GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דורלי אלמגור: רצינו להבין מה בדיוק המשמעות של סמכות שיקול הדעת של המועצה להפחית מחויבויות.
דורלי אלמגור: דנה, מה משמעות הסיפה שאומרת שהמועצה יכולה - - -
דנה נויפלד: אנחנו מסכימים להוריד את הסיפה.
דנה נויפלד: הכוונה הייתה להחיל בכל העת את אותן מחויבויות שחלות על השנה העשירית.
דנה נויפלד: היא צודקת, אנחנו מבקשים למחוק את הסיפה.
כרמל שאמה-הכהן: תציגי לנו את השינוי.
טל רוזנפלד: בפסקה הראשונה, בסעיף (ב3)(1), צריך למחוק את הסיפה שמתחילה ב"אלא אם כן קבעה המועצה".
אבי דיכטר: סליחה, חלק מכל הדיון הזה מתקיים בגלל שינויים בסביבה.
אבי דיכטר: לכן המועצה צריכה שתהיה לה פריבילגיה לשקול שינויים בסביבה ולקבל החלטה.
אבי דיכטר: הבעיה הכי גדולה של המכרזים האלה היא שאין בהם שיקול דעת והתאמה לסביבה.
כרמל שאמה-הכהן: דנה, מה הבעיה עם שיקול הדעת הזה?
דנה נויפלד: הכוונה הייתה להחיל עליהם בשנות הזיכיון המוארכות את אותן המחויבויות שחלות עליהם היום.
דנה נויפלד: הסעיף הזה מאפשר למועצה סוג של גמישות ושיקול דעת.
דנה נויפלד: אגב, שיקול הדעת למועצה קיים ממילא בסעיפים אחרים בחוק.
כרמל שאמה-הכהן: אז נותר שיקול דעת למועצה?
דנה נויפלד: כן, יש שיקול דעת כללי למועצה.
דנה נויפלד: היועצת המשפטית של הרשות השנייה יכולה להסביר את זה.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, השמטתה של הסיפה לא פוגעת.
רון גזית: אני מבקש להתייחס לנושא.
רון גזית: אנחנו מתנגדים מאוד להוריד את הסיפה.
רון גזית: הדרישה היא לקבל בהארכת הזיכיון, בדיוק כמו ערוץ 10, את התנאים הבסיסיים שבחוק.
רון גזית: אבל באו ואמרו, "לא, אתם תמשיכו הלאה, לשנה העשירית, עם מה שהצעתם במכרז", למרות שמדובר בשנתיים הארכה.
רון גזית: אמרנו, בסדר, זה היסוד.
רון גזית: אבל אם תנאי השוק לא יאפשרו את זה, אנחנו לא רוצים לבוא לפה ולבקש שתורידו לנו תנאים.
רון גזית: הכוונה היא שנשתחרר מהצורך הזה.
רון גזית: צריך שהמועצה, בתוקף סמכותה, תשקול את התנאים ותראה אם צריך להחיל על קשת או רשת את התנאים שבמכרז, או להפחית אותם.
דובר: זה גם קיים גם בסעיף 37ג, לגבי הארכת הזיכיון בערוץ השלישי.
דובר: בסעיף 37ג(ד)(1) כתוב: "אלא אם כן קבעה המועצה כי התחייבויות או תנאים הקבועים בכללי המועצה או בזיכיון לא יחולו עליו".
דובר: זה בדיוק מה שיש לגבי ערוץ 10.
אסף אמיר: אם רוצים להשאיר את התחרות אז עדיף לשמיט את הסעיף הזה, כי אז יש יותר תמריץ לעזוב ולא להאריך את הזיכיון.
אבי דיכטר: הסעיף הזה הוא רק שיקול דעת.
אבי דיכטר: הוא לא אומר כלום, הוא רק שיקול דעת.
אסף אמיר: אבל זה אומר שיורידו את המחויבויות בצורה כזאת שיהיה עדיף להישאר בזיכיון במקום לצאת לרישיון.
דנה נויפלד: על פי הזיכיון, ממילא יש למועצה שיקול דעת לבדוק ולבצע התאמות.
דנה נויפלד: לכן הסעיף זה לא מעלה ולא מוריד.
קריאה: אז תשאירי את זה.
אסף אמיר: אתם זוכרים ש-27% כבר ירדו, נכון?
אתי בנדלר: אנחנו עוד נגיע לזה.
אסף אמיר: לא, כשיעבור החוק אז ה-27% כבר ירדו.
קריאה: לא ירדו, נדחו.
אסף אמיר: ירדו מאותה שנה, ועכשיו אנחנו - - -
הילה שמיר: 27% יורדים מהשנים 2013, 2014, 2015.
הילה שמיר: פה אנחנו מדברים על תקופת ההארכה של השנים 2015, 2016, 2017.
הילה שמיר: כלומר, אלה השנים שדווקא בהן צריך להשלים את ה-27% שירדו, אלה לא השנים שבהן זה יורד.
הילה שמיר: אם עוברים לרישיון.
אסף אמיר: אז כבר מראש ברור שלא יחזירו בשנים האלה את ה-27%, ולכן משאירים את הסעיף הזה – כדי לבקש הקלה נוספת.
אילת מצגר: לא, לא, אסף.
אילת מצגר: הכוונה הברורה היא שהארכת הזיכיון היא בתנאים של הזיכיון הקיים.
אסף אמיר: אז למה צריך את הסעיף הזה?
אסף אמיר: הרי יש לה כבר שיקול דעת.
אסף אמיר: אתם רוצים להרחיב את שיקול הדעת.
אילת מצגר: למועצה יש גם היום שיקול דעת, והיא יכולה לבצע שינויים בתנאי הזיכיון בהתאם לשיקול הדעת שיש לה.
אילת מצגר: לכן זה לא משהו שמעלה או מוריד.
אסף אמיר: היועצת המשפטית של משרד התקשורת אמרה שמבחינתה אפשר להוריד את זה, כי ממילא יש לכם שיקול דעת.
אילת מצגר: לכן זה לא מעלה ולא מוריד, גם אם יהיה שיקול דעת וגם אם לא יהיה.
הילה שמיר: גם בזיכיון עצמו, אם יש התפתחויות כלכליות, אנחנו יכולים להתחשב בהן לצורך - - -
קריאה: אם זה לא מעלה ולא מוריד, אז אפשר להשאיר את זה.
דורלי אלמגור: הילה, אין פה שום פירוט של שיקולים לגבי באילו נסיבות אפשר להוריד.
דורלי אלמגור: זה שיקול דעת מאוד רחב, הוא כמעט מרוקן את הרישה מתוכן.
אתי בנדלר: אני רוצה לומר משהו.
אתי בנדלר: נכון שהנוסח הזה קיים גם היום לגבי הארכת הזיכיון של הערוץ השלישי, אבל הכוונה בפירוש לא הייתה לתת לרשות השנייה סמכות לסטות ממחויבויות מכרזיות או מחויבויות שנקבעו בחוק, אלא יותר ברמה של התאמה, כמו הדוגמה שגברת מצגר או שמיר הציגו עכשיו: כשיש למשל מלחמה ומשדרים יותר חדשות אז מורידים להם ממחויבויות אחרות.
אתי בנדלר: זה יותר התאמה מאשר הפחתת מחויבויות.
אתי בנדלר: אבל, כפי שזה מנוסח, ניתן לתת לזה פרשנות שמעניקה לרשות השנייה גם סמכות להפחית מהמחויבויות.
אבי דיכטר: או להעלות.
אבי דיכטר: כתוב להפחית?
אתי בנדלר: כתוב "לא יחולו" או "יחולו בשינויים...".
אתי בנדלר: אני סבורה שצריך למחוק את זה בשני המקומות, ולהשאיר את הסמכויות הכלליות של המועצה כפי שהן מופיעות בסעיפים אחרים.
אתי בנדלר: זאת כדי שלא יהיו אי הבנות בתחום הזה.
נסים זאב: תשאירי את אותו ניסוח.
נסים זאב: אם את לא משאירה אפילו את שיקול הדעת - - -
קריאות: אבל יש שיקול דעת.
אתי בנדלר: לו דעתי הייתה נשמעת, הייתי אומרת שבחוק הזה הוועדה לא צריכה בכלל להחליט אילו מחויבויות יפחיתו לזכייני ערוץ 2, אלאל להשאיר את זה לרשות השנייה.
אתי בנדלר: להסמיך אותה באופן מפורש לבדוק את תנאי השוק ולעשות את ההתאמות.
אסף אמיר: אנחנו בעד.
אתי בנדלר: אבל מאחר שלא זו ההצעה הממשלתית אז צריך להחליט: אם ההצעה הממשלתית היא לתת הארכת זיכיון, לדחות מחויבויות בתחום התוכן ואולי עוד הטבות כלשהן, אז אי אפשר להשאיר גם את ההטבות האלה וגם להסמיך את הרשות השנייה להפחית עוד יותר מהמחויבויות.
קריאה: אבל תשאירי להם שיקול דעת.
אתי בנדלר: יש להם שיקול דעת כללי.
אתי בנדלר: אבל כאן, כשמדובר בפירוש על התאמה של התנאים בתקופת הזיכיון המוארכת, אני חושבת שצריך להיות ברור שהתנאים הם התנאים שחלו עליהם בשנה העשירית, וכל מה שיש להם זה הסמכויות הכלליות לעשות התאמות.
אתי בנדלר: שלא תהיה קביעה ספציפית בסעיף הזה שעלולה לקבל פרשנות מעוותת.
אבי דיכטר: את לא חושבת שעד 2017 יכולים להיות שינויים בסביבה?
אבי דיכטר: בשוק הפרסום למשל.
אבי דיכטר: ואולי בכלל לא תהיה תחרות ואז יצטרכו להעלות את מחויבויות התוכן.
אתי בנדלר: מר ניר, אני משוכנעת שיהיו שינויים.
אתי בנדלר: אני חושבת שהיו שינויים מפליגים ואני חושבת שהיה מקום לבחון את כל שוק הטלוויזיה, ואני כבר התבטאתי בעניין הזה יותר מפעם אחת.
אתי בנדלר: אבל אני חושבת שלא זו הדרך לעשות את זה.
אתי בנדלר: צריך להקים ועדה כמו שצריך ולעשות את הדברים כמו שצריך, ולא שהחוק יקבע שורה של מחויבויות אבל הביצוע בפועל יהיה אחר, בגלל דברים שנחתכים בדרך לא שקופה ולא מספיק פומבית.
אבי דיכטר: במבחן התוצאה, ההתאמות לתנאי הסביבה פשוט לא מתרחשות.
הילה שמיר: יש לנו סכמות מכוח הזיכיון לעשות התאמות אם חלו התפתחויות כלכליות.
הילה שמיר: יש סעיף ספציפי כזה בזיכיון, כך שגם אם הסיפה תימחק אנחנו עדיין נוכל לעשות התאמות.
קריאה: מה אנחנו עושים פה אם לא התאמה?
איתן כבל: אדוני היושב-ראש, הסעיף הזה מנוסח בצורה שבעצם - - -
כרמל שאמה-הכהן: אתה תומך בעמדת היועצת המשפטית?
איתן כבל: חד משמעית.
כרמל שאמה-הכהן: יש מישהו מחברי הכנסת שמתנגד לעמדת היועצת המשפטית?
אתי בנדלר: אם כך, אני מבקשת שהוועדה תצביע גם על תיקון הסיפה של סעיף 37ג(ד)(1).
אתי בנדלר: צריך למחוק שם את המלים "אלא אם כן קבעה המועצה כי התחייבויות או תנאים הקבועים בכללי המועצה או בזיכיון לא יחולו עליו, או יחולו בשינויים שקבעה", ככל שמדובר בערוץ השלישי.
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, אנחנו מצביעים על תיקון סעיף 34...
כרמל שאמה-הכהן: בעצם לא גמרנו את הנושא של ההגבלים העסקיים.
כרמל שאמה-הכהן: אפשר לדלג על פסקה 4, או שזה ישפיע על שאר הפסקאות?
דנה נויפלד: אפשר להצביע על הפסקאות מבלי להצביע על הרישה.
כרמל שאמה-הכהן: בקיצור, אנחנו מצביעים על הכול למעט הקטע שבו יש לכאורה את הבעיה של ההגבלים העסקיים.
אתי בנדלר: לא מצביעים על הרישה, אלא על פסקאות 1, 2, 3 ו-4, פלוס התיקון לסעיף 37ג(ד)(1).
כרמל שאמה-הכהן: אני קורא את בעלי זכות ההצבעה.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אופיר אקוניס או אדמסי אללו במקומו, חבר הכנסת דני דנון – לא נמצא, חבר הכנסת רוברט אילטוב, חבר הכנסת אלכס מילר במקום חבר חמד עמאר, חבר הכנסת דוד אזולאי – לא נמצא, חבר הכנסת יצחק וקנין – לא נמצא, ישראל אייכלר – לא נמצא, יואל חסון – שלמה מולה במקומו, חבר הכנסת אכרם חסון במקום ישראל חסון, יוליה שמאלוב-ברקוביץ' במקום חבר הכנסת רוברט טיבייב, נחמן שי – לא נמצא, אבל אדטו יכולה להצביע במקומו, וחבר הכנסת כבל, שהוא חבר מלא בוועדה מהיום.
כרמל שאמה-הכהן: יצביע רק מי שקראתי, שיש לו זכות הצבעה.
כרמל שאמה-הכהן: מי בעד אישור הסעיפים, למעט הסעיף שהוזכר?
כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד אישור הסעיף, למעט הקטע האמור – פה אחד הסעיף התקבל.
כרמל שאמה-הכהן: הסעיפים אושרו פה אחד.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לסעיף הבא: תיקון סעיף 37.
כרמל שאמה-הכהן: נא לקרוא בבקשה.
דנה נויפלד: זה הסעיף שדן בעילות לביטול זיכיון או להגבלה שלו.
דנה נויפלד: הוספנו כאן עילות למקרים שבהם יפקע הזיכיון, זאת כדי להגביר את האכיפה.
כרמל שאמה-הכהן: מה העילות?
דנה נויפלד: העילות הן: אחת, אחרי שהחשב הכללי הודיע שמוצו כל הליכי הגבייה ובעל הזיכיון לא עמד בתשלום של החזר ההלוואה בהתאם להסכם שנחתם עמו - - -
כרמל שאמה-הכהן: מה זה מיצוי כל הליכי הגבייה?
דנה נויפלד: נציג החשב הכללי נמצא פה והוא יכול להסביר את זה.
יובל צלנר: מיצוי כל הליכי הגבייה זה אחרי שהחשב הכללי פעל לגבות את חוב ההלוואה של הזיכיון ולאחר שבעל הזיכיון מימש את כל הביטחונות שבעל הזיכיון נתן לחשב הכללי לטובת ההלוואה.
יובל צלנר: אם אחרי כל זה עדיין יש חוב שהחשב הכללי לא מצליח לגבות, אז החשב הכללי יודיע למועצה שהוא לא מצליח לגבות את החוב.
כרמל שאמה-הכהן: איזה ביטחונות יש להלוואה?
יובל צלנר: כ-50% מסכום ההלוואה צריך להיות ערבויות בנקאיות אוטונומיות, ועוד כמחצית לשביעות רצון החשב הכללי בהעמדת ההלוואה, למשל בטוחות או נכס אחר שיש למקבל ההלוואה, תזרימי מזומנים שהוא מקבל וכן הלאה.
אתי בנדלר: אני רק רוצה לוודא שהבנתי נכון.
אתי בנדלר: התנאים היחידים שמביאים לפקיעה של הזיכיון ללא שיקול דעת כלשהו הם תנאים כספיים מול המדינה, בלי כל קשר לנושא של הפקות ותוכן, נכון?
אתי בנדלר: אם יהיו הפרות בתוכן, יש למועצה שיקול דעת להורות איך לתקן את ההפרות האלה ומתי.
אתי בנדלר: אבל אם יש חובות למדינה – זה פקיעת זיכיון.
כרמל שאמה-הכהן: והמעבר לירושלים.
איתן כבל: בחוק הקיים יש תנאי של פקיעה אוטומטית בגלל אי עמידה - - - ?
הילה שמיר: לא, יש שיקול דעת.
הילה שמיר: בהפרה של תנאי שהוגדר תנאי מהותי, יש למועצה שיקול דעת אם לבטל, לצמצם או להפסיק רישיון.
הילה שמיר: לצד זה, יש כמה עילות של תפוגה אוטומטית.
איתן כבל: בסדר, כבר עשר שנים חיים עם העילות.
רון גזית: אני רוצה להסתייג בעניין הזה.
רון גזית: כמו שבסעיף (א) העילה לפקיעת זיכיון היא מיצוי כל הליכי הגבייה, באותה מידה בסעיף הבא, סעיף (5), צריך שיהיה: "המורשה לשידורים לא שילם חובותיו לאחר מיצוי הליכי הגבייה, בשל דמי זיכיון, דמי רישיון ודמי הפצה".
רון גזית: צריכה להיות גזרה שווה בין אי תשלום על ידי ערוץ 10 לבין אי תשלום על ידי ערוץ 2.
רון גזית: כלומר, האחידות שבין סעיף (4) ל-(5) מחייבת שגם בסעיף קטן (5) יהיה כתוב: לא שילם חובותיו לאחר מיצוי הליכי הגבייה, ורק אז יפקע הזיכיון.
נטע דורפמן-רביב: את ההלוואה שאנחנו מציעים לערוץ 10 אנחנו גם מציעים לזכייניות ערוץ 2, באותם תנאים.
נטע דורפמן-רביב: כך שאם זכייניות ערוץ 2 לוקחות הלוואה, הן יקבלו את אותם תנאים.
נטע דורפמן-רביב: צריך לזכור שזו הלוואה שהיא חיצונית לחוק, ויש לנו אמצעים ודרכים לגבות אותה גם בלי קשר לחוק ובלי קשר לסעיף שהוכנס כאן.
נטע דורפמן-רביב: לכן לא ניתן לגזור גזרה שווה בין הלוואה של החשב הכללי שהיא חיצונית לחוק וגם אתם יכולים לקבל אותה, לבין חובות שלכם כלפי הרשות השנייה והמדינה שהן בתוך החוק.
רון גזית: זה לא משנה אם מדובר בהלוואה או בחוב אחר.
רון גזית: זה בא סעיף אחר סעיף, ומדובר על הפקעת זיכיון במכה אחת.
רון גזית: בשני המקרים יש היגיון זהה לעשות את זה - - -
איתן כבל: סליחה, הרי - - -
רון גזית: - - -
הילה שמיר: - - - לחשב הכללי יש כלים מסוימים – כלים של גבייה ועוד, ולרשות רגולטורית יש כלים אחרים.
איתן כבל: רגע, כל העניין כאן זה לא אם אתה כן מחזיר או לא מחזיר.
איתן כבל: כל התהליך פה הוא ניסיון ליצור מצב של עמידה בתנאים.
איתן כבל: הרגולטור קיים, אבל אף אחד לא עמד בשום תנאי שלו עד היום.
איתן כבל: קרה משהו?
הילה שמיר: זה לא מדויק.
איתן כבל: זה מדויק לחלוטין.
איתן כבל: בואי לא נתווכח על הניואנסים, אנחנו מכירים את הדיון הזה מספיק זמן.
איתן כבל: אם הולכים אז צריך שיהיה קו משותף, וזה לא משנה אם זו ריבית חשב כללי או ריבית אחרת.
איתן כבל: אם אנחנו סוף-סוף מנסים לחצות את ה-22 בינואר, אז לפחות שהכללים יהיו אותם כללים.
איתן כבל: המשמעות היא שצריכים לעמוד בכללים.
רון גזית: אני רק אומַר שאנחנו לא רוצים שהדיון הזה יעכב את קבלת החוק, ולכן משאירים את זה לשיקול הדעת שלכם.
כרמל שאמה-הכהן: יש עוד הערות לגבי הסעיף הזה?
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על הנוסח הממשלתי ללא שינוי.
כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הסעיף כפי שהוצג?
כרמל שאמה-הכהן: נא לקרוא את הסעיף הבא.
טל רוזנפלד: היום הכותרת היא "הארכת תקופת הזיכיון הראשונה בערוץ השלישי", אך מאחר שזה הוארך כבר כמה פעמים, זה צריך להיות "תקופות הזיכיון בערוץ השלישי".
כרמל שאמה-הכהן: אני מניח שאין הערות לגבי הסעיף הזה.
כרמל שאמה-הכהן: הסעיף התקבל פה אחד.
כרמל שאמה-הכהן: הסעיף הבא בבקשה.
טל רוזנפלד: את המשך התיקון אני קוראת כפי שהוא אושר כבר על ידי הוועדה:
דנה נויפלד: סעיף 37ג מדבר על הארכת הזיכיון לשידורי הערוץ השלישי, שהוא ערוץ 10.
דנה נויפלד: אני רוצה להסב את תשומת לב הוועדה לעניין של ביטוח הערבות להשלמת ההוצאה לקולנוע.
כרמל שאמה-הכהן: לא הבנתי מה זה.
דנה נויפלד: בתיקון שעשינו ב-2010 נקבעה ערבות ייעודית למחויבויות הקולנוע, ובתיקון הזה אנחנו למעשה מוחקים את אותה ערבות ייעודית ומאחדים אותה עם הערבות הכוללת שיש לכל בעל זיכיון אצל הרשות השנייה.
דנה נויפלד: הדבר השני שאנחנו עושים זה קובעים את התנאים לתקופת ההארכה השלישית.
דנה נויפלד: התנאים הם כאלה: הדבר הראשון שצריך לקרות בטרם תוארך התקופה הנוספת הוא שבעל הזיכיון ישלם את מלוא חובותיו בשל דמי הזיכיון, דמי ההפצה והתמלוגים שהוא חייב לשלם עד 31 בדצמבר 2012; תנאי נוסף הוא שלא חדלו להתקיים אצל בעל הזיכיון אחד מתנאי הכשירות שהיו מזכים אותו מלכתחילה להשתתף במכרז או להיות בעל זיכיון, ולא מתקיים בו סייג שהיה פוסל אותו מלהשתתף במכרז או להיות בעל זיכיון.
דנה נויפלד: חוץ מזה, בעל הזיכיון יעביר התחייבות שלפיה מקום מושבה של חברת החדשות יועבר לירושלים עד 1 בספטמבר 2013.
דנה נויפלד: התיקונים הנוספים של הסעיף מחילים על בעל הזיכיון בתקופת ההארכה השלישית את אותן מחויבויות שחלות עליו עכשיו.
דנה נויפלד: הסעיף האחרון הוא סעיף התמורה, שאומר שבגין ההארכה של השנתיים הנוספות תיקבע תמורה שתשולם על ידי שר האוצר, וזאת לאחר ההמלצה של הרשות השנייה, בהסכמת השר ובאישור הוועדה.
דנה נויפלד: וגם בעניין הזה, אם לא שולמה תמורה – הזיכיון יפקע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד מתי צריך לשלם את התמורה?
דנה נויפלד: לא קבוע בחוק מועד לתשלום התמורה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואפילו לא נקבע כמה.
אילת מצגר: אנחנו צריכים לקבוע אותה.
אילת מצגר: אנחנו צריכים להמליץ לשר על הסכום של התמורה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך ערוץ 10 מסכים לזה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אם תחליטו על תמורה ש - - -
הילה שמיר: זה לא שונה מהמנגנון של סעיף שהיה עד כה.
הילה שמיר: גם בהארכה הקודמת, שהייתה עד 2012, מוטל על השרים לקבוע את התמורה.
הילה שמיר: כשתיקבע התמורה הזאת, אנחנו מניחים ש - - -
איתן כבל: אני לא הבנתי את הסיפור של הקולנוע - - -
כרמל שאמה-הכהן: רגע, אל תקפצו מדבר לדבר.
איתן כבל: אבל זה הדבר הראשון.
כרמל שאמה-הכהן: אבל היא דיברה עכשיו על משהו אחר לגמרי.
איתן כבל: הבנתי, אבל היא כבר נתנה על זה תשובה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אני לא הבנתי.
איתן כבל: סליחה, אני מתנצל.
כרמל שאמה-הכהן: תענו לחברת הכנסת ברקוביץ'.
דנה נויפלד: בעת הזאת טרם נקבעה תמורה ולכן היא לא ידועה.
דנה נויפלד: הרשות השנייה תעשה עבודה בעניין הזה, תקבע מה ערך התמורה של ההעברה לשנתיים האלה, וזה התשלום שערוץ 10 ישלם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה קביל גם לערוץ 2?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אני לא מבינה איך אתם מסכימים לזה.
כרמל שאמה-הכהן: דווקא נראה לי שהם רוצים את זה.
אילן אבישר: יוליה, זה תמורה לזיכיון, לא רישיון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כרגע בכיתם פה שאתם משלמים BID, "שמיד", "קיד"... ועכשיו עוד פעם יבואו אליכם ויבקשו מכם.
רוברט אילטוב: יוליה, יש לך הצעה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריך להיות איזשהו מנגנון.
דנה נויפלד: זה המנגנון.
אסף אמיר: בואו נבטל את התמורה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה צריך לבטל את התמורה?
אסף אמיר: כי הם אומרים שמקשים עליהם במסים.
כרמל שאמה-הכהן: התמורה זה בעצם דמי הזיכיון?
דנה נויפלד: לא, לא, לא, זה לא דמי הזיכיון, זה דמי השימוש באפיק.
דנה נויפלד: לערוץ 2 וערוץ 10 מוקצה אפיק באופן בלעדי.
כרמל שאמה-הכהן: זה דמי הזיכיון?
דנה נויפלד: לא, דמי הזיכיון נועדו לצורך אחר.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לדעת כמה תשלומים הם משלמים: תמלוגים, עד שנבטל היום; את ה-BID הם שילמו מראש - - -
דנה נויפלד: התמלוגים יבוטלו.
דנה נויפלד: ה-BID לא קשור לעניין הזה.
דנה נויפלד: אנחנו מדברים עכשיו על ערוץ 10.
כרמל שאמה-הכהן: בסדר, אבל אני רוצה לדעת כמה הם משלמים.
קריאה: במידה מסוימת יש פה BID.
קריאה: הם שילמו BID.
דנה נויפלד: אבל זה לא ה-BID שהם מדברים עליו.
כרמל שאמה-הכהן: ומה זה דמי הזיכיון?
אילת מצגר: דמי זיכיון זה התשלום השוטף לתקציב הרשות השנייה.
כרמל שאמה-הכהן: זה לא התמורה הזאת?
דנה נויפלד: לא, זה לא קשור אחד לשני.
כרמל שאמה-הכהן: אז עבור מה התשלום הזה?
דנה נויפלד: עבור השימוש באפיק.
כרמל שאמה-הכהן: לא הפצה?
דנה נויפלד: לא, הפצה זה משהו אחר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה היא האם האפיק של ערוץ 2 יכול לעלות חצי מהאפיק של הערוץ 10.
דנה נויפלד: כנראה שלא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרי זה שני מתחרים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: או שאתם תבואו ותיקחו מכל אחד אותו מחיר...
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על סמך מה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא ברור לי.
דנה נויפלד: אני אסביר שוב.
דנה נויפלד: ההמלצה של הרשות השנייה תובא בפני שר האוצר ושר התקשורת, והיא גם טעונה אישור של ועדת הכלכלה.
דנה נויפלד: ולכן תהיה שקיפות, ויסבירו מה המנגנון, יסבירו איך נקבע הסכום, ואם יהיה הבדל, גם יסבירו למה אלה שילמו ככה ואלה שילמו אחרת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להרגיע את היוצרים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר להעביר את התמורה ישר ליוצרים?
אסף אמיר: אנחנו לא מבקשים את התמורה.
איתן כבל: מה לבי הקולנוע?
אילת מצגר: בידי הרשות השנייה נמצאות ערבויות של ערוץ 10 בגובה נכבד של 43 מיליון שקלים.
אילת מצגר: הערבויות האלה ישמשו להבטיח את קיום כל המחויבויות, לרבות התשלומים לקולנוע.
אילת מצגר: היום יש לערוץ 10 מחויבות שוטפת להוצאה על קולנוע בסכום של כאר
אילת מצגר: בעה מיליון שקלים בשנה, ובנוסף יש להם חוב של 20 מיליון בקולנוע, שאמור להיפרס על שלוש השנים, כולל 2012.
איתן כבל: עדיין לא הבנתי.
איתן כבל: כתוב: "במקום 'בהוראות התכנית להשלמת הוצאה לקולנוע או בהוראות.
איתן כבל: ..' יבוא 'או בהוראות התכנית להשלמת הוצאה לקולנוע'".
דנה נויפלד: זה לא אותו סעיף.
איתן כבל: חבר'ה, אני שואל את השאלה, לא את מה שאתם עונים לי.
אילת מצגר: הערבויות ששימשו עד כה לנושא של הקולנוע בעצם מוסבות - - -
דבורה קמחי: זה לא רק לקולנוע, זה לסוגה עילית וקולנוע - - -
אילת מצגר: - - -
איתן כבל: שנייה, אני מנסה להבין.
איתן כבל: תסבירו אחד אחד בבקשה.
אילת מצגר: הערבויות ששימשו עד עכשיו לנושא של קולנוע וסוגה עילית יוסבו לערבות להלוואה שמתקבלת מהמדינה.
אילת מצגר: ערוץ 10 השלים את תכנית ההשלמה של חסרים בסוגה עילית בסוף שנת 2011, ומעכשיו נשאר לו להשלים רק חלק מהחסרים מן העבר, שהם בנושא הקולנוע.
קריאה: אז למה לא להשאיר את הערבות בגובה ההשלמה לקולנוע?
אילת מצגר: כי יש הרבה ערבויות בידי הרשות השנייה שיכולות לשמש גם לעניין הזה.
אסף אמיר: מה גובה הערבות לקולנוע כרגע?
אילת מצגר: 20 מיליון.
אסף אמיר: מה החובות לקולנוע?
דבורה קמחי: 12 מיליון.
איתן כבל: חבר'ה, אני רוצה לסיים את השאלה.
איתן כבל: אני מנסה להבין מה המשמעות.
איתן כבל: אני מרגיש שיש מין טריק כזה.
איתן כבל: אולי אני טועה, אבל אני מרגיש שבעניין של הקולנוע יש משפט כזה ואז משפט אחר... מחליקים את זה.
איתן כבל: אני רוצה לדעת האם זה יגרום לכך שתהיה פגיעה בהפקות המקור וביצירות הקולנוע, או לא?
אילת מצגר: חד משמעית לא.
הילה שמיר: בידי הרשות השנייה יש ערבויות - - -
איתן כבל: הא ענתה לי.
אילת מצגר: החוב של ערוץ 10 בנושא הקולנוע נמצא על השולחן, ולפי הזיכיון שלו הוא מחויב להשלים את החוב הזה.
אילת מצגר: עם סיום החקיקה כאן ובמסגרת ההסדר, הוא מתחיל בהשלמת החוב הזה.
אילת מצגר: במסגרת ההסדר הוא כבר משלים חלק מחובות העבר, והוא ממשיך לעשות את זה עד שנת 2014, ובכך הוא משלים את המחויבויות שלו.
אילת מצגר: אם הוא לא יעשה כן, הוא פשוט יחלט ערבויות לצורך העניין הזה.
אסף אמיר: אני רוצה להגיד משהו קצר בעניין הזה.
אסף אמיר: ברור לי שפינוי הערבויות האלה נועד לעזור לחלץ את ערוץ 10 מהמצב, דבר שאנחנו בעדו.
אסף אמיר: מצד שני, כשהיה את כל העניין של ערוץ 10 בפעם שעברה והיה את כל העניין של הקולנוע, שקצת תקע את זה, אז הפתרון היה שתהיה ערבות מול חובות הקולנוע.
אסף אמיר: אבל אנחנו רואים שכל דבר שהחוק משית על הזכיינים, תמיד אפשר לשנות אותו.
אסף אמיר: לכן אני מבקש שבמקום 20 מיליון השקלים, שכנראה באמת אי אפשר - - -
דבורה קמחי: סליחה, זה לא 20.
דבורה קמחי: החוב המקורי היה 20, אבל בשנת 2012 שליש ממנו נגרע כי השקענו בקולנוע, והיום החוב הוא כ-12 מיליון שקלים.
דבורה קמחי: הערבויות בסכום של 20 מיליון שקלים כיסו חוב לסוגה עילית בסדר גודל של 85 מיליון שקלים ועוד 20 מיליון קולנוע.
דבורה קמחי: דהיינו, על חוב תוכן של 105 מיליון שקל, היו ערבויות בגובה של 20 מיליון שקל.
דבורה קמחי: מתוך 105 מיליון השקלים האלה, החזרנו 92 בערך, ונשאר סכום נמוך יותר, שהוא הרבה יותר נמוך מגובה הערבויות שנמצאות בידי הרשות השנייה.
דבורה קמחי: תביא בחשבון עוד משהו - - -
אסף אמיר: אני רק אומר ש - - -
איתן כבל: סליחה, האם המשמעות של הקטנת הערבויות - - -
דבורה קמחי: אנחנו לא מקטינים את הערבויות - - -
אסף אמיר: הייתה ערבות ייעודית, ועכשיו הערבות הזאת מתערבבת עם כל שאר הערבויות.
דבורה קמחי: אני רוצה לדייק: היא הייתה לקולנוע ולסוגה עילית.
דבורה קמחי: בסוגה עילית השלמנו את כל החוב.
אסף אמיר: אבל הייתה ייחודית לקולנוע.
דבורה קמחי: לא, היא הייתה לסוגה עילית וקולנוע.
אסף אמיר: היא התחילה ייחודית ואחר כך הפכה ל - - -
דבורה קמחי: לא, לא, לא.
דורלי אלמגור: אז למה לא להתאים את הערבות ליתרה שנותרה?
דורלי אלמגור: הרי הייתה מטרה לערבות הייעודית הזאת: שתעמוד כנגד החובות האלה.
הילה שמיר: יש לנו גם ערבויות וגם מנגנון.
הילה שמיר: כלומר, ברגע שמשתמשים בערבויות לצורך דבר אחר, שהוא לא הקולנוע, יש מנגנון של השלמה: בעל זיכיון צריך תוך שבעה ימים להשלים את הערבויות.
אסף אמיר: תראו, אנחנו היינו כבר בעניין של ערבויות והקלות וכולי, ואני חושב שערוץ 10 צריך את הסכום הזה כדי שיהיה ערב לשאר התכנים, אבל אולי אפשר למצוא משהו שבכל זאת יחזק את המחויבויות לקולנוע, כי אנחנו יודעים שהקולנוע הוא המחויבות האחרונה של גופי השידור - - -
דבורה קמחי: סליחה - - -
אסף אמיר: רגע, שנייה, דבורה.
אסף אמיר: אני לא מציע שתשלמו כסף, אלא אני מציע להכניס משהו שאומר שאם אתם מפירים את העניין של הקולנוע אז שזה לא ייכנס ביחד עם תכניות תעודה ודוקומנטרי ואודישנים ל"כוכב...
אבי צבי: למה להכביד?
אסף אמיר: אבי, הפרדנו כי הייתה סיבה טובה להפרדה.
אבי צבי: לא הפרדה, הכבדה.
אבי צבי: לא צריך להכביד.
אסף אמיר: אני לא ביקשתי להכביד, אני ביקשתי להוריד את זה.
אסף אמיר: בעצם לא ביקשתי להוריד, אלא ביקשתי שאולי יימצא מנגנון אחר - - -
כרמל שאמה-הכהן: כבר אמרת את זה.
אבי צבי: אני גם רוצה להציע משהו.
אבי צבי: אולי זו הזדמנות למחוק את מחויבויות הקולנוע של הזכייניות.
אבי צבי: בואו נעשה את זה.
אבי צבי: מספיק.
אבי צבי: אם התעשייה הזאת קורסת ואנחנו לא יוצאים לבלות ולשתות הערב אלא מתעסקים בחוק הזה כדי להציל את הטלוויזיה, אז בואו לא נטפל גם בקולנוע הערב.
אבי צבי: בואו נפסיק את התמיכה של הטלוויזיה המסחרית בקולנוע - - -
אסף אמיר: אני מציע גם בז'אנר העליון.
אסף אמיר: בכלל, השפה העברית היא מיותרת.
אסף אמיר: יש פורמטים מחו"ל, אז בוא נביא אותם לפה וזהו - - -
אבי צבי: - - -
כרמל שאמה-הכהן: שנייה, תסביר לנו מה זה מחויבות הקולנוע?
אבי צבי: אני אסביר לך.
אבי צבי: הטלוויזיה המסחרית היא טלוויזיה מאוד "מצליחה", והיא מרוויחה "הרבה" כסף.
כרמל שאמה-הכהן: הפרוטוקול לא קולט את הציניות.
אבי צבי: חלק מהרווחים האלה אנחנו מחויבים להשקיע בקולנוע.
אבי צבי: ארבעה מיליון שקל בשנה.
כרמל שאמה-הכהן: מכל זכיין?
אבי צבי: מכל זכיין ו... וכמה אתם?
דבורה קמחי: ארבעה מיליון, ועוד 20 מיליון - - -
אבי צבי: אני רוצה שהוועדה תכיר את הדיאלוג.
אבי צבי: אנחנו השקענו עשרות מיליוני שקלים בקולנוע לאורך הזיכיון.
אבי צבי: אנחנו שותפים בסרטים.
אבי צבי: אנחנו שותפים בהם.
אבי צבי: אני משקיע מיליון שקל, למשל, ומחזיק אחוז מסוים בסרט.
אבי צבי: אבל מעולם לא קיבלתי צ'ק - - -
אסף אמיר: סליחה, אני שלחתי לך צ'ק לפני כמה חודשים.
אבי צבי: רבותיי, "איי רסט מיי קייס".
אבי צבי: אני רוצה לספר לכם סיפור.
אבי צבי: הדיאלוג עם יוצרי הקולנוע מתקיים כך: "אבי, אני עושה לך טובה, עדיף לך לבחור בסרט שלי, כי הוא יכול לעשות רווח.
אבי צבי: אם אתה לא תשקיע בי, יכול להיות שתשקיע בסרט הלא נכון.
אבי צבי: אני נותן לך הזדמנות להשקיע בסרט שלי".
אבי צבי: חברים, ככה מתקיים הדיאלוג שלי עם יוצרי הקולנוע.
אסף אמיר: מי אומר כזה דבר?
אסף אמיר: אני לא זוכר ש - - -
אבי צבי: אני לא ראיתי מזה צ'קים, אולי רק בשוליים.
עידן אור: למה אתה צריך לקבל צ'קים?
עידן אור: אתה משקיע רק 200,000 שקל.
עידן אור: אם תשקיע מיליון, תקבל צ'קים.
אבי צבי: תגיד לי רגע, למה אני צריך להשקיע בך?
אבי צבי: אחרי כל ההומור והציניות, אני מבקש מוועדת הכלכלה לשקול להוריד - - -
עידן אור: רשת רוצים לבטל את הקולנוע.
עידן אור: זו הכותרת.
עידן אור: אין לך גבול.
אבי צבי: חברים, זה האבסורד של הטלוויזיה המסחרית.
כרמל שאמה-הכהן: אל תפריעו לו.
אבי צבי: אולי זו הזדמנות לבקש:
אבי צבי: תעשו אתנו חסד ותבטלו לשנתיים הקרובות את חובת ההשקעה של הזכייניות המסחריות בקולנוע ישראלי.
אבי צבי: אני מבקש.
אבי צבי: אם תגידו לי לא – גם בסדר.
אבי צבי: מה "למה"?
אבי צבי: למה אנחנו יושבים פה?
כרמל שאמה-הכהן: מה העמדה של הרשות השנייה?
עידן אור: העמדה של הרשות השנייה היא - - -
אילת מצגר: העמדה של הרשות השנייה היא התנגדות להצעה של מנכ"ל רשת, כי יש חשיבות מאוד גדולה בהשקעה של גופי שידור בקולנוע.
אילת מצגר: זה דבר שקיים במדינות רבות בעולם.
אילת מצגר: היוצרים - - -
ארז בן הרוש: בואו נשקיע גם בתאטרון.
ארז בן הרוש: התאטרון בישראל גם קורס, "הבימה" לקראת סגירה.
ארז בן הרוש: בואו נשקיע גם בהם.
ארז בן הרוש: לא נעשה ריאליטי, נשקיע בתאטרון.
ארז בן הרוש: בואו נשקיע את הכסף גם במשרד החינוך.
ארז בן הרוש: ..
עידן אור: די עם הציניות הזאת.
ארז בן הרוש: מה הקשר בין זה לבין טלוויזיה?
כרמל שאמה-הכהן: יש מישהו שתומך בהצעה של מר צבי?
קריאה: אבי ניר לא תומך?
אבי דיכטר: אני תומך, אבל אני פשוט מתקשה לבחור מתוך כל ההיטלים והמיסויים...
אבי דיכטר: מכיוון שהיושב-ראש מעניק לנו אפשרות לבטל את אחד המיסויים, אז אולי נבטל את ה-BID.
אסף אמיר: אבי, אתה תומך?
אסף אמיר: חייבים לדעת את זה.
אבי דיכטר: רק שנייה, אסף.
אבי דיכטר: קודם אדוני היושב-ראש ניסה להבין את כמות המסים המיוחדת שמוטלת עלינו.
אבי דיכטר: הקולנוע זה עוד מס אחד.