GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
כרמל שאמה-הכהן: לא, אני אמרתי שרק אחד מכם מדבר.
אסף אמיר: הוא איגוד התסריטאים, הוא לא קשור אליי.
עמית ליאור: - - - אנחנו רוצים להביע את דעתנו.
כרמל שאמה-הכהן: יקיריי, אני שאלתי בצורה ברורה, ואף אחד לא טען אחרת.
כרמל שאמה-הכהן: אז מרגע זה אל תפריעו.
עמית ליאור: מה שאלת?
כרמל שאמה-הכהן: שאלתי מי מכם מדבר ולאף אחד מכם לא הייתה טענה.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, אם לא הייתי במצוקה של זמן הייתי נותן לכולכם לדבר.
עידן אור: מדובר על 4,000 שילכו הביתה.
עידן אור: לא 500 – 4,000.
אסף אמיר: בואו נגיד את האמת: הם לא ילכו הביתה, הם יישארו בבית.
איתן כבל: אני רוצה לומר שאני לא מאמין בהסכם הזה.
איתן כבל: אני אומר את זה בכנות וביושר.
איתן כבל: אני אתמוך בסוף ב - - -
כרמל שאמה-הכהן: אתה תומך במשהו שאתה לא מאמין בו?
איתן כבל: אני אגיד את זה בדיוק, אני לא מבקש עכשיו מעודדים ומעודדות מהקהל, אני אומר את מה שאני מאמין.
איתן כבל: אין שום סיכוי בעולם...
איתן כבל: אני מסתכל עליך בלשניקוב, אחרי הנאום חוצב הלהבות שנתת, אחרי שה"אבים" הציגו את כל הבעיות שיש להם...
איתן כבל: אנחנו נגיד לכם בצורה ישרה: אנחנו רוצים עד אחרי הבחירות לעבור בשלום את כל הסיפור הזה, ושתרדו לנו מהגב.
איתן כבל: אני אומר את זה כאן, בצורה הכי ברורה: אין שום סיכוי בעולם שבמתווה הזה, כפי שאתם מציגים את הבעיות, שהפתרונות שאתם מביאים הולכים לפתור את הבעיות בשוק התקשורת.
איתן כבל: זה שקר.
איתן כבל: כולנו עסוקים פה עכשיו בלשקר.
איתן כבל: לא יותר מזה.
איתן כבל: כל אחד נואם פה נאומים יותר בומבסטיים מהשני, אבל אין כאן שום בשורה לשוק התקשורת.
איתן כבל: יש בסך הכול דחייה של חודשיים, עד הדיון הבא.
איתן כבל: חודשיים-שלושה.
איתן כבל: וכדאי שנגיד את זה.
איתן כבל: כדאי שנאמר את זה בצורה הכי ברורה.
איתן כבל: אני מקשיב ומנסה למצוא את הפתרונות.
איתן כבל: כל הזמן יש לי דז'ה וו.
איתן כבל: יש לי עשור של דז'ה וו.
איתן כבל: אותן מילים ואותן הבטחות.
איתן כבל: ואין כאן צדיקים.
אללי אדמסו: אתה מציע לשלוח את 500 העובדים הביתה?
איתן כבל: לא, זה לא מה שאמרתי.
נחמן שי: תן לו לדבר, הוא יודע על מה הוא מדבר.
איתן כבל: חברים, אני לא מציע לשלוח 500 איש.
איתן כבל: אם מקשיבים לי ולא רק שומעים – אמרתי בפתיחת דבריי שלמרות שאני לא מאמין בהסדר הזה, אני אתמוך בו, רק כדי לעבור את ה-22 בינואר.
איתן כבל: זה הכול, לא מעבר.
קריאה: אז תתמוך ב-10, לא ב-2.
איתן כבל: סליחה, אני לא ביקשתי עזרה, אני מדבר שוטף.
איתן כבל: אמנם זה תורי ואני מדבר עכשיו, אבל אני מציע לחברי הכנסת: בואו נתחיל לקרוא את הסעיפים ולהצביע עבורם.
איתן כבל: נתקן קצת פה ושם, כי יש שאלות כמו "למה סוגה עילית יורדת?
איתן כבל: " למה לא ריאליטי?", כל מיני שאלות כאלה שצריכות להישאל.
איתן כבל: אלה שאלות שצריכות להישאל, אי אפשר להתעלם מהן, אפילו שאנחנו בסד הזה.
איתן כבל: יש כאן שאלות שצריכות להישאל וצריך לתת עליהן את הדעת.
איתן כבל: לסיום, אני אומר לך שאני בכאב לב מצביע בעד הסדר שאין לי שום ספק שהוא לא ייתן מזור לשוק.
נחמן שי: לפי דעתי קראת את הפסקה האחרונה שלי, כתוב בה "כאב לב".
נחמן שי: חברים, אני רוצה לומר שיש פה מעשה אונס שמסתיים כנראה בהצלחה.
נחמן שי: זאת אומרת, אנחנו חייבים לאשר את מה שאנחנו מקבלים היום, כי אני פשוט לא רואה דרך אחרת.
נחמן שי: אם אני הבנתי מכל ה"אבים" שדיברו היום, אין דרך אחרת אלא לקבל את המתווה הזה וללכת אתו קדימה, למרות העובדה שהוא משאיר את חבריי הטובים, היוצרים לסוגיהם, נפגעים.
אסף אמיר: קצת טאטאו אותם בדרך.
נחמן שי: אני לא מטאטא אתכם, ואתה יודע את זה היטב.
נחמן שי: כמו תמיד, אני אומר את מה שאני חושב.
נחמן שי: אני חושב שאתם נפגעים במידה מסוימת, אבל אני חושב שבסופו של דבר עדיף להשאיר את השוק הזה מתפקד עם מה שקיים ומה שעשוי להתפתח בעתיד, כי האלטרנטיבה היא הרבה פחות טובה.
נחמן שי: המסרים שאנחנו מקבלים גם הערב, אבל לא רק, על מצבו הקשה של עולם התקשורת במדינת ישראל, באמת מחייבים איזושהי מנת חמצן כדי שהוא ימשיך לתפקד, וזה מה שאנחנו מקבלים היום.
נחמן שי: אני לא יודע לכמה זמן הוא יספיק, אבל אני מקווה שלא ניפגש ב-23 בינואר.
נחמן שי: לכן אני חושב שזה הפתרון היחיד המתקבל על הדעת, למרות שזה פתרון רע.
נחמן שי: יש מצבים בחיים שצריכים לקבל פתרון גם אם הוא פתרון רע.
נחמן שי: אני רוצה להוסיף עוד שתי הערות, קודם כול לגבי הסיטואציה שנקלענו אליה.
נחמן שי: הרשות השנייה היא גוף שמדינת ישראל הקימה כדי להיות הבלם והמקשר ומגשר בין הזכיינים לבין הדרג הפרלמנטרי והממשלה במדינת ישראל.
נחמן שי: מחקנו אותם.
נחמן שי: עצם העובדה שיושבים הזכיינים של מדינת ישראל עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה ועם פקידי מדינה ומנהלים משא ומתן – לא יכולה להיות הפרה יותר גדולה מזה של העקרונות הבסיסיים של חופש הדיבור וחופש היצירה במדינת ישראל.
נחמן שי: מילא בכנסת, אבל מול פקידי מדינה.
נחמן שי: זה לא יכול להיות, אבל זה הפך לדבר של מה בכך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מול מי אתה רוצה שישבו?
נחמן שי: הרשות השנייה.
נחמן שי: היא הגורם שהכנסת במו ידיה חוקק חוק כדי שימלא את התפקיד הזה.
נחמן שי: הם צריכים לבוא לרשות השנייה והיא זו שצריכה להסדיר את הקשיים שפוקדים היום את זכייני הערוץ.
נחמן שי: לכן אני אומר שצריך לחזק את הדרג הזה ולשמור עליו, כי הסיטואציה הזאת היא לא בריאה, היא שלילית מכל היבט שהוא.
אופיר אקוניס: כשנחמן היה מנכ"ל הרשות השנייה, הוא אף פעם לא נפגש עם פוליטיקאים.
אופיר אקוניס: מעולם לא.
נחמן שי: לא הבנת, הם כן צריכים להיפגש.
נחמן שי: אני לא רוצה שהזכיינים ייפגשו.
אופיר אקוניס: לא, גם אתה נפגשת כמנכ"ל הרשות השנייה.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, מספיק עם הוויכוחים.
נחמן שי: הדבר האחרון שאני רוצה לומר, ועל כך אני מסכים עם ידידי איתן כבל, זה שברור שההסדר לא יחזיק לזמן ארוך.
נחמן שי: לא מפני שאתם לא רוצים שהוא יחזיק מעמד, אלא מפני שהחיים בתחום הזה יוצרים מציאות חדשה, כפי שאבי אמר.
נחמן שי: יש דברים שקיימים היום אבל לא ידענו עליהם לפני עשר שנים, ויש דברים שלא קיימים היום אבל יהיו בעוד חמש שנים והם ישנו את עולם התקשורת.
נחמן שי: לכן ההסדרים האלה לא יתפסו לאורך זמן אלא יתאדו בשלב כלשהו.
נחמן שי: לכן נדרשת חשיבה חדשה.
נחמן שי: אני לא יודע איזו ממשלה תהיה אחרי הבחירות, אבל היא תצטרך להשקיע בזה מחשבה.
נחמן שי: אבי, אתה הצעת רעיון מצוין: גורם או ועדה ממלכתית כזאת או אחרת, כפי שיש באנגליה, שתלמד כל פעם מחדש את שוק התקשורת ותתאים אותו.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת נינו אבסדזה?
כרמל שאמה-הכהן: לא נמצאת.
אכרם חסון: תסלח לי, אדוני היושב-ראש, על כך שאני לא מוותר על זכותי לדבר, כי אני הגוי היחידי בחדר ואני חושב שמגיע לי להרגיש שווה בתוך החדר, כי מחוץ לחדר אני מרגיש סוג ב', בכל המוסדות.
אכרם חסון: לכן חשוב שאני אגיד לכם כמה דברים.
אכרם חסון: אני חושב שהדבר הטוב ביותר שנוכל לעשות לתקשורת בארץ זה להפריט אותה מהפוליטיקה הרעה והזולה שיש במדינת ישראל.
אכרם חסון: זה דבר הראשון.
אכרם חסון: כי לצערי הרב אנחנו הדבקנו את התקשורת במחלה הקשה הזאת, וגם כי לתקשורת יש הרבה מינוסים וחסרונות, שתכף אדבר עליהם.
אכרם חסון: אבל לפני זה אני רוצה להגיד שאנחנו תומכים בבקשה של ערוץ 10, כי ערוץ 10 לא מבקשים משהו מיוחד.
אכרם חסון: אני חושב שאם ערוץ 10 היו מפעל רגיל, לא היינו מגיעים לכאן.
אכרם חסון: לא היה צריך ישיבה כזאת, לא היה צריך תקשורת ולא היה צריך לחץ.
אכרם חסון: כי מפעל כלכלי במדינת ישראל, ברגע שהוא מבקש הלוואה בערבות המדינה, הוא הולך למרכז ההשקעות, וועדה של שלושה אנשים נותנים לו עשרות מיליוני שקלים, ואז לא צריך את כל העליהום הזה וכאילו אנחנו עושים משהו גדול.
אכרם חסון: מה מבקש ערוץ 10?
אכרם חסון: הם מבקשים לקחת הלוואה בערבות המדינה כדי לסגור את החובות שלהם ולעמוד בהתחייבויות שלהם.
אכרם חסון: בערבות אישית גם.
אכרם חסון: זה דבר מינימלי ביותר.
אכרם חסון: הרי מה הם מבקשים, מיליארדים?
אכרם חסון: תמיכה מיוחדת מהממשלה?
אכרם חסון: זה דבר שכל מפעל כושל יכול לקבל במרכז ההשקעות.
אכרם חסון: אני רוצה להזכיר לך, אדוני היושב-ראש, שבמרכז ההשקעות יש מפעלים שקיבלו יותר ממיליארד ו-200 מיליון שקל לפני שנים רבות והם עוד לא החזירו את ההלוואות.
אכרם חסון: אתם ארבע שנים בממשלה והדיון הזה לא עלה פעם אחת במליאה.
אכרם חסון: אז מה פתאום ערוץ 10?
אכרם חסון: בגלל שזו תקשורת?
אכרם חסון: בגלל שזה יכול להשפיע עלינו?
אכרם חסון: בגלל שאנחנו רוצים להופיע שם?
שלמה מולה: גם את הרווחים הכלואים נתנו להם - - -
אכרם חסון: זה גם מה שאני רציתי להגיד.
אכרם חסון: אני שמעתי בקשב רב את דבריו של אבי ואת האכזבה שלו מכך שבמשך שנה וחצי לא קידמו את הדברים והיזמים מחו"ל לא נכנסו.
אכרם חסון: זה מראה על הטיפול ועל הבירוקרטיה הקשה.
אכרם חסון: אבל אני שואל אתכם: אבי הוא חזק, התקשורת מאחוריו, אבל מה קורה לעם הפשוט?
אכרם חסון: אני אמרתי למבקר המדינה לפני יומיים שהאזרח הפשוט צריך לשלם שוחד כדי לקדם תור לרופא או כדי לקדם שירותים.
אכרם חסון: לאן הגענו?
אכרם חסון: מתי נתחיל לייצג את העמדות שלנו ואת הכבוד שלנו בצורה אחראית ועניינית?
אכרם חסון: מתי נייצג את העם נאמנה?
אכרם חסון: אצלנו הכול בשלוף, הכול בא בדקה.
אכרם חסון: לכן זה קשה לי מאוד כשאני רואה את העליהום הזה.
אכרם חסון: זה לא מכובד להביא את זה חודש ימים לפני הבחירות.
אכרם חסון: היה לשר האוצר שנה לקדם את זה.
אכרם חסון: למה העסיקו את מנכ"ל ערוץ 10 שנה שלמה בלהכין מכתבי פיטורים או להחזיר את העובדים?
אכרם חסון: במקום שיתעסק עם תכניות להעלאת המורל של עם ישראל, לחזק את הגאווה הלאומית, לקדם את המצוינות, במה אנחנו מתעסקים?
אכרם חסון: בפוליטיקה זולה.
אכרם חסון: שנה שלמה מתעסקים בפוליטיקה זולה.
אכרם חסון: ולכן אני אומר שכולנו נכשלנו.
אכרם חסון: אם הגענו עד הלום, כולנו נכשלנו.
אכרם חסון: אני גם רוצה לדבר על התקשורת, כי יש לי בטן מלאה עליה.
אכרם חסון: אני שייך למגזר הדרוזי.
אכרם חסון: כשאני מגיע למרכז הארץ אומרים: אנחנו לא שומעים על הבעיות שלכם.
אכרם חסון: מתי הערוצים האלה באו והתעניינו בחייל הדרוזי?
אכרם חסון: 60% מהבתים שלנו לא חוקיים, מפעל אחד לא קם בכפרים שלנו, 60% מהמשפחות שלנו חיות ממשכורת אחת.
אכרם חסון: רק כשאתם רואים דם או רצח אתם באים, לפני זה אנחנו לא קיימים.
אכרם חסון: אנחנו מרגישים סוג ב'.
אכרם חסון: אני רוצה להגיד לכם שאנחנו משרתים 83% בצבא לעומת 50% בתל-אביב.
אכרם חסון: כל עם ישראל משרת 50%, ואנחנו 80%.
אכרם חסון: לא מעניין אתכם הבעיות של המגזר שלנו.
אכרם חסון: גם כשאתם עושים כמה תכניות בערבית אתם עושים לנו טובה.
אכרם חסון: זו המדינה שלנו ואנחנו גאים בה, אז למה אנחנו צריכים לראות תכניות של לבנון, סוריה ומצרים?
אכרם חסון: זה התפקיד שלכם?
אכרם חסון: אתם מקדמים אנשי תקשורת שלא ניהלו גן ילדים, לא ניהלו מכולת, ואתם מקדמים אותם על פני אנשים שנתנו את הדם למדינה.
אכרם חסון: זה גם לא הוגן שאתם קובעים לעם ישראל מה לשמוע ולמי להצביע.
אכרם חסון: צריך שתהיה קצת בושה לאנשי התקשורת.
אכרם חסון: הגיע הזמן שכל אחד ייקח אחריות ויתקן את הבעיות שלו.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, אני חייב להעיר לגבי הטענה שלך שנותנים כסף לכל מי שבקשיים: מפעל כיתן דימונה היה שמח אם מישהו היה מעמיד לו הזרמות כדי לעבור את המשבר.
אכרם חסון: אני מבקש ממך לקחת את הדוח של מרכז ההשקעות.
אכרם חסון: אתה תראה שיש מיליארד ו-200 מיליון שהלכו למפעלים, ולא שואלים על זה.
כרמל שאמה-הכהן: אבל יש קריטריונים.
כרמל שאמה-הכהן: אם ערוץ 10 עומד בקריטריונים של מרכז ההשקעות, אף אחד לא חוסם אותו מלגשת ולהגיש בקשה.
כרמל שאמה-הכהן: אבל זה לא העניין.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו באמת באים לפה לפנים משורת הדין, מתוך עניין - - -
אכרם חסון: באים חודש לפני הבחירות ומעמידים אותנו במצב לא נעים.
אכרם חסון: מעמידים את העובדים שלהם, אלפי העובדים שמתעסקים בתקשורת, במצב לא נעים.
אכרם חסון: מביאים את ערוץ 2 לדבר נגד ערוץ 10.
אכרם חסון: לא הגענו?
אכרם חסון: לזה הגענו.
אכרם חסון: שמים את חברי הכנסת במלכוד.
כרמל שאמה-הכהן: אכרם ידידי, כפי שאמרתי בתחילת דבריי, באנו לעזור לאלה וגם לאלה.
כרמל שאמה-הכהן: הם לא צריכים לריב ביניהם.
אכרם חסון: אני חושב שאתה עושה את עבודתך נאמנה, אבל הממשלה שלך פושעת בהרבה דברים, גם בנושא התקשורת.
אכרם חסון: וקשה לכם לשמוע את זה.
כרמל שאמה-הכהן: לא, לא קשה.
כרמל שאמה-הכהן: אתם באופוזיציה - - -
אכרם חסון: באים חודשיים לפני וממנים ועדה.
אכרם חסון: למה שר האוצר לא יכול היה למנות ועדה לפני שנה?
אכרם חסון: כשהוא רצה את הכספים הכלואים הביאו אותנו תוך שבועיים לישיבה בכפר המכביה.
אכרם חסון: כדי לתת לטייקונים 60 מיליארד שקל.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא נפתח על זה דיון.
שלמה מולה: אבל הוא צודק.
קריאות: בכל מילה.
כרמל שאמה-הכהן: מה "בכל מילה"?
כרמל שאמה-הכהן: מה, נתנו 60 מיליארד?
אכרם חסון: חבל שלא היית בישיבה.
אכרם חסון: קיבלו 60 מיליארד שקל מול שלושה מיליארד מסים.
כרמל שאמה-הכהן: תאמין לי שאני מכיר את הסוגיה.
יואל חסון: כששר האוצר רוצה להיות יעיל, הוא יודע להיות יעיל.
כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא הוא חבר הכנסת אלכס מילר.
אלכס מילר: אני חושב שצריכים להודות שהמצב שהגענו אליו הוא מצב לא פשוט, ובסופו של דבר אנחנו נמצאים כאן ומנסים למצוא פתרונות כאשר כולם מבינים שאלה פתרונות זמניים.
אלכס מילר: אף אחד לא חושב שהטבה כזאת או אחרת של מהממשלה תציל את שוק התקשורת.
אלכס מילר: אני בטוח שאם מצב הפרסומות היה הרבה יותר טוב, אף אחד לא היה מגיע לכאן, וכולם היו משלמים את חובותיהם לרשות השנייה ולמדינה.
אלכס מילר: רבותיי, בסופו של דבר אנחנו עלולים להגיע למצב שבו אנחנו מחוקקים חוקים שנותנים פטורים ממס למובטלים, ואז לא יוצא מזה כלום.
אלכס מילר: אני אומר לכם שאם רוצים לטפל בסוגיה הזאת, צריך לעשות רפורמה לא בתוך המדינה, לא של הרגולציה מול התקשורת, אלא רפורמה בתוך שוק התקשורת עצמו.
אלכס מילר: הרי זה שוק פרטי.
אלכס מילר: צריך להבין שזה שוק פרטי והוא צריך להתנהל באופן פרטי.
אלכס מילר: אני רוצה להגיד לכם שאם היום הייתם אוטונומיים לגמרי - - -
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מולה, פעם ראשונה.
אלכס מילר: סליחה, אני הפרעתי לך?
אלכס מילר: אז אל תפריע לי.
אלכס מילר: אם המחויבויות שלכם היו לא למדינה אלא לבנקים, תאמינו לי ששם כבר היו חותכים מזמן ואף אחד לא היה מביא חוקים ולא עוזר אפילו במילימטר כדי להציל את המצב.
אלכס מילר: לפחות עכשיו יש לנו הזדמנות לסייע.
אלכס מילר: אבל כולם מבינים שזה לא הפתרון שייתן את המענה הסופי לכל העניין שאתם נתקעתם בו.
אלכס מילר: אתם חושבים שנוח לנו לשבת כאן ולשמוע את כל הדברים ההזויים של האופוזיציה, שמאשימה אותנו בכל הבעיות?
אלכס מילר: אנחנו ישבנו כאן בנושא מעריב, ישבנו גם בנושא "פניציה", ותאמינו לי שניסינו למצוא את כל הפתרונות לאנשים שעובדים שם.
אלכס מילר: אבל צריך להבין שזה שוק פרטי, ושוק פרטי צריך לדעת להתנהל בעצמו.
אלכס מילר: ואם הוא לא יודע להתנהל, לא הממשלה ולא אף אחד יציל אותו, הוא ימשיך לקחת הלוואות עד שזה יגיע למצב שאין כסף לתת ואז הכול נסגר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - רגולציה.
יואל חסון: מה, אתה רוצה שלא תהיה פה טלוויזיה?
אלכס מילר: יואל, גם אם תבטל להם את כל החובות, תמצא את עצמך יושב כאן עוד שנתיים בלי שום סיוע או פתרון.
אלכס מילר: אתם רוצים לקבוע רפורמה?
אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, תקבע עכשיו שעד 1 ביוני שר התקשורת יקים ועדה באישור ועדת כלכלה, ותוך חצי שנה היא תצטרך להביא לכאן מסקנות לגבי רפורמה ברשות השנייה וברגולציה.
אלכס מילר: תקבע את זה כאן, תכניס את זה לחוק.
אלכס מילר: תקבע שהוועדה שכולם כאן מדברים עליה תוקם עד 1 במאי על ידי שר התקשורת, ותוך שנה או חצי שנה היא תביא מסקנות.
אלכס מילר: בואו נראה איך כולם מתייצבים אחרי הדבר הזה.
אסף אמיר: הם יתייצבו.
אסף אמיר: הוועדה הזאת תמשיך לעבוד שנים, אתה תראה.
אסף אמיר: אף אחד לא רוצה לסיים את העבודה הזאת אף פעם.
אסף אמיר: היא תימשך לעד.
כרמל שאמה-הכהן: עמית, אני קיבלתי את הערעור שלך, בבקשה.
עמית ליאור: תודה רבה.
עמית ליאור: אני רוצה להזכיר ולהדגיש משהו שאסף אמר: יש איזו ברירת מחדל.
עמית ליאור: כל היוצרים מסכימים שהשוק הזה צריך ללכת להסדרה עמוקה ואמתית, אבל הפתרונות הם לא אוטומטית לבטל הפקה מקורית וסוגה עילית.
עמית ליאור: זו תמיד ברירת המחדל, כל פעם שהם נקלעים למשבר.
עמית ליאור: הצטערתי מאוד לא לשמוע אותך מדבר על הדרמות שנעשו, על כל הפורמטים שמכרתם.
עמית ליאור: מכרתם הרבה מאוד דרמות.
עמית ליאור: המדינה הזאת מתברכת בכישרון שאין במדינות אחרות.
עמית ליאור: בכל מקום שיוצאים אליו בעולם, אנחנו, היוצרים הישראלים – בון טון.
עמית ליאור: לא שמענו פה מילה אחת על היצירה הישראלית המקורית ועל הדרמה ועל הדוקומנטרי המדהימים שעושים פה.
עמית ליאור: דה פקטו, אנחנו כרגע בעצירה של 12 הפקות.
עמית ליאור: 12 הפקות זה 12 בתי הפקה שהם בסכנת קריסה, זה 20 תסריטאים, 30 במאים.
עמית ליאור: אנחנו כרגע ברחוב.
עמית ליאור: וזה תמיד קורה.
עמית ליאור: זה חוזר על עצמו כל פעם: יש משבר, עוצרים הפקות, מוציאים את היוצרים לרחוב, ורק אז מתחילים לדבר אתנו.
עמית ליאור: ביקשנו מלוקר להכניס אותנו לחדר, אבל הוא לא הכניס אותנו.
עמית ליאור: לא הכניס אותנו לחדר.
עמית ליאור: לא סופרים אותנו כשבאים לדבר על הפתרון.
עמית ליאור: אני בעד שיעזרו לערוצים המסחריים להמשיך להתקיים, אבל מי אמר שזה חייב לבוא רק מהסוגה העילית?
עמית ליאור: אני בן 53 היום ב-12 בלילה, ואם העולם לא ייגמר היום, אני אשמח לדעת שסוגה עילית נשארה על המסך ואת "האח הגדול" ידחו ל-2018.
עמית ליאור: למה זה חייב לבוא תמיד מהסוגה העילית?
עמית ליאור: אנחנו כרע מפוטרים, כרגע 12 הפקות נעצרו, אנחנו ברחוב, וכראשי איגודים אנחנו לא יכולים להשאיר את המצב הזה כמו שהוא.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.
שלמה מולה: אני מוותר.
שלמה מולה: אני אגיד את כל דבריי במסגרת ההסתייגויות.
כרמל שאמה-הכהן: יואל חסון, בבקשה.
יואל חסון: שמעתי את חבר הנסת מילר, ואני חושב שהוא מבטא את העמדה המדויקת של מה שהממשלה והשלטון הנוכחי אולי רוצים.
יואל חסון: עיתון אחד, טלוויזיה אחת – זה מה שרוצים כאן.
יואל חסון: למה קיימת בכלל רגולציה?
יואל חסון: למה התכוון המחוקק כשהוא יצר רגולציה על אמצעי התקשורת?
יואל חסון: הוא רצה שיהיה כאן פלורליזם, תקשורת חופשית, הצגת כל הרבדים בחברה הישראלית, שתהיה כאן תקשורת פתוחה.
יואל חסון: אבל מה קרה בפועל?
יואל חסון: אגב, זה קרה בשלוש-ארבע השנים האחרונות.
יואל חסון: הרי המופעים האלה לא היו כאלה אינטנסיביים בקדנציה הראשונה שלי.
יואל חסון: זה אמנם קרה, אבל לא היו מפגשים כל כך אינטנסיביים.
יואל חסון: יש פה ראש ממשלה ממוקד מטרה, שלוקח את הרגולציה ככלי משחק עבורו כדי ליצור לחץ.
יואל חסון: ידעו ויכלו לסיים את הסיפור הזה הרבה יותר מהר, אבל רצו ליצור את הלחץ הזה.
יואל חסון: רצו ליצור את המופע הזה, שבו כולנו שחקנים על לוח המשחק של נתניהו.
יואל חסון: שלא תטעו בכלל: כולנו שחקנים בלוח המשחק של נתניהו, שרצה ליצור את הלחץ, להראות באיזה צד מרוחה החמאה, להראות מה רמת השליטה.
יואל חסון: ואנחנו כולנו נרים את היד, כי לחוץ לעובדים ולחוץ לכולם.
יואל חסון: נעשה טוב לציבור?
יואל חסון: נעשה טוב לדמוקרטיה?
יואל חסון: נעשה טוב לתקשורת?
יואל חסון: לא נעשה שום דבר.
יואל חסון: שום דבר.
יואל חסון: זו האמת המצערת.
יואל חסון: אני עצוב על הסיטואציה הזאת.
יואל חסון: כמו שאתה רואה, אדוני, אני באתי לפה חולה, כי אני חושב שזה דיון.
יואל חסון: .. אני אומר לכם, הדיון הזה ייזכר לדיראון עולם בתקשורת הישראלית.
יואל חסון: אנחנו רק יורדים מפה, אנחנו לא עולים לשום מקום.
יואל חסון: ועד שלא יהיה ניתוק אמתי, כמו שאנחנו ביקשנו כשהיינו בממשלה - - -
כרמל שאמה-הכהן: מה זה "ביקשנו כשהיינו בממשלה"?
כרמל שאמה-הכהן: הממשלה לא מבקשת, הממשלה עושה.
יואל חסון: עברה הצעת חוק בתקופת משלת קדימה של ניתוק השידור הממלכתי מהשפעת פוליטיקאים.
יואל חסון: שהמנכ"ל ויושב-ראש רשות השידור לא ימונו על ידי פוליטיקאים.
אלכס מילר: רשות השידור עכשיו מה זה פורחת.
יוחנן פלסנר: אבל עשו פוליטיזציה של הדבר, זרקו את זה לזבל.
אסף אמיר: למי שלא יודע, היינו בבג"ץ וצירפנו את השופט גרוניס.
אסף אמיר: הוא עכשיו הרגולטור.
אסף אמיר: הוא הולך לקבל את הדוחות של רשות השידור כדי לראות כמה הפקות עשו או לא עשו.
אסף אמיר: כי הוא לא סומך על ה...
אלכס מילר: הם העבירו חוקים, ואנחנו אלה שאשמים.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, נא לסכם.
יואל חסון: יותר מזה, כשאנחנו מדברים על ניתוק של פוליטיקאים, אני מדבר גם על ניתוק של פקידים.
יואל חסון: אני שומע ועושה פגישות וקורא ורואה.
יואל חסון: כמות הדרישות, התשלומים, "BID-ים", עניינים – על חשבון מה בא כל הדבר הזה?
יואל חסון: למה לא יכולה להיות פה תקשורת שאמנם מחייבת סוגה עילית אבל ללא העניין של השאיבה הכספית הזאת והראייה רק דרך החור של הגרוש?
יואל חסון: הרי מה יקרה בסוף?
יואל חסון: אם יבוא איש עסקים כזה או אחר ולא יוכל לעמוד בזה יותר, והוא יתחיל לקרוס.
יואל חסון: הרי אם לא הייתה ההצלה הרגעית של רון לאודר, יכול להיות שהם אפילו לא היו מגיעים לשלב של להתחנן על חייהם מול ראש הממשלה.
יואל חסון: אז מה יקרה בסוף?
יואל חסון: יהיה פה ערוץ ממלכתי וגם הוא יישלט על ידי הממשלה.
יואל חסון: יכול להיות שזה מה שרוצים.
כרמל שאמה-הכהן: עזוב אותנו מפוליטיקה.
יואל חסון: זו לא פוליטיקה, זו האמת וזאת המציאות.
יואל חסון: אני אומר לך שמהישיבה הזאת התקשורת הישראלית רק הולכת לרדת למטה.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת חסון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, אנחנו בילינו פה הרבה מאוד זמן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יותר, אני פחות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שלוש שנים הגיעו לכנסת מנכ"לים, עורכים ראשיים, סמנכ"לים, העובדים, התחקירנים...
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאות ואלפי שעות מבוזבזות של תעשיית הטלוויזיה, שהיו פה במשך שלוש וחצי שנים כדי להביא איזו בשורה שתמיד אמרתי – ואני לא רוצה להגיד "אמרתי לכם" – שאין בה שום היגיון ושום שינוי בשוק התקשורת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי הדברים לא נלקחו בצורה גלובלית אלא, כרגיל, נקודתית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הסיבה שאנחנו נמצאים כאן היא הנאום חוצב הלהבות של חבר הכנסת יואל חסון, ששכח שלפני ארבע שנים הוא ישב בממשלה, וגם הוא לא הסדיר את שוק התקשורת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז במקום להפיל את זה אחד על השני ולעשות פוליטיזציה של עצמכם, הגיע הזמן, חבר הכנסת יואל חסון וחבר הכנסת פלסנר וכל מי שמדבר פה וחושב איך להביא לעצמו מנדטים אבל לא חושב על אף עובד שנמצא פה ומפחד לאבד את מקום עבודתו.
יואל חסון: ואת לא רוצה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני גם רוצה, אבל בזכות האמת ולא מפופוליזם.
אסף אמיר: אפשר להישאר בנושא?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת לחזור לנושא, על אף שדיברתי בנושא גם קודם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הטיפול בערוץ 10 והחזרה שלו לכאן, שכל פעם גוררת גם את ערוץ 2, זה לא טיפול מיוחד בתקשורת הישראלית – ככה בכנסת ישראל מטפלים בהרבה דברים אחרים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ככה אנחנו מטפלים במפעלים שנסגרים, ככה אנחנו מטפלים בעובדים שפעמיים באים לכנסת ואנחנו מצילים אותם ממפעל כזה או אחר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל בגלל שזה לא כזה סקסי ועסיסי, יש עובדים שמפוטרים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל על ערוץ 10 אנחנו ממשיכים לדבר, ומכניסים "פלורליזם" ו"דמוקרטיה" וכולי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אומרת מראש שאני נמצאת כאן כדי לעזור לערוץ 10.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני רוצה לומר את האמת ולחשוף את האמת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יכול להיות שאם התקשורת הייתה יותר חושפת את העוולות של הטיפול של הכנסת בבעיות שלא קשורות לתקשורת, אז אולי גם הטיפול בתקשורת היה הרבה יותר רציני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאין שום סיבה לא להצדיק את בקשתו של ערוץ 2 להתאים את התנאים שלהם לערוץ 10.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אומרת מראש שהם צודקים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מצד שני, אני גם אומרת שאנחנו נמצאים כאן כדי להציל את ערוץ 10, ואנחנו לא רוצים לפגוע כרגע בערוץ 10 בגלל דרישה של ערוץ 2.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא זו הכוונה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יכולה להרגיע אותך, אבי, ואותך, אבי, שההסכם הזה הוא הסכם זמני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין לו שום משמעות למעט להעביר אותו כרגע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני רוצה להרגיע גם אתכם, היוצרים - - -
אסף אמיר: אנחנו נקפוץ עליו יום אחרי הבחירות הקרובות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שנייה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הדחייה של 27% של הסוגה העילית, גם היא לא רצינית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם על זה עוד נדבר בכנסת הבאה.
שלמה מולה: אבל בינתיים לא יהיה להם מקום עבודה.
שלמה מולה: הם ישבו בבית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז הם יבואו לעבוד אצלך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באיזה מפלגה אתה?
שלמה מולה: אני לא ב"כלכלה", זה בטוח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לוקחים רק ראויים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לומר שערוץ 2 צודק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אי אפשר עשר שנים להתייחס לערוץ 10 כמו לינוקא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ערוץ 10 לא יכול להיות ינוקא כל החיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זו ההתייחסות אליו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עוד פעם אני אומרת: אני כאן כדי לעזור לערוץ 10, אני כאן כדי להציל אנשים שעובדים שם, כי כל איש שיעזוב עכשיו את ערוץ 10 – זה על מצפוננו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עם זאת, יש להסדיר את שוק התקשורת בכמה וכמה תחומים.
כרמל שאמה-הכהן: יוליה, אני מבקש ממך לסכם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מקצרת.
כרמל שאמה-הכהן: לא לקצר, לסכם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין מנוס מלהסדיר את ערוץ 1, כדי לתת מקום לסוגה עילית בטלוויזיה הציבורית, ולרדת מערוץ 2 ו-10.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין מנוס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שנייה רגע - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דבר שני, אני רוצה לומר שיש להפסיק את הרגולציה בטלוויזיה המסחרית לאלתר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרגולציה צריכה להיות רגולציה ערכית ורגולציה של סוגה עילית בלבד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מספיק עם זה כבר, זה הזוי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הצטלמתי היום לטלוויזיה בפייסבוק, ואין שם שום רגולציה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תכנית של חצי שעה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אני לא מבינה מה אנחנו רוצים מהם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האינטרנט עושה טלוויזיה, עושה סרטים, עושה דרמות, עושה חדשות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה אנחנו רוצים מהטלוויזיה המסחרית?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: די כבר עם זה.
יוחנן פלסנר: שעשועונים כמו באיטליה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד דבר אחרון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מנכ"לי ערוץ 10 ו-2, אי אפשר להתעלם מהעובדה שחלק מהבעיה נובעת גם מכם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם חייבים להסדיר את נושא עמלות היתר למשרדי פרסום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זו בעיה שלכם, לא של מדינת ישראל, לא של ראש הממשלה ולא של אף אחד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגיע הזמן שאתם תעשו סדר בנושא הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: והדבר האחרון באמת - - -
כרמל שאמה-הכהן: אמרת קודם "דבר אחרון".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דבר אחרון באמת, אדוני היושב-ראש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין מנוס מלהסדיר את הנושא של בעלויות אלכסוניות.
כרמל שאמה-הכהן: צולבות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם הפסיקו לפרסם בטלוויזיה הישראלית כי אין להם צורך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשאתה נכנס לסופרים גדולים, אז אותם בעלי מניות שנמצאים בערוץ 2 ו-10 לא צריכים לפרסם כי גם ככה הם נמצאים על המדף הראשון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וגם את זה אנחנו צריכים להסדיר.
אופיר אקוניס: אני התכוונתי לוותר משני טעמים: א', כדי לקצר - - -
כרמל שאמה-הכהן: אתה מוותר או לא?
אופיר אקוניס: לא, ואני אגיד לך למה לא.
כרמל שאמה-הכהן: אם לא אז למה צריך את הנימוקים האלה?
אופיר אקוניס: אני אגיד לך בדיוק למה לא.
אופיר אקוניס: משני טעמים: הטעם הראשון הוא שהדברים המוזרים שנשמעו פה מחייבים תגובות חדות וברורות; והטעם השני הוא שהתכוונתי לוותר כי בלאו הכי כל אחד מחברי הכנסת שיושב כאן יצביע בעד בקריאה השנייה והשלישית.
אופיר אקוניס: אין פה ויכוח בכלל.
אופיר אקוניס: אנחנו לא בוויכוח אבל אנחנו כן בישיבה חשובה.
אופיר אקוניס: אבי, על הכיסא שלך ישב בחודש הזה ב-2010 יוסי ורשבסקי.
אופיר אקוניס: תיקחו את הפרוטוקול של הישיבה, ותראו שם את אותן שאלות, את אותן אמירות של המפיקים, את אותן אמירות של ערוץ 10 וגם את אותן אמירות שלנו.
אופיר אקוניס: אנחנו בשידור חוזר טוטאלי, למעט המקום.
אופיר אקוניס: גם האנשים הם אותם אנשים, למעט אבי בלשניקוב וכמה חברי כנסת שהתחלפו.