GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי דיכטר: אני תומך מאוד בהורדה דרמטית של המסים על זכייני הערוצים המסחריים.
אבי דיכטר: כמויות המסים שאנחנו משלמים הן חסרות תקדים ואין להן אח ורע.
אבי דיכטר: כנראה בגלל שאנחנו גופים כל כך רווחיים.
אבי דיכטר: וזו דוגמה לאחד המסים.
אבי צבי: מר בלשניקוב, תגיד גם אתה שאתה תומך בזה.
אסף אמיר: למה לא אמרתם ללוקר?
אסף אמיר: הייתם אומרים ללוקר וזה היה סגור.
כרמל שאמה-הכהן: מישהו יודע להגיד לי כמה דמי השימוש שמשלמים?
אבי דיכטר: אנחנו משלמים בתקופה הזאת, שבה קשת היא הזוכה הגדולה, 17.5 מיליון שקלים בשנה במונחי 2005, ורשת כ-12 מיליון שקלים בשנה.
אבי דיכטר: זה מה שנקרא ה-BID.
אבי צבי: זה נומינלי.
אבי צבי: נתנו את זה במזומן לעשר שנים, לפי שש וחצי.
כרמל שאמה-הכהן: ה-BID זה השימוש באפיק?
אבי דיכטר: יש שימוש באפיק, יש שימוש ברשות השנייה, יש שימוש בתמלוגים, יש שימוש בקולנוע, יש שימוש באגרות תדרים.
אבי דיכטר: יש לנו הרבה שימושים.
אסף אמיר: אבי, איך אתה שם את הקולנוע בתוך הדברים האלה?
אסף אמיר: באמת, אבי.
אסף אמיר: יש פה תכנים ויש פה מסים.
אסף אמיר: אנחנו בעד הורדת המסים - - -
אבי דיכטר: אנחנו בעד העלאת התכנים והורדת המסים.
אבי צבי: גם אנחנו .
אסף אמיר: אז איך אתה שם את הקולנוע במסים, אבי?
אבי צבי: אני מוכן שכל מס שירד, ילך לסוגה עילית.
אבי צבי: רדו ממני, עזבו אותי בשקט, הכול ילך לסוגה עילית, התחייבות כתובה.
אסף אמיר: מצוין, אנחנו בעד.
אסף אמיר: היינו אצל כחלון.
אסף אמיר: כמה הפס הרחב משלם?
אסף אמיר: כמה מסים חברות האינטרנט משלמות למדינה?
אסף אמיר: כלום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, זה בדיוק מה שצריך לעשות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל המסים שיש על הטלוויזיה המסחרית צריכים ללכת לסוגה עילית.
אסף אמיר: אבל משרד האוצר לא מסכים לזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפני שעה אמרתי שצריך לבטל את הרגולציה ולהשאיר אותה רק בסוגה עילית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לרדת מהם ולתת להם להרוויח כסף.
אבי דיכטר: יוליה, יכול להיות שצריך לעשות את זה, אבל מכיוון שהתכנסנו כאן הערב כדי לחוקק חוק שיאפשר לערוץ 10 וערוץ 2 להתקיים, קודם כול צריך לייצר את החוקים שיאפשרו את המשך העבודה של ערוץ 10 וערוץ 2, ורק אחרי זה לטפל לעומק בכל נושא המיסוי.
אבי דיכטר: אם אנחנו ננסה לפתור את כל הבעיה היום, יכול להיות שנישאר בלי כלום.
כרמל שאמה-הכהן: צבי, אתה מוכן לשבת ולכבד אותנו בצורה מסודרת?
אבי צבי: - - - עורכת הדין יודעת מה היא עושה, אני לא - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל פה יש עוד מקום.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה שמישהו יסביר לי בצורה מסודרת ואיטית – מה זה דמי השימוש המופיעים בסעיף הזה?
דנה נויפלד: דמי התמורה?
כרמל שאמה-הכהן: התמורה.
קריאה: זה ה-BID.
דנה נויפלד: לא, זה לא ה-BID - - -
כרמל שאמה-הכהן: כל פעם מישהו אומר משהו אחר.
דנה נויפלד: לא, כי ה-BID היה – קראו לזה - - -
דנה נויפלד: כשהתמודדו קבוצות בסוף 2004 ו-2005 על הזכות לשדר בערוץ 2 הן שילמו BID.
דנה נויפלד: הן שמו במעטפה סכום ואמרו: זה הסכום שאנחנו מוכנים לשלם עבור השימוש באפיק.
דנה נויפלד: זה נקרא BID.
דנה נויפלד: זה היה - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: BID או בַּיָּד?
כרמל שאמה-הכהן: שילמו את זה מראש ל-10 שנים.
דנה נויפלד: כן, בדיוק.
דנה נויפלד: זה סכום ששמו במעטפה - - -
כרמל שאמה-הכהן: - - - המוערכת לא תהיה פרופורציונלית ל- BID שהם נתנו אלא משהו חדש שיוערך.
דנה נויפלד: ככל הנראה.
דנה נויפלד: אני לא יודעת מה יהיה המנגנון כי הוא עוד לא נקבע.
דנה נויפלד: הרשות השנייה תציע ומשרד האוצר יבדוק את זה, יבואו לפה לוועדה ויסבירו ויציגו ויראו – אז צריך לדעת על בסיס מה זה נקבע.
דנה נויפלד: לכן, ה- BID הוא לתקופה שאמורה כבר להסתיים, והם בכלל - - -
כרמל שאמה-הכהן: ועדת כלכלה צריכה לאשר את זה?
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, כל עוד היא לא מאשרת – הם לא משלמים כלום.
כרמל שאמה-הכהן: אבי, שמור על היחסים.
אסף אמיר: יצא המרצע מן השק.
אבי צבי: שבועיים אתה לא עונה לי לטלפון.
אבי צבי: מי שיישמע עוד יאמין.
אסף אמיר: אפשר לבטל את זה עכשיו.
אסף אמיר: בטלו את זה עכשיו, ממילא זה הולך למליאה ויצביעו בעד.
אסף אמיר: הרי מה יעשו?
אסף אמיר: לא יצביעו בעד?
אסף אמיר: הממשלה תתנגד?
אסף אמיר: אף אחד לא יתנגד.
אסף אמיר: בטלו את זה עכשיו.
אסף אמיר: היום אין להם ברירה, הם יצביעו, אז אפשר גם להקל עליהם בהצבעה הזאת.
קריאה: כולל סוגה עילית.
כרמל שאמה-הכהן: המנגנון פה – אני אומר לך שהמצב בשוק התקשורת לא ישתפר.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא רואה ועדת כלכלה שתטיל עליהם את ההוצאה של ה- BIDהזה.
אסף אמיר: בסדר, אבל אתה יכול לעשות את זה עכשיו.
איתן כבל: אבל אי אפשר לקבוע את זה ככה על פי מידת הבכי.
אסף אמיר: עד עכשיו מה קרה?
איתן כבל: בינתיים בכיתם הכי פחות.
כרמל שאמה-הכהן: טוב, חברים, אנחנו מצביעים על הסעיף.
אסף אמיר: מה בסוף נסגר עם הקולנוע?
קריאה: הלכה הערבות.
איתן כבל: תמשיך לקבל 200 אלף, לא מיליון.
כרמל שאמה-הכהן: לא שינינו בו כלום, נכון?
אתי בנדלר: רק בפסקה (4) - - -
כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הסעיף עם התוספת?
דנה נויפלד: אתי, לא הייתה לך הערה?
אתי בנדלר: הייתה לי הערה שהתלבטתי אם לומר אותה אבל אני - - -
כרמל שאמה-הכהן: היד עוד למעלה, תגידי.
אתי בנדלר: כל מה שאמרתי הוא שיש כאן איזושהי תוספת שאני לא הצלחתי להבין אותה.
כרמל שאמה-הכהן: מה היא?
אתי בנדלר: אבל חשבתי לוותר כבר על ההערה.
אתי בנדלר: מבקשים מהזכייניות לתת התחייבות שהן תקיימנה את החוב – אני לא נתקלתי עוד בחוק שמחייב : "אני נותן התחייבות לקיים חוק".
אסף אמיר: בואו נעשה שגם ועדת הכלכלה תעמוד - - -
אתי בנדלר: מה שווה ההתחייבות?
אתי בנדלר: אלו שמפירים את החוק יפרו גם את ההתחייבות.
אתי בנדלר: הסעיף הזה נראה לי מיותר, לא עניין, מה גם שיש סנקציה שאם הם לא עושים את המעבר לירושלים עד ספטמבר 2013 אז הזיכיון פוקע מאליו.
אתי בנדלר: לכן אני חשבתי שפסקה (3) כולה היא מיותרת אבל לא רציתי - - -
רון גזית: זה נובע מההיסטוריה.
כרמל שאמה-הכהן: לאור הניסיון הטוב.
אתי בנדלר: אז תאמר לי: מי שמפר את החוק, ההתחייבות שהוא נתן היא זו שתמנע ממנו להפר?
כרמל שאמה-הכהן: - - - אלא אם כן את רוצה שנעשה רביזיה - - -
אתי בנדלר: לא, אני לא רוצה רביזיה.
אתי בנדלר: אני מפנה את תשומת לבכם לתנאי שלדעתי הוא לא ראוי - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל דנה כתבה את זה.
אתי בנדלר: - - להיכתב בכלל בספר החוקים, שמישהו נותן התחייבות לקיים חוק.
כרמל שאמה-הכהן: טוב, אנחנו מתקדמים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז זאת לא התחייבות, גברתי היועצת המשפטית?
אתי בנדלר: לא, לא, מדובר על - - -
אסף אמיר: אני מבקש, בכל זאת היה פה דיון של רבע שעה לעניין של הקולנוע והערבויות.
אסף אמיר: מראש אמרנו שהערבויות לא מעניינות אותנו – מעניין אותנו קיום השקעות.
אסף אמיר: שמענו ברבע שעה הזאת שכל גופי השידור לא רוצים להשקיע בקולנוע.
אסף אמיר: אני שואל אתכם: האם בכל זאת תתחייבו לעמוד במה שכרגע קיים בחוק ולהשקיע בקולנוע בשנים הקרובות?
אסף אמיר: כרגע אנחנו מסירים את הערבות.
אבי בלשניקוב: תאמין לי שעמד לי על הלשון להצטרף לחברי הטוב אבי צבי ולהגיד לו שהוא צודק אבל סתמתי את הפה מפאת כבוד הקולנוע במדינת ישראל.
אבי בלשניקוב: חברה, בואו נתקדם.
אתי בנדלר: אני רוצה לוודא שהייתה הצבעה ברורה על סעיף 5.
אתי בנדלר: כתוב אצלך?
עידית חנוכה: כן, כן, כתוב.
אתי בנדלר: כי אני קצת הפרעתי למהלך ההצבעה ולכן אני רק רוצה לוודא – אם כך, הוועדה הצביעה פה אחד בעד סעיף 5?
כרמל שאמה-הכהן: נא לקרוא את סעיף 6.
טל רוזנפלד: "תיקון סעיף 37ד 6.
טל רוזנפלד: בסעיף 37ד(ב)(4) לחוק העיקרי, אחרי "ו-71ה(ב)" יבוא "ו-(ב1)".
טל רוזנפלד: " זה תיקון טכני שמתקשר לתיקון שנגיע אליו אחר כך בסעיף 71ה שמאפשר לבעל הזיכיון בערוץ השלישי להגיש בקשה לרישיון לפני תום תקופת הזיכיון שלו בשנת 2014.
טל רוזנפלד: זה פשוט תיקון טכני שנדרש.
כרמל שאמה-הכהן: יש הערות, טענות, למישהו?
כרמל שאמה-הכהן: הצבעה – מי בעד?
טל רוזנפלד: "תיקון סעיף 54 7.
טל רוזנפלד: בסעיף 54(א) לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (א), במקום "עד למועד המעבר" יבוא "בתקופת תוקפם של הזיכיונות לשידורי טלוויזיה", במקום "37א(א)(1) או 37ג(א) או (ב)" יבוא "34(ב3), 37א(א)(1) או 37ג(א), (ב) או (ב1)", והסיפה החל במילים "לאחר תום התקופות האמורות" – תימחק; (2) אחרי סעיף קטן (ד) יבוא: "(ה) בסעיף זה – "יחידת שידור" – ימים, לרבות ימים מסוימים בשבוע כפי שתקבע המועצה בזיכיון; "יום" – תקופה משעה 05.00 עד 05.00 שלאחריו.
טל רוזנפלד: "." אלה שוב תיקונים טכניים שנדרשים בסעיף בעקבות התיקונים שאנחנו עושים כאן בעקבות הארכת הזיכיון שמוצעת כאן לערוץ 2 וגם לזכיינית ערוץ 10.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה "משעה 05.00 עד 05.00"?
טל רוזנפלד: הסעיף הזה קיים - - -
איתן כבל: זה כשמשדרים דורה.
קריאה: אתה בקי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - מהבוקר עד הערב או מהערב עד הבוקר?
כרמל שאמה-הכהן: יש לך שאלה, חברת הכנסת ברקוביץ'?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, אני לא מבינה - - -
כרמל שאמה-הכהן: מה השאלה בבקשה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת להבין מה זה תקופה משעה 05.00 עד 05.00.
כרמל שאמה-הכהן: תסבירו בבקשה לחברת הכנסת ברקוביץ' את הסעיף שמדבר על "משעה 05.00 עד 05.00".
דנה נויפלד: זה מגדיר יום.
דנה נויפלד: זאת רק הגדרה של יום.
דנה נויפלד: בעבר - - -
כרמל שאמה-הכהן: את רוצה את זה מ-06:00 עד 06:00?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, אני אגיד לך למה אני אומרת – כי ממש לא כתוב 24 שעות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נראה יום וזה נראה מחמש בבוקר עד חמש בערב או מחמש בערב עד חמש בבוקר.
אילת מצגר: זה לא משנה.
אילת מצגר: זה סעיף ישן שדיבר על חלוקת יחידות השידור בין בעלי הזיכיון ועל האופן בו הן מתחלקות.
אילת מצגר: זה היינו הך אם היה כתוב חמש עד חמש או מעשר עד - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה קורה עם ערוץ 10, שאין להם - - -
אילת מצגר: הכול בסדר.
אילת מצגר: כשערוץ 10 זכו במכרז היו שני בעלי זיכיון, אחר כך היו מיזוגים ואחודים – בסופו של דבר מדובר על בעל זיכיון אחד שלוקח את כל יחידת השידור לאורך כל השבוע.
אילת מצגר: בסדר גמור.
כרמל שאמה-הכהן: יוליה, זה בסדר גמור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בעד, אני בעד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הצבעה בעד אישור הסעיף – פה אחד הסעיף התקבל.
כרמל שאמה-הכהן: נא לקרוא את סעיף 8, בבקשה.
טל רוזנפלד: "תיקון סעיף 62ג 8.
טל רוזנפלד: בסעיף 62ג(א) לחוק העיקרי – (1) ברישה, במקום הסיפה החל במילים "ועד יום" יבוא "וכל עוד קיימים בעלי זיכיון לשידורי טלוויזיה יחולו עליהם הוראות אלה:"; (2) אחרי פסקה (2) יבוא: "(3) בלי לגרוע מהוראות פסקאות (1) ו-(2) – (א) בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה רשאי לדחות ביצוען של מחויבויות במכרז שעניינן מימון, הפקה ורכישה של תכניות סוגה עילית, שלא קוימו עד לתיקון מס' 37, לתקופה של שש שנים שתחילתן ביום כניסתו לתוקף של רישיון לשידורי טלוויזיה שיינתן לבעל הזיכיון האמור;".
טל רוזנפלד: אנחנו מבקשים להוסיף פה גם הבהרה בסוף הפסקה הזאת: "את ההתחייבויות האמורות יהיה על בעל הזיכיון לקיים כבעל רישיון בנוסף על כלל ההתחייבויות והתנאים שיחולו עליו לפי חוק זה, כללי המועצה ותנאי הרישיון" "(ב) בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה רשאי לדחות את הביצוע של עד עשרים ושבעה אחוזים ממחויבויותיו במכרז שעניינן מימון, הפקה ורכישה של תכניות סוגה עילית, שהן מעבר למחויבויות האמורות לפי התוספת השנייה, ביחס לכל שנה בשנים 2013 עד 2015, לתקופה של שש שנים שתחילתן ביום כניסתו לתוקף של רישיון לשידורי טלוויזיה שיינתן לבעל הזיכיון האמור;" גם פה אנחנו מבקשים לעשות תיקון קטן: "(ג) דחיות כאמור בפסקאות (א) ו-(ב) ייעשו בכפוף למתן הודעת בעל הזיכיון למועצה והפקדת כתבי התחייבויות שתורה עליהן המועצה להבטחת קיומן של המחויבויות האמורות.
אתי בנדלר: זה במקום ערבויות?
רון גזית: רצו להקל.
אתי בנדלר: זה כדי להקל?
אתי בנדלר: כדי שלא יצטרכו להפקיד ערבויות בנקאיות?
רון גזית: כן, כן, הכוונה היא להקל.
רון גזית: יש לי הערה שאני חושב שתסכימו לה - - -
קריאה: מישהו יכול להסביר באלו סכומים מדובר?
כרמל שאמה-הכהן: בשמונים מיליון.
טל רוזנפלד: להסביר את הסעיף?
רון גזית: רגע, סליחה.
רון גזית: יש לי הערה ואני מבקש שדנה והילה יקשיבו כדי שיסכימו להערה - - -
דנה נויפלד: אבל עוד לא הסברתי מה הסעיף אומר.
רון גזית: אני מתנצל.
דנה נויפלד: לא להסביר?
איתן כבל: תסבירי.
איתן כבל: צריך עורכי דין בשביל להבין.
דנה נויפלד: הסעיף הזה הוא סעיף שרלוונטי לערוץ 2, לזכייניות של ערוץ 2.
דנה נויפלד: הסעיף הזה מאפשר דחייה של מחויבויות.
דנה נויפלד: הפסקה הראשונה מתייחסת למחויבויות שלא קוימו עד לתיקון החוק הזה, כלומר, הפרות שהן הפרות צוואר.
דנה נויפלד: הסעיף הזה מאפשר לפרוס את זה לתקופה של שש שנים שייכנסו לתוקף כאשר יינתן רישיון לשידורי טלוויזיה, כאשר אותו בעל זיכיון יעבור לשדר ברישיון.
דנה נויפלד: הפסקה השנייה היא הפריסה של 27% מההתחייבויות במכרז, כלומר זה חל על ערוץ 2, שעניינם מימון, הפקה ורכישה של תכניות סוגה עילית ביחס לכל אחת מהשנים 2013, 2014 ו-2015.
דנה נויפלד: אותם 27% נדחים לתקופה של שש שנים שתחילתן כשייכנס לתוקף הרישיון שהן קיבלו.
דנה נויפלד: רצינו שיובהר בנוסח שכל הסכומים שנדחו הם On-top על המחויבויות בתוספת השנייה ולא במקום, זאת אומרת, במעבר לרישיון זה בנוסף למינימום שמוגדר בחוק.
איתן כבל: דנה, אחרי שהבנת, את מוכנה להסביר לי?
דנה נויפלד: אחרי שאני הבנתי, אין שום בעיה.
דנה נויפלד: הסעיפים האלה נועדו לתת - - -
איתן כבל: את זה הבנתי.
איתן כבל: מה המשמעות.
דנה נויפלד: המשמעות היא שאנחנו עושים דחייה של מחויבויות תכניות.
דנה נויפלד: יש פה שתי תקופות זמן רלוונטיות: אחת – תקופות העבר, הפרות של מחויבויות התוכן של "קשת" ו"רשת" נכון להיום עד ליום חקיקת החוק - - -
איתן כבל: כמה המחויבויות שלהם?
דנה נויפלד: תכף איילת תסכם את המספרים.
דנה נויפלד: זאת תקופה אחת וזאת פריסה אחת.
דנה נויפלד: הפריסה השנייה והנוספת מתייחסת לשנים מעתה ואילך – זאת אומרת, 2013, 2014 ו-2015.
דנה נויפלד: 27% מהמחויבויות המכרזיות, שהן מחויבויות לסוגה עילית, הן נדחות כמו ההפרות שנדחו, הן נדחות שש שנים מרגע מתן הרישיון, זאת אומרת כאשר הם יעברו מזיכיון לרישיון, זה On-top על המחויבויות שלהם לפי הרישיון.
איתן כבל: במערכת היחסים הזו יכולה שתהיה שוב הפרה.
דנה נויפלד: זה לא נכנס לכאן.
דנה נויפלד: פה אנחנו מסדירים משהו מאוד מוגדר במובן של הפרות שנוצרו עד היום.
דנה נויפלד: אני לא מניחה שיש בכוונתם להפר - - -
איתן כבל: כשישבנו על זה בעשר השנים האחרונות, לאף אחד לא הייתה כוונה לכלום, ועובדה – אנחנו פה.
דנה נויפלד: בסדר, אני אסביר שוב.
דנה נויפלד: ההפרות בהן מדובר הן: ראשית, עד החקיקה של החוק, זאת אומרת עד לרגע שהחוק יעבור - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה כאלה יש?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על מה מדובר?
איתן כבל: תכף יגידו.
דנה נויפלד: ו-27% ממחויבויות עתידיות - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את זה הבנו, אבל מה הסכום, דנה?
אילת מצגר: אני אסביר.
אילת מצגר: החוק מחייב הוצאה מזערית, הוצאה מינימלית לסוגה עילית של 50 מיליון שקל, הסכום הזה עומד היום, כולל מדד, על כמעט 60 מיליון שקל.
אילת מצגר: זכייני ערוץ - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: של מי מהם?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: של ערוץ 2 ו-10?
אילת מצגר: זה החוק, המחויבות היא מינימום והיא חלה היום על ערוץ 10 מכיוון שההוצאה על הסוגה העילית היא בעצם נגזרת של ההכנסה של הערוצים: ככל שההכנסה גבוהה יותר – ההוצאה לסוגה עילית גבוהה יותר.
אילת מצגר: זכייני ערוץ 2 לקחו על עצמם מחויבויות במכרז והם מוציאים פי ארבעה ביחד מהסכום הקבוע בחוק.
אילת מצגר: היום, בכל שנה, זכייני ערוץ 2 מוציאים קצת יותר מ-200 מיליון שקל על סוגה עילית בכל שנה.
אילת מצגר: למעשה, מה שאנחנו קובעים כאן זה שסכום של כ-50 מיליון שקל מתוך ה-200 מיליון הללו יועבר לתקופה של הרישיון.
אילת מצגר: למה הדבר הזה טוב?
אילת מצגר: מכיוון שבתקופת הרישיון תחול על הערוצים המחויבות המינימלית שדיברתי עליה, של ה-50 מיליון, ולזה תתווסף עכשיו הוצאה נוספת שכרגע לא קיימת שם.
אילת מצגר: למעשה זאת פוליסת ביטוח לשוק היצירה לשנים קדימה, לשש שנים, של תקופת רישיון שהמחויבויות ירדו.
אילת מצגר: אני רוצה להגיד בהקשר הזה, כי אני שומעת הרבה אמירות לגבי ההוצאות של זכייני ערוץ 2 בנושא של הסוגה העילית, במהלך שבע השנים האחרונות, ערוץ 2 הוציא למעלה ממיליארד שקל על תכניות סוגה עילית - -
קריאה: ומיוחדות.
אילת מצגר: - - אז כשאומרים כן עומדים, לא עומדים במחויבויות, אנחנו מדברים על הוצאה מאוד-מאוד משמעותית של כספים רבים מאוד שאתם רואים את זה על המסך כל הזמן, גם בתכניות איכות של דרמה, תעודה וז'אנר מיוחד שהן בהחלט תכניות מאוד-מאוד מושקעות – המון כסף נכנס לדבר הזה.
אילת מצגר: למעשה, מה שאנחנו עושים כאן זה לתת את האפשרות שעוד כספים יושקעו בתכנים האלה גם בשנים של הרישיון.
קריאה: אילת, תגדירי סוגה עילית, בבקשה.
אסף אמיר: אבל יש חוק, אילת, זה חלק מחוק, נכון?
אילת מצגר: בוודאי שזה - - -
אסף אמיר: אנשים לקחו מכרז - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לטובתכם, היוצרים, זה לטובתכם.
אסף אמיר: מה לטובתנו?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בוודאי שכן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא בעצם מוסיפה לכם עוד 50 מיליון שקל ברגע שהזיכיון שלהם יהפוך לרישיון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם צריכים להגיד תודה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם לא חייבים עכשיו, היא יכולה להגיד עכשיו שהם לא חייבים - - -
אסף אמיר: בטח שהם חייבים כי זה 17% או 50 - - -
אילת מצגר: כרגע לוקחים את המחויבות השוטפת שלהם ומצמצמים אותה, אבל לא - - - שום דבר, לא מפחיתים את המחויבות הזו וגם כך הם עדיין עושים פי שלוש מהמינימום - - -
אסף אמיר: רגע, רגע, אילת.
אסף אמיר: בואו נזכור איך הגענו - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - בעצם יותר משהחוק מחייב היום - - -
אילת מצגר: כן, אבל זו המחויבות שהם לקחו על עצמם במכרז.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה לא מה שהחוק מחייב?
אסף אמיר: קצת היסטוריה: המינימום הזה נולד מהקפאת הליכים של ערוץ 10.
אסף אמיר: נקראנו למשרד ראש הממשלה דאז ונתבקשנו כולנו להגיד: חברה, ערוץ 10 הולך להתמוטט, תאפשרו את התיקון לחוק, תיקון מספר 17, משהו כזה - - -
אילת מצגר: מספר 19.
אסף אמיר: בסדר.
אסף אמיר: 50 מיליון או 17%, הנמוך - - -
אילת מצגר: אתם המצאת את המספר.
אסף אמיר: 50 מיליון או 17%, הנמוך ביניהם – זה מה שהיה.
אסף אמיר: אחר כך הגיע הזמן לעשות רפורמה כי נהיו המון בעלי רישיונות.
אסף אמיר: אז בואו נחליט שמה שהיה באותו רגע בו ערוץ 10 התמוטט והוקפאו ההליכים, זה יהיה הסטנדרט, זה יהיה הרף החדש – 50 מיליון.
אסף אמיר: עכשיו אנחנו אומרים שהם עושים פי שלושה מהקפאת ההליכים של ערוץ 10 – את אומרת את זה - - -
אילת מצגר: זאת המחויבות של - - -
אסף אמיר: אני אומר:
אסף אמיר: כמה שהמחויבות תהיה ידועה - - -
אילת מצגר: אסף, זאת דמגוגיה.
אסף אמיר: רגע, לפני שאני מתנגד – המחויבות נלקחה במכרז, בואו נתחיל בזה.
אסף אמיר: היה מכרז - - -
אילת מצגר: בסדר, אבל - - -
אסף אמיר: - - - אל תגידי לי שהם מוציאים פי שלושה - - -
הילה שמיר: לכן אנחנו מתקנים את החוק.
הילה שמיר: מתקנים את החוק כשהנסיבות מצדיקות.
אסף אמיר: ועכשיו, כשהם יוצאים לרישיון – אני מאחל להם שייצאו ויהיו שניים – כשדיברנו בחדר השני, בוועדת הכלכלה, הזכירו לנו שה-50 מיליון הם 50 מיליון כי יהיו חמישה.
אסף אמיר: אז מה אתם אומרים עכשיו?
אסף אמיר: אז יהיו חמישה וזה יהיה 250, זה אותו דבר.
אסף אמיר: עכשיו כולם יודעים שזה שטויות, שלא יהיו חמישה אלא יהיו שניים - - -
הילה שמיר: דיברו על שלושה בעלי רישיון.
אסף אמיר: שלושה?
אסף אמיר: את רוצה שנוציא פרוטוקולים?
אסף אמיר: - - - תחרות, פלורליזם, אבל ה-50 נשאר.
אסף אמיר: אנחנו מזמן לא שם אבל ה-50 נשאר.
אסף אמיר: אנחנו עכשיו ב-50 מיליון ועכשיו אומרים לנו - - -
אילת מצגר: סליחה, זה לא מדויק, זה לא מדויק.
אילת מצגר: אסף, בתיקון 33 לחוק הרשות השנייה נקבע מדרג חדש להוצאה על סוגה עילית כך ש-50 מיליון זה המינימום ולפי ההכנסה – המחויבות גדלה ל-17%, ל-23% - -
אסף אמיר: זה תמיד היה.
אסף אמיר: זה היה גם בערוץ 10 - - -
אילת מצגר: - - והמספרים הם גבוהים יותר.
אילת מצגר: אז ערוץ שההכנסות שלו יהיו גבוהות יותר מהמינימום שקבוע ל-50 מיליון – ההוצאה הבסיסית שלו על סוגה עילית תהיה אפילו גבוהה יותר מ-50, ואני מזכירה שזה כבר לא 50, זה 58 - - -
אסף אמיר: זו כבר לא סוגה עילית, אני מזכיר לך, אלו תכניות מיוחדות - - -
אילת מצגר: - - - סליחה, תכניות - - -
אסף אמיר: - - אנחנו בעד הכול, רק תעשו שתהיה באמת סוגה עילית, זה הכול.
אילת מצגר: אי אפשר עכשיו לדבר על כל ההגדרות הבסיסיות הקיימות בחוק ולטעון שהן לא - - -
אסף אמיר: סליחה?
כרמל שאמה-הכהן: אדוני, אדוני, מספיק.
כרמל שאמה-הכהן: אל תנהל פה ויכוחים.
כרמל שאמה-הכהן: מר צבי, ויתרת?
הילה שמיר: לי יש הערה.
הילה שמיר: חשוב להבהיר לגבי סעיף קטן (ב) שכאשר כתבנו "התחייבויותיו במכרז" הכוונה היא לא 27% להתחייבות במכרז שהיא On-top החוק, אלא להתחייבות במכרז שכוללת גם את מחויבויות החוק וגם את המחויבויות מעבר לחוק, שאילת דיברה עליהן קודם.
אילאיל לבנת: אז אולי אפשר להוסיף: "המכרז והחוק".
הילה שמיר: אבל כתבנו למעלה: "בלי לגרוע מהאמור בפסקה (1) ו-(2)".
הילה שמיר: ההתחייבות במכרז כוללת גם את מה שיש בחוק וגם מעבר לזה.
הילה שמיר: אני חושבת שההבהרה הזאת מספיקה.
חיים הר-זהב: לפני שיצאנו להפסקה את רצית להחריג את הסוגה בתוכה, מה קרה לזה?
הילה שמיר: אני לא רציתי - - -
חיים הר-זהב: אילן דיבר על זה.
אילן אבישר: אני אומר את זה ואני עומד מאחורי זה.
חיים הר-זהב: אז בוא נדבר על זה.
אילן אבישר: אני לא רוצה - - -
חיים הר-זהב: שזה ייכנס כסעיף לחוק.
אילן אבישר: אני אמרתי קודם שאני מסתייג מכל דבר שמגביל את שיקול הדעת של המועצה והעמדה שלנו בעינה עומדת ונאמרה גם בעבר.
אילן אבישר: הכוונה שלנו היא בהחלט להוציא את המשאבים לאותם ז'אנרים שאנחנו מערכים כעילית בסוגה העילית.
דורלי אלמגור: אנחנו מבקשים שהפריסה של ה-27% האלה כמה שנים קדימה, תתייחס לתכניות מסוגה עילית – אם היא כבר מתייחסת לסוגה עילית – שהן תכניות מיוחדות או סרטי תעודה שאינם מיוחדים על מנת שחלק הארי של הסוגה העילית, הליבה המשמעותית של הסוגה העילית, לא תידחה שנים קדימה.
דורלי אלמגור: אני חושבת שזה המינימום שאפשר לבקש.
אסף אמיר: אני רק רוצה להסביר שכשמדברים על סוגה עילית: כוכב נולד נוסע לברזיל הוא גם סוגה עילית, אז בואו נבדיל בין סוגה עלית לסוגה עילית.
אילת מצגר: בואו לא נעסוק בדמגוגיה.
אילת מצגר: יש הגדרות ברורות מהי תכנית סוגה עילית בחוק.
אילת מצגר: ההגדרות האלה קיימות בכללית שלנו.
אילת מצגר: אני רוצה להזכיר לכל היושבים באולם הזה שאין מדינה אחרת בעולם שיש בה בכלל הגדרות של תכניות סוגה עילית - -
אילת מצגר: - - ובוודאי לא ברמת הפרוט שקיימת אצלנו.
אילת מצגר: אז אנחנו יכולים להיות מאוד גאים בכל שהמערכת שלנו מקדמת את ההפקות האלה באיכות הזו וברמת הדווקנות והדקדקנות - -
אסף אמיר: זה כל-כך לא מדויק.
אילת מצגר: - - שזה נעשה על-ידי הרשות השנייה.
אילת מצגר: זה לגמרי מדויק ובכל מקום אני מוכנה לדבר על הדבר הזה.
אילת מצגר: הדוחות השנתיים - - -
אסף אמיר: - - - כאן זה נעשה בצורה אחרת - - -
אילת מצגר: זה לא נעשה כאן.
אילת מצגר: בטח, כשלמדינה יש קרן של 500 מיליארד אירו - - -
כרמל שאמה-הכהן: גב' מצגר, גב' מצגר - - -
אסף אמיר: נו באמת, מה את משווה את זה?
אסף אמיר: כל מדינה מוצאת את המנגנון שלה.
כרמל שאמה-הכהן: אדוני, מיצינו את העניין הזה.
כרמל שאמה-הכהן: היועצת המשפטית, הערות, בבקשה.
אתי בנדלר: שתי הערות קטנות: אחד, תוקפו של הסעיף כולו, בהתאם לתיקון 33, אמור לפקוע ב-1 בנובמבר 2015 ולכן, לכאורה, אם לא יתוקן התיקון שנעשה בעבר ושקבע שתוקפו של סעיף 62(א)(ג) יפקע ב-1 בנובמבר 2015, הרי שלא תהיה משמעות לסעיף שמוצע עכשיו.
אתי בנדלר: לכן אני מבקשת שהוועדה גם תחליט לתקן את אותו סעיף, שאיננו בפני, שקבע שתוקפו של סעיף זה יתבטל כאמור.
אתי בנדלר: הערה שנייה – בסעיף קטן (ג) המוצע נאמר: "דחיות כאמור בפסקאות (א) ו-(ב) ייעשו בכפוף למתן הודעת בעל הזיכיון למועצה והפקדת כתבי התחייבויות".
אתי בנדלר: לא נאמר כאן מתי צריכה להימסר ההודעה הזאת, האם למשל בנקודות בהן המועצה תבדוק אם קיימו את המחויבויות ותגיע למסקנה שיש הפרה?
אתי בנדלר: אז הם יגידו: בעצם אנחנו מודיעים לכם עכשיו שאנחנו דוחים חלק מהמחויבויות.
הילה שמיר: לא, לא, אתי.
הילה שמיר: הכוונה הייתה – ואם צריך להבהיר את זה, זה צריך להיות מובהר בנוסח - - -
אתי בנדלר: אז זה לא כתוב.
אתי בנדלר: זה לא יובהר בנוסח.
אתי בנדלר: אחר כך מבהירים בנוסח, דודם צריכים תשובה אם - - -
הילה שמיר: התשובה היא שאנחנו מבקשים שהתכנית הזאת של הדחייה תוגש בתחילת שנה עם תכנית העבודה ולוחות השידורים שהמועצה מאשרת מכיוון שאנחנו צריכים, בסופו של דבר, לדעת מראש מהי המחויבות כדי לבדוק אותה במהלך השנה.
אתי בנדלר: אז אנא תגדירו עד איזה מועד אתם דורשים שתימסר לכם ההודעה וההפקדה של כתבי ההתחייבויות.
הילה שמיר: נעשה את זה בתחילת השנה עם הגשת תכנית העבודה שמוגשת לאישור מועצת הרשות השנייה על-פי הכללים.
אתי בנדלר: אז הם יודיעו ואתם - - -
הילה שמיר: בכל שנה.
הילה שמיר: ואז אנחנו נדע שתכנית העבודה אמורה להיות עם איקס אחוזים יותר או פחות – יכול להיות שיבחרו פחות.
אתי בנדלר: בכפוף להודעת בעל זיכיון שתימסר - - -
הילה שמיר: כל זה מתייחס רק לדחיות לפי סעיף (ב), כי סעיף (א) מדבר כבר על מחויבויות שלא קוימו וכשהם יבקשו רישיון, תתבקש תכנית של השלמה עם בקשת הרישיון.
הילה שמיר: אז רק לגבי סעיף קטן (ב) ההערה נכונה והתשובה היא עם הגשת תכנית העבודה.
אתי בנדלר: יחד עם תכנית העבודה שנמסרת לאישור - - -
הילה שמיר: לאישור המועצה בהתאם לכללים.
הילה שמיר: אותו דבר לגבי - - -
אתי בנדלר: ותוך כמה זמן מהרגע שאתם מודיעים להם אלו כתבי התחייבויות אתם דורשים הם צריכים להפקיד אותם?
הילה שמיר: אני לא חושבת שזה צריך להיות קבוע בחוק.
אתי בנדלר: לא צריך להיות קבוע בחוק – אין בעיה.
הילה שמיר: תשאירי את זה לשיקול דעתנו.
דנה נויפלד: אתי, במועד שתקבע המועצה.
דנה נויפלד: אתי, כתבי התחייבות שתורה עליהם המועצה במועד שתורה.
אתי בנדלר: אם כך, התיקונים המוצעים בסעיף 8, לפני ההצבעה אני מבקשת לומר מה הם.
אסף אמיר: רגע, מה עם הערבויות?
כרמל שאמה-הכהן: לא נצביע לפני שניתן לך לדבר.
אסף אמיר: הדבר הזה יכול לחסל את הקולנוע לחלוטין.
אסף אמיר: ברור לך, לאור מה ששמענו - - -
כרמל שאמה-הכהן: תדבר לפני ההצבעה.
אתי בנדלר: בפסקה 3(א) המוצעת יובהר בנוסח שמדובר כאן על דחיית ביצוע של מחויבויות מכרזיות מעבר לנקוב בתוספת השנייה; בסעיף קטן (ג) ההודעה תימסר יחד עם תכנית העבודה, הפקדת כתבי ההתחייבויות תהיה במועד שתורה המועצה; ובתיקון אחר – אינני זוכרת אם זה היה בתיקון 33 או ב-34 – אנחנו נתקן גם אותו, את הסעיף שקבע שתוקפו של סעיף 62(ג)(א) יפוג ב-1 בנובמבר 2015 ואת השינויים הנוספים שגב' רוזנפלד הקריאה.
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, עכשיו אתה יכול לדבר.
אסף אמיר: אני חושש מאוד שהתיקון הזה, הפריסה הזאת, יכולים להרוג את הקולנוע ואני מבקש: אל תתנו לזה יד, כי ב-27% האלה לא כתוב ואין שום מגבלה שאומרת, כפי ששמענו: בקולנוע לא נשקיע, יש עוד שש שנים - - -
אילת מצגר: לא.
אילת מצגר: הקולנוע הוא מחויבות אחרת, אסף.
אילת מצגר: היא קבועה גם בסעיף נפרד בחוק - - -
אסף אמיר: היא לא קשורה ל-27%?
אסף אמיר: הבנתי, אני חוזר בי, סליחה.
אסף אמיר: משהו טוב לשמוע זה נחמד.
אסף אמיר: שנית, אנחנו רוצים לדעת מה קורה במידה ומישהו מהגופים האלה לא עובר לרישיון.
אסף אמיר: מה יקרה לפריסה הזאת?
אסף אמיר: הרי אף אחד עוד לא ביקש את הרישיון, זה עניין שלהם לקבל רישיון.
הילה שמיר: יש לנו ערבויות בנקאיות שניתנות לחילוט.
אסף אמיר: אני רק שואל.
הילה שמיר: זאת התשובה.
הילה שמיר: יש לנו כלים לאכיפת מחויבויות שלא מקוימות, כלומר - -
אסף אמיר: זאת אומרת שהחוב הזה, בין אם הן קיימות או לא קיימות - - -
הילה שמיר: - - ערבויות בנקאיות שניתן לחלט.
הילה שמיר: הערבויות הבנקאיות תקפות גם עוד תקופה מסוימת אחרי תום הזיכיון וניתן להשתמש בהן.
אסף אמיר: אבל בסכומים שמתקרבים בכלל?
הילה שמיר: לא, אבל בגלל זה יש פה גם מנגנון של כתבי התחייבות נפרד - - -
אילת מצגר: התחייבות של בעלים וגם ערבויות בהחלט מספיקים.
דורלי אלמגור: מה קרה לערבויות האוטונומיות?
דורלי אלמגור: למה זה תוקן?
הילה שמיר: אני אענה על זה.
הילה שמיר: בתקופת הרישיון, על-פי הכללים של הרשות השנייה, בעלי זיכיון יכולים להיות מחויבים עד 167 מיליון שקל לערבויות.