרנו ואמרנו בצורה ברורה בעיתונים, בוועדות, בכנסים, בחדרים סגורים, בכל פורום אפשרי, שמדינת ישראל צריכה לעשות כל מה שהיא יכולה כדי להציל את ערוץ 10.
אבי צבי: אנחנו אומרים את זה בצורה ברורה.
אבי צבי: אנחנו לא יפי נפש, אנחנו לא דמוקרטים גדולים, אנחנו לא פלורליסטים – אנחנו עושים את זה מתוך חשיבה עסקית ואחריות לתפקיד שלנו.
אבי צבי: אם אתם שואלים אותי האם המתווה של ערוץ 10 מספיק טוב כדי לפתור את הבעיה לטווח ארוך, אז התשובה היא לא.
אבי צבי: האם זה מספיק כדי לפחות להעביר אותנו פרק זמן כלשהו עד שהדיון האמתי במבנה השוק יתקיים?
אבי צבי: כן, זה מספיק.
אבי צבי: חובתה של הכנסת הזאת, בימיה האחרונים, להציל את ערוץ 10, נקודה.
אבי צבי: דבר שני, זו לא פעם ראשונה שמצילים את ערוץ 10.
אבי צבי: לערוץ 10 קשה להתמודד עם ערוץ 2.
אבי צבי: קשה במבנה השוק הזה, קשה בשוק המתכווץ הזה, קשה.
אבי צבי: זו לא פעם ראשונה.
אבי צבי: בכל הפעמים הקודמות ישבנו מנגד, כי מצבו של ערוץ 2 היה לפחות סביר.
אבי צבי: לפחות לא ריחף איזה איום מעליו.
אבי צבי: ישבנו בשקט ונתנו לכנסת הזאת להקל על ערוץ 10.
אבי צבי: וערוץ 10 אכן קיבלו הקלות אין-סוף, ואין טעם לדבר על זה, זה עבר.
אבי צבי: לא ביקשנו ולא נלחמנו.
אבי צבי: אבל היום, ברגע הזה, מצבנו דומה אם לא זהה.
אבי צבי: הדרכים שלנו שונות, יש לנו דרכים שונות להעביר את המסר שלנו אליכם, לעיתונים, לדעת הקהל.
אבי צבי: אבל אני אומר לכם שכשמסתכלים על המספרים, על הזרמות הבעלים, על הקושי, על הקיצוצים, לחץ, ביטולי הפקות, מבנה התחרות – מצבנו זהה.
אבי צבי: והפעם ערוץ 2, כמקשה, חייב לקבל כל הקלה – כל הקלה – שמדינת ישראל עומדת לתת לערוץ 10, אחד לאחד.
אבי צבי: ברור לנו, לצערנו, שהימים הם ימים של לפני בחירות, והכול מסריח.
אבי צבי: הכול לא נראה טוב.
אבי צבי: פעולות המחאה שלנו נראות לא טוב בתזמון שלהן – כאילו אנחנו עושים אותן כדי להפעיל לחץ על הפוליטיקאים רגע לפני הבחירות וכדי להשפיע על דעת הקהל.
קריאות: "לא, מה פתאום".
אבי צבי: אבל הוא לא טוב גם מהצד השני.
אבי צבי: כי כשמנהלים דיון עם הרגולטור, שמורכב במדינת ישראל מהמון גופים, אז יש לרגולטור קושי להיענות מבלי להיראות כאילו הוא קונה את דרכו לתקשורת.
אבי צבי: גם זה לגיטימי.
אבי צבי: ובלחץ הזמן שאנחנו נתונים בו קשה מאוד לבנות משהו יסודי.
אבי צבי: כרגע, אם תאפשרו את החקיקה לתיקון התנאים של ערוץ 10 ואת החקיקה המשלימה לתיקון התנאים של ערוץ 2, אתם תיתנו את האוויר הנדרש לשנה וחצי-שנתיים הקרובות, ואז אפשר יהיה לקיים דיון ולפתור את בעיות השורש של השוק המשתנה הזה.
יואל חסון: ההצעה שמונחת על השולחן עונה על מה שאתה אומר?
נחמן שי: אנחנו עוד לא יודעים אותה.
אבי צבי: אני לא אדבר רגע על ערוץ 10, אלא אגיד מילה הזווית של רשת, ויש לי יסוד סביר להניח שזה לא רחוק גם מהזווית של קשת.
אבי צבי: ביקשנו שבע נקודות שמתאימות את התנאים שלנו לתנאים של ערוץ 10.
אבי צבי: קיבלנו נקודה וחצי.
אבי צבי: חמש נקודות, שהן הנקודות הכלכליות, הפיננסיות, התזרימיות, אלה שיורידו לי את פלטפורמת ההוצאות – אותן לא קיבלנו.
אבי צבי: לא קיבלנו, כי זה לא נראה טוב לתת.
נסים זאב: אבל למה התעוררתם רק עכשיו?
נסים זאב: זה לא נראה טוב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תאמין לי שהם התעוררו לפני הרבה זמן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מנסים להרדים אותם אמנם, אבל הם כולם התעוררו מזמן כבר.
נסים זאב: בעידן הזה, כשערוץ 10 נמצא בקריסה, להעלות את ערוץ 2 – אתה יודע שהדבר הזה לא ילך.
נסים זאב: אפשר אולי לבקש שהממשלה הבאה כן תדון ב - - -
אבי צבי: אדוני, אני מבקש סליחה, אבל אני לא חושב שהתעוררנו עכשיו.
אבי צבי: אני ישבתי בכנסת ישראל הרבה יותר פעמים ממה שתכננתי בחיי.
אבי צבי: אני לא נואם כיכרות, אבל אני נואם פה פעם עשירית.
אבי צבי: הפרוטוקולים מלאים בדברים של ערוץ 10, קשת ורשת.
אבי צבי: אנחנו זועקים.
אבי צבי: מבחוץ זה נראה אחרת, אני יודע.
אבי צבי: מבחוץ רואים "דה ווייס", רואים "מאסטר שף", רואים את יונית לוי - - -
קריאה: זה כל מה שרואים אצלכם.
אבי צבי: מבחוץ זה נראה כאילו העוצמה הכלכלית קיימת, אבל הדוחות הכספיים של שלוש החברות יושבים אצל הרשות השנייה וקל מאוד לראות מה המשכורות שמשלמים בתעשייה הזאת, קל מאוד לראות מה עלות ההפקה, וקל מאוד לראות בעיקר מה הזרמות הבעלים שנעשו.
אבי צבי: חברים, מדובר על עשרות מיליוני שקלים.
אבי צבי: האם מישהו זוכה להשפעה או לכוח מזה?
אבי צבי: לא, זה הולך לתרבות.
אבי צבי: זה הולך גם לדרמות של האדון שיושב מאחוריי, זה הולך לדוקומנטרי, זה הולך לחדשות ואקטואליה שלוש וחצי שעות ביום, וזה הולך לבידור.
אבי צבי: רק כדי שנקבל מושג, מדובר על 92 מיליון שקל בשנה.
אבי צבי: כן, זה הולך לכל סט הדברים האלה.
אבי צבי: אני אתן לכם מספרים.
אבי צבי: קשת ורשת שילמו בשש וחצי שנות הזיכיון הראשונות שלהן מעל 700 מיליון שקל למדינת ישראל.
אבי צבי: שמעתם את המספר?
אבי צבי: 700 מיליון שקל.
אבי צבי: תמלוגים, דמי זיכיון, חלק יחסי של BID, עמלות הפצה.
אבי צבי: תדמיינו רגע את המספר.
איתן כבל: אבל אתם ידעתם על מה אתם מתמודדים.
אבי צבי: במכרז?
אבי צבי: זו השאלה הכי טובה.
איתן כבל: אני לא עוקץ אותך.
אבי צבי: אני יודע שאתה לא עוקץ אותי.
אבי צבי: אני עונה ברצינות.
אבי צבי: היה סעיף אחד במכרז שהתעלמו ממנו:
אבי צבי: שבתום שנתיים לתקופת הזיכיון תיעשה בדיקה כלכלית של מצב השוק וייעשו התאמות.
אבי צבי: ההתאמה הזאת לא נעשתה.
אבי צבי: תיקון: היא נעשתה באופן חלקי.
אבי צבי: הרשות השנייה בדקה את מצב התוכן ועשתה התאמות תוכן.
אבי צבי: אבל כל התשלומים למדינה, 700 מיליון שקל בשש שנים, הדברים האלה לא נעשו.
אבי צבי: והלחץ נערם ונערם ונערם, והוא מכופף אותנו למטה.
אבי צבי: אם הייתי יכול לבקש היום, הייתי מבקש שתאשרו לערוץ 10 ותאשרו את המתווה של ערוץ 2, שעוד מתקיים עליו סוג של דיון.
אבי צבי: תחפשו את הדרך להקל עלינו כלכלית ולעבור את החודשים הקרובים.
אבי צבי: ובכנסת הבאה, כשיהיה שר תקשורת חדש, שר אוצר, רשות שנייה, נלך לדיון עומק.
נחמן שי: אל תהיה אופטימי יותר מדי.
אבי צבי: אני לא אופטימי.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, מר צבי.
כרמל שאמה-הכהן: מר ניר, בבקשה.
נסים זאב: בכל מקרה, זה נושא חדש.
כרמל שאמה-הכהן: מה נושא חדש?
נסים זאב: ערוץ 2.
נסים זאב: גם אם נרצה לאמץ את התאוריה הזאת, זה לא בחקיקה הזו.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זאב, אני אתן לך לדבר.
כרמל שאמה-הכהן: תחשוב על מה שאתה רוצה להגיד.
נסים זאב: אני לא יודע אם מבחינה חוקית, טכנית, ניתן להכניס נושא נוסף.
אלכס מילר: הממשלה יכולה להכניס כל דבר לחוק שלה, תאמין לי.
אתי בנדלר: זה לא מדויק, מר מילר.
כרמל שאמה-הכהן: אבי ניר, בבקשה.
אבי דיכטר: אני אפתח ואומר שגם אנחנו תומכים בסיוע להמשך קיומו של ערוץ 10, נקודה.
אבי דיכטר: ואנחנו מחזקים גם את ערוץ 10 וגם את המחוקקים כדי שיבצעו את המהלך הזה, ויבצעו אותו בהקדם.
אבי דיכטר: חקיקה לערוץ 10 ללא התאמות מתחייבות לערוץ 2, משמעותה קריסה כלכלית של ערוץ 2, חד וחלק.
אבי דיכטר: אני רוצה רגע להסביר את המצב של השוק הזה, ולמה אי אפשר לפתור את זה על ידי פעולה פרטנית לערוץ 10 בלבד.
אבי דיכטר: לא במקרה מגיע לכאן ערוץ 10 בפעם החמישית או השישית לתיקוני חקיקה ופריסת חובות.
אבי דיכטר: לא במקרה.
אבי דיכטר: השוק הזה – וזה הדבר שאתו הגענו לוועדת לוקר – כשמנתחים את מבנה ההכנסות וההוצאות של השוק הזה, מקבלים מספר שהוא מינוס.
אבי דיכטר: המינוס הזה הוא בערך 140 או 150 מיליון שקלים.
אבי דיכטר: זה המספר של השוק הזה.
אבי דיכטר: ואני אגלה לכם עוד סוד: אני לא יודע את המצב של רשת, אבל אם אני עושה אקסטרפולציה מקשת, בשנה הזאת ערוץ 2 יפסיד הרבה יותר מערוץ 10.
אבי דיכטר: מחויבויותיו של ערוץ 2 הן בערך פי חמישה מערוץ 10; ערוץ 2 נמצא בירושלים, בנווה אילן; לערוץ 2 יש BID של 30 מיליון שקלים בשנה לעומת ארבעה מיליון שקלים לערוץ 10.
אבי דיכטר: להערכתי, ערוץ 2 יפסיד השנה הרבה יותר כסף מערוץ 10.
אבי דיכטר: זאת האמת הכלכלית.
אבי דיכטר: למה אנחנו וערוץ 10 מגיעים הנה שוב ושוב?
אבי דיכטר: כי מבנה הרגולציה הנוכחי – ולכן המצב מגיע לפתחכם – אינו מאפשר לשני הגופים האלה לחיות.
אבי דיכטר: למה הוא לא מאפשר?
אבי דיכטר: אני אגיד לכם סיבה אחת פשוטה, אחת מני רבותי: המכרז או החקיקה נעשו לפני שחלו אי אילו שינויים "מינוריים" בעולם.
אבי דיכטר: המכרז הראשון היה בשנת 93', לפני שהיה הדבר המשונה הזה אינטרנט.
אבי דיכטר: המכרז השני נעשה לפני גוגל ויוטיוב.
אבי דיכטר: הגוף שמקבל את תקציבי הפרסום הכי גדולים במדינת ישראל זה גוגל ויוטיוב.
אבי דיכטר: הגופים האלה, משום מה, לא נלקחו בחשבון.
אבי דיכטר: אנחנו חיים במציאות כלכלית שהמכרז לא צפה אותה.
אבי דיכטר: ולכן, אם אתם לא תעשו את התיקון ותסייעו לערוץ 10 ולנו, אנחנו נחזור ונמצא את עצמנו כאן שוב ושוב.
אבי דיכטר: זה לא במקרה.
יוחנן פלסנר: מה גורם למינוס הזה, התמלוגים או ה - - - ?
אבי דיכטר: מבנה ההוצאות וההכנסות של הענף הזה.
אבי דיכטר: ההוצאה לפרסום בישראל לא גדלה כמעט, ואילו ההוצאות על ההפקה גדלו מאוד.
אבי דיכטר: וגם התחרות בתחום הפרסום והווידאו.
אבי דיכטר: בתחום הווידאו, כשאנחנו נכנסנו, התפיסה של הזיכיון הייתה שאנחנו נהיה שני ערוצים.
אבי דיכטר: אבל יוטיוב היום זה גורם הווידאו הכי גדול בעולם.
אבי דיכטר: הוא לא היה קיים כשאנחנו נכנסנו למכרז.
אבי דיכטר: ולכן השינויים שאתם מתבקשים לעשות הם שינויים שהסביבה התחרותית פשוט מחייבת אותם.
אבי דיכטר: לא בכדי אנחנו מגיעים לכאן שוב ושוב ושוב.
אבי דיכטר: זאת הכלכלה ואלה החוקים של המספרים הגדולים או הקטנים.
אבי דיכטר: ולכן, כשאנחנו באים ומנסים לפתור את המשבר הזה או המחלה הכרונית הזאת.
אבי דיכטר: .. הלכו פה חזק מאוד הדימויים של המחלות.
אבי דיכטר: לדעתי, הדימוי של טיפול נמרץ ואמבולנס הוא פחות רלוונטי, אני חושב שהדימוי הנכון היום הוא שאחד נמצא על ערש דווי על שולחן הניתוחים, והשני בכניסה למיון.
אבי דיכטר: אגב, אני לא בטוח מי זה מי.
אבי דיכטר: השני כבר במיון, אבל הרופאים מטפלים בשניהם.
אבי דיכטר: אני חושב שהרופא צריך לטפל במחלה.
אבי דיכטר: לא לטפל בחולה שקוצב הלב שלו הולך לפוג עוד רגע, אלא לטפל במחלה.
אבי דיכטר: וזה הרגע שאתם צריכים לעשות את זה – רגע לפני תום השנה הזאת.
אבי דיכטר: אני חושב שבראש ובראשונה הפתרון הוא פתרון כלכלי, אבל אני חייב להגיד שזה לא רק פתרון כלכלי.
אבי דיכטר: אני חייב להגיד לכם שאנחנו מקיימים מגוון אדיר של חובות.
אבי דיכטר: זכייני ערוץ 2 הם הגוף הממוסה ביותר בישראל.
אבי דיכטר: לא הרווחי ביותר בישראל – הממוסה ביותר בישראל.
אבי דיכטר: הם משלמים.
אבי דיכטר: וזה עניין מאוד יצירתי.
אבי דיכטר: זה אולי אחד הדברים היותר יצירתיים בערוץ 2 – הם משלמים BID, הם משלמים דמי זיכיון, הם משלמים תמלוגים, יש להם חובות תוכן גדולים מאוד, הם משלמים הפצה, והם צריכים לשדר את שידורי החדשות מירושלים.
אבי דיכטר: לבוא לגוף כזה ולהגיד לו שהוא לא זכאי לעזרה של המחוקק כי אולי הוא הצליח יותר בעבר או אולי כי הוא קיים את מרבית חובותיו – אני לא חושב שזה מסר שכנסת ישראל צריכה להעביר לנו או לאזרחי מדינת ישראל.
אבי דיכטר: אנחנו העברנו סכומים חסרי תקדים – אבי אמר את המספרים – לענף הטלוויזיה בישראל, ואנחנו עדיין מעבירים אותם.
אבי דיכטר: ואם לא קיימנו חלק מהוראות החוק בשנה מסוימת, נתבקשנו על ידי הרשות השנייה להשלים, ואנחנו משלימים.
אבי דיכטר: אנחנו כל השנים האלה – והשידור מירושלים הוא משל – קיימנו את החוק, ולכן תנהגו בנו באותה הגינות ואותו סיוע שאתם נוהגים כלפי ערוץ 10.
אבי דיכטר: אל תפלו את מי ששמר על החוק בכל השנים האלה.
אבי דיכטר: ורק עוד אמת כלכלית אחת שצריך להגיד לחברי הכנסת: אנחנו, אם נרצה או לא נרצה, מתמודדים מול ערוץ 10 על אותם תקציבי פרסום.
אבי דיכטר: הסיוע לשחקן אחד במשוואה, ללא איזון, יגרום בהכרח לכך שאנחנו נבוא לכאן עוד חצי שנה או עוד חודשיים או ארבעה חודשים.
אבי דיכטר: כי בסופו של דבר הסכום בעסק הזה הוא סכום מוגבל מבחינה כלכלית.
אבי דיכטר: האמת הכלכלית הזאת היא האמת שצריכה להיאמר.
אבי דיכטר: היא טובה גם לאנשי הטלוויזיה בישראל.
אבי דיכטר: כי כשיהיו בישראל שני זכיינים יציבים שלא יפסידו – אנחנו לא מעיזים לדבר על רווח – העשייה הטלוויזיונית והיצירה הטלוויזיונית יוכלו לפרוח ולהגיע לממדים שהן לא יכולות להגיע אליהם היום.
אבי דיכטר: אבל כאשר אתה לא פותר את המשוואה אלא אתה מסייע, בדין ובצדק, לחלק אחד במשוואה מבלי ליצור איזון, משמעות הדבר, ואני אומר את זה חד משמעית, היא ריסוק מוחלט של ערוץ 2.
אבי דיכטר: זה ריסוק הערוץ, ריסוק הפקות הערוץ, ריסוק חברת החדשות.
אבי דיכטר: אלה המספרים, זאת הכלכלה וזאת ההחלטה.
אבי דיכטר: ולא בכדי אנחנו נמצאים בוועדת הכלכלה – בקשתנו מוועדת הכלכלה היא לשקול גם את ההיבטים האלה.
אבי דיכטר: גם את ההיבטים הציבוריים של עשיית ערוץ 2, גם את ההיבטים אולי אפילו המוסריים, וגם את ההיבטים הכלכליים.
אבי דיכטר: ולפעול בדרך הנכונה כלפי כל ענף הטלוויזיה המסחרית בישראל.
דני דנון: אבי, אתם תומכים במתווה שהוצג לפנינו?
נחמן שי: הוא לא הוצג לפנינו.
נחמן שי: אתה לא היית פה.
דני דנון: אני הייתי פה.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה למר ניר.
יוחנן פלסנר: אני רוצה לשאול מה המרכיב הגדול בדרישות של הרגולציה שמפר את האיזון במשוואה הכלכלית?
יוחנן פלסנר: הבנתי שההכנסות ירדו בגלל הפרסום, אבל יש לכם את ההוצאות שלכם.
יוחנן פלסנר: מה הן?
יוחנן פלסנר: הדרישות להפקות מקור?
יוחנן פלסנר: הרי תמלוגים זה בשוליים יחסית.
אבי דיכטר: לא, זה לא בשוליים.
אבי דיכטר: 30 מיליון שקלים בשנה BID, דמי זיכיון...
אבי דיכטר: תשמע, זה פשוט עולם נפלא שאתה לא מכיר אותו.
אבי דיכטר: אבל אם תרצה נכיר לך אותו.
אבי דיכטר: זכייני ערוץ 2 שילמו 300 מיליון שקלים לפני כשמונה שנים, לפני שהם נכנסו בדלת של הזיכיון.
אבי דיכטר: אולי אם לא היו משלמים - - -
כרמל שאמה-הכהן: זה מה שאתם הצעתם לשלם.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, בואו נסכם.
כרמל שאמה-הכהן: בואו נגמור עם כל התיאורים של בתי חולים ואמבולנסים, ונסכם בזה שגם חולים לא תוקפים את הרופאים שבאים לטפל בהם.
כרמל שאמה-הכהן: מי מטעם הממשלה מציג את המתווה?
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, גברת נויפלד.
דנה נויפלד: אני מציגה את הצעת החוק.
דנה נויפלד: הצעת החוק שמונחת לפניכם באה לעגן חלקים מתוך המלצות שהועברו לשר האוצר על ידי הצוות שהוא מינה, שבראשו עמד מנכ"ל משרד ראש הממשלה, והיו שותפים לו החשבת הכללית והממונה על אגף התקציבים באוצר.
דנה נויפלד: הנחנו לפניכם נוסח מתוקן להצעת החוק, כי הצעת החוק שעברה היום בקריאה ראשונה עסקה בעיקר בערוץ 10, ובהצעת החוק המתוקנת יש סעיפים שמתייחסים גם לערוץ 2, והם רלוונטיים גם לקשת ורשת.
אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, האם הנוסח שהונח פה התקבל בשתיים וחצי?
אופיר אקוניס: האם בין שתיים וחצי לבין רבע לשבע הוכנסו עוד שינויים שאינם מופיעים בנוסח הזה?
דנה נויפלד: התשובה היא כן.
דנה נויפלד: זה מה שחולק לכם עכשיו.
אופיר אקוניס: לא חולק כלום.
כרמל שאמה-הכהן: לא, השאלה של חבר הכנסת אקוניס היא האם בשעה שתיים וחצי - - -
דנה נויפלד: כן, יש שינויים.
דנה נויפלד: אני אציג אותם ואסביר.
דנה נויפלד: השינויים הם יחסית מינוריים, והתיקונים הם אלה שראיתם בנוסח עם השינויים שלפניכם.
דנה נויפלד: אני אתן הסבר כללי לגבי הצעת החוק, ואז אתחיל בהקראה.
דנה נויפלד: אני אתחיל דווקא בערוץ 10.
דנה נויפלד: המתווה שהתקבל בסופו של דבר הוא הארכה של שנתיים נוספות בתקופת הזיכיון של הערוץ, וזאת בכפוף למספר דברים.
דנה נויפלד: זה גם יאפשר בבוא העת את המעבר שלהם מזיכיון לרישיון אם הם יעמדו בתנאים שאפרט עכשיו.
דנה נויפלד: קודם כול, אני רוצה להסביר שאין פה מחילה על חובות, כפי שאבי כבר אמר, ובצדק.
דנה נויפלד: הממשלה עומדת על זה שכל החובות של ערוץ 10 ישולמו, וכך גם הוסכם על ידיהם, ואין ספק בעניין הזה.
דנה נויפלד: חשוב להגיד את זה פה.