GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי בנדלר: רגע, "קלאב הוטל" תוכל לומר לו, תשלם לי דמי אחזקה לעשר שנים שלא שילמת?
רני נויבואר: כן, היא יכולה.
כרמל שאמה-הכהן: היא יכולה, אז גם הוא יוכל לתבוע אותה.
חנה וינשטוק-טירי: אז בואו נמחק את כל חובות העבר.
רני נויבואר: אתה הרי שולל ממנו טענה באופן חד-צדדי, זאת אחת הבעיות עם - - -
כרמל שאמה-הכהן: כל דבר מרגע הביטול הוא או בהסכמה או דרך בית-משפט, זה הכול.
כרמל שאמה-הכהן: אם שני צדדים הסכימו שישלמו את חובות העבר או יחזירו או יקזזו את הסכום המקורי – הסכימו, לא יסכימו, ששופט יחליט, זה הכול.
ניצן חרותי: נכון מאוד.
רני נויבואר: נכון, אז לא צריך להגיד את זה.
רני נויבואר: אתה לא יכול לשלול - - -
גיל אוריון: אבל אילולא קביעה בחוק, הדין בישראל משמיע שביטול מלווה בהשבה.
גיל אוריון: אנחנו מבקשים בסך הכול להבהיר מה שברור לכולם, רק אנחנו מנסחים את זה בלשון משפטית, שהאקט הזה - - -
כרמל שאמה-הכהן: אדוני, אבל היועצת המשפטית שלי שמבינה קצת יותר ממני במשפטים - - -
גיל אוריון: אז אני פונה אליה.
כרמל שאמה-הכהן: רגע, היא שמעה את זה כבר שש פעמים, ואין לנו ויכוח במהות, והיא אומרת שאין צורך, שזכויותיכם מובטחות, אף אחד לא יוכל לדרוש מכם השבה אוטומטית.
אתי בנדלר: אפשר יהיה לתבוע אתכם בבית-משפט.
כרמל שאמה-הכהן: לתבוע תמיד אפשר.
רעות אושעיה: אבל זה בדיוק העניין.
אלקס הרטמן: ואז מה יגידו?
אלקס הרטמן: הכנסת חוקקה חוק, עכשיו יש לנו זכות לקבל השבה על - - -
אתי בנדלר: אז יגידו ואתם תגידו שלא.
אתי בנדלר: תגידו מלכתחילה שהם לא היו זכאים.
ניצן חרותי: אם עשקת אנשים הם יכולים לקחת חזרה.
אתי בנדלר: בדיוק מה שאתם תטענו – מה שייטען הצרכן - - -
אלקס הרטמן: אבל גברתי, אם תקשיבי לי, את עונה לדבר אחד ואני מדבר על דבר אחר, בכל הכבוד.
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, תסביר שוב.
אלקס הרטמן: אני אומר שזכות הביטול המיוחדת הזו שניתנה בחוק לא מולידה זכות להשבה, זה הכול, זה כל מה שביקשתי.
ניצן חרותי: בדיוק, זה הכול.
אלקס הרטמן: גברתי מבינה מה אני אומר.
ניצן חרותי: תמורת 2,500 שקל - - -
אתי בנדלר: מאיפה צומחת המסקנה ההפוכה?
אתי בנדלר: בגלל הדין הכללי?
אלקס הרטמן: בגלל הדין הכללי.
גיל אוריון: נכון.
רני נויבואר: רגע, אדוני, אז בוא נאתגר, מאיפה צומחת המחשבה הזאת, אם ההנחה שהדין הכללי היה מחייב אתכם לתת השבה ואתה רוצה להיות נקי מתביעות השבה, האם חברי הכנסת פה מעוניינים להחליט בסיטואציה הזאת אם יש לאדם זכות ביטול, האם אתה חייב השבה, כן או לא?
אלקס הרטמן: את זכות הביטול נותנים בחוק.
אלקס הרטמן: אם מישהו רוצה לבטל - - -
רני נויבואר: לא, כי אתה יכול לתבוע ממנו את חובות העבר וזה הכול בסדר, אבל אתה שולל ממנו טענה שקיימת, אז הוויכוח צריך להישאר.
אלקס הרטמן: לא, הדבר שצריך להיות לגמרי ברור - - -
רני נויבואר: כי אתה לא יכול להחליש אותו במידה כזאת שלא יהיו לו טענות משפטיות שאתה רוצה לטעון אותם.
אלקס הרטמן: על זכויות ביטול שלו מכוח החוק אף אחד לא מוותר.
אלקס הרטמן: כל אחד שומר על טענותיו.
אלקס הרטמן: כל מה שאני אומר, שפה סיכמנו, ונדמה לי שהדברים האלה נעשים ברוח טובה, שנותנים זכות מיוחדת, הזכות המיוחדת הזו לא מולידה השבה.
אלקס הרטמן: זה לא אומר שמישהו לא יכול להגיד, היתה לי זכות על-פי החוק, על-פי הדין הכללי ויש לי זכות השבה, זה כל מה שאני אומר.
לאה ורון: נכון, רוצים השבה.
יואל חסון: רגע, שאתי תקשיב לך, אני סומך על אתי.
גיל אוריון: גב' בנדלר, רק אפנה את תשומת הלב שאפילו בתביעה - - -
אלקס הרטמן: גברתי הבינה את הנקודה שאני מנסה להעלות?
אתי בנדלר: אני מנסה, אני מקווה שהצלחתי להבין, רק מצטערת שלא השתכנעתי.
אלקס הרטמן: כל מה שאני אומר, אם קיימת - - -
יואל חסון: - - - לחשוב על העניין שבדין הכללי יש לו את האפשרות, רק לא בהקשר הזה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מסכימים אתך במהות, אבל הניסוח הקיים נותן מענה.
אלקס הרטמן: האם לגב' יש קושי לכלול הוראה שאומרת שאין במתן הזכות על-פי חוק זה כדי להוליד זכות השבה?
אלקס הרטמן: זה הכול.
אתי בנדלר: אני לא בטוחה - - -
אלקס הרטמן: ויהיה סעיף אחר שלכל צד שמורות זכויותיו וטענותיו, זה הכול.
אמיר שפיצר: אדוני, רק משפט אחד, יש השבה של הסכום הראשוני ששולם ויש את הטענה של העמותה שכל השנים נגבו דמי אחזקה ביתר.
כרמל שאמה-הכהן: אבל זה בבית-משפט.
גיל אוריון: זה לא קשור.
אמיר שפיצר: אבל כשאומרים השבה זה כולל את שני הדברים.
כרמל שאמה-הכהן: גם את ההשבה תוכל לתבוע.
כרמל שאמה-הכהן: כל מה שאתה רוצה לתבוע תוכל לתבוע בלי קשר לחוק הזה, ומה שהוא ירצה לתבוע ממך הוא רשאי לתבוע, זה הכול.
כרמל שאמה-הכהן: חוץ מתשלומים עתידיים שהוא כבר יהיה מנוע מלתבוע מרגע זה.
זאב פרידמן: אבל אז תתעורר שאלה פרשנית מה הכוונה של ההשבה, משום שההשבה יכולה להיות השבה של הסכום הראשוני, יכולה להיות השבה של כל סכום אחר שאני חושב שמגיע לי, ואז יכול להיות שהחוק יפורש כהסכמה או ויתור לשנינו על-פי החוק הזה לגבי כל דבר.
כרמל שאמה-הכהן: החוק לא מקנה השבה, אבל גם לא חוסם אותך מלתבוע אותם.
זאב פרידמן: לכן לא צריך לכתוב שום דבר, זה רק יפגע בעניין, מכיוון שהוא לא נותן לא צריך, אבל אם כן נכלול את זה אנחנו יוצרים מצב שזה יהיה - - -
כרמל שאמה-הכהן: חברים, עם כל הכבוד לכולכם, מי שתחליט זו היועצת המשפטית בסוגיה הזו.
כרמל שאמה-הכהן: אין ויכוח מהותי עם הח"כים, אני גם לא רואה ויכוח מהותי בינינו, אני סומך עליה, ותסמכו עליה שהיא תמצא את נקודת האיזון בעניין הזה.
קריאה: אנחנו סומכים עליה.
אתי בנדלר: רגע, נגיע, יש - - -
גיל אוריון: גב' בנדלר, אני רק רוצה להפנות את תשומת הלב שאפילו בתביעה הייצוגית שעוסקת בנושא הביטול אין דרישה להשבה של התשלום הראשוני בדיוק מהטעם שאנחנו מדברים עכשיו.
זאב פרידמן: זה ממש לא מהטעם הזה, אבל - - -
כרמל שאמה-הכהן: בסדר, לא מעניין אותנו - -
כרמל שאמה-הכהן: - - שלא יתבעו אתכם הלוואי, ואתם לא תתבעו אותם, ולא רוצים לשמוע יותר על הסיפור הזה ממחר, זה הכול.
אלקס הרטמן: אגב, זה מנוסח בסעיף 2ג להצעת החוק שהונחה על-ידי הממשלה.
אתי בנדלר: כן, אבל אתה לא יכול להוציא סעיף אחד מתוך זה.
כרמל שאמה-הכהן: לבחור את מה שמתאים לך.
אלקס הרטמן: אז תבחרי את, תנסחי את זה שונה.
אלקס הרטמן: ברור לגמרי, כולנו מבינים שמי שמשת
אלקס הרטמן: מש בזכות שהוקנתה לו מכוח החוק - - -
אתי בנדלר: א
אתי בנדלר: בחן את ה - - -
כרמל שאמה-הכהן: הוועדה הסמיכה את עורכת-הדין בנדלר לעבוד על זה ולמצות את ההוראה הזו, בין אם להוסיף סעיף ובין אם לא, היא תחליט.
יואל חסון: הרוח מובנת.
כרמל שאמה-הכהן: הרוח ברורה מאוד, הפרוטוקול קיים, אין לאף אחד שום זכות אוטומטית לקבל השבה, אלא אם כן הוא תבע אותה או הגעתם להסכמה, זה הכול.
כרמל שאמה-הכהן: החוק הזה מקנה השתחררות, התחייבות הדדית.
יואל חסון: בלי זכות להשבה בשום צורה בהקשר של החוק הזה.
אלקס הרטמן: זה ברור, תודה.
גיל אוריון: זו הכוונה.
כרמל שאמה-הכהן: אמרנו את זה, אין יותר ברור מזה, אני לא חושב שבכלל תהיה מחלוקת על זה.
יואל חסון: היועצת המשפטית תגדיר את זה בניסוח מתאים שיהיה ברור.
כרמל שאמה-הכהן: היא תגדיר ככל שהיא תמצא לנכון להגדיר.
יואל חסון: כן, מאה אחוז.
כרמל שאמה-הכהן: לא כובלים את שיקול דעתה.
אתי בנדלר: נושאים נוספים שהוועדה צריכה לתת את הדעת עליהם זה החלונות הנוספים, ואחר כך המקרים הנוספים שיאפשרו השתחררות אוטומטית, מייד אזכיר על איזה מקרים - - -
כרמל שאמה-הכהן: חייבים חלונות נוספים?
יואל חסון: אני חושב שזה חשוב.
אתי בנדלר: בוודאי, מה, חד-פעמי?
לאה ורון: ברור, אחרת זה יוצא חד-פעמי - - -
אלקס הרטמן: דובר לא בחלונות אלא בקיצור תקופה, זה מה שדובר.
יואל חסון: אגיד לך, חלונות נוספים טובים גם לצרכן וגם ל"קלאב הוטל", כי זה לא גורם עכשיו איזה לחץ לצאת מהר, כי אחרת אי-אפשר יהיה לצאת יותר.
כרמל שאמה-הכהן: אופציה נוספת שעומדת לאדם, זה לקצוב את ההתקשרות בחלון זמן הראשון.
אתי בנדלר: גם בחלון הזמן הראשון, זה מה ששאלתי ואמרו לי שבחלון הזמן הראשון זה מאפשר.
כרמל שאמה-הכהן: אבל הקציבה היא לשנת 2014.
גיל אוריון: לא צריך את זה.
גיל אוריון: אתה מודיע ב-2014, שזה אחרי החלון שאנחנו מדברים עליו עכשיו – קציבה.
גיל אוריון: לכן, זה בעצם לא מלווה - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל אני רוצה קציבה לתחנות מוגדרות כדי שיהיה לכם גלים, נניח, של עזיבות שתוכלו להיערך.
כרמל שאמה-הכהן: הקציבה תהיה כל ארבע שנים, זה בסדר?
אתי בנדלר: זה המון.
פנינה פרץ: למה לא כל שנתיים?
חנה וינשטוק-טירי: כל ארבע שנים מה?
חנה וינשטוק-טירי: זכות ביטול?
אמיר שפיצר: למה לא כל שנה?
אמיר שפיצר: להגיד שבעוד שנה - - -
רני נויבואר: שנה, חצי שנה, שנתיים.
כרמל שאמה-הכהן: למה לא כל יום?
כרמל שאמה-הכהן: חבר'ה, זו עסקה של פעם אחת בשנה.
כרמל שאמה-הכהן: זו לא עסקה של - - -
אמיר שפיצר: אם אני מודיע ב-2014 שאני רוצה ב-2015 לעזוב?
אמיר שפיצר: למה זה כזה?
גיל אוריון: לא, זו לא הכוונה.
יואל חסון: הם צריכים לתכנן, הם צריכים – אתה רוצה שכל המערכת הזאת תקרוס?
ניצן חרותי: רבותי, אתם טועים בדבר אחד - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא נשכנע אותך ואתה לא תשכנע אותנו.
כרמל שאמה-הכהן: אתה מצדך להכניס אותם למיקסר, הבנתי.
כרמל שאמה-הכהן: יש ביניכם עבר.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו באים ממקום נקי, אנחנו רוצים להסדיר משהו מאוזן, זה הכול.
ניצן חרותי: בסדר, זה מאוזן, אבל אחרי גל העזיבה הראשון כבר לא תהיינה כאלה עזיבות, אז למה לעשות את זה כל ארבע שנים?
כרמל שאמה-הכהן: אז אם אין עזיבות ואם לא מדובר בהרבה אנשים ולא במשהו לחוץ, אז זה גם לא דרמטי כמה זמן יהיה בין חלון לחלון.
אלקס הרטמן: אם יורשה לי, הרי אנחנו צריכים את הוודאות שלנו, כבר דובר על כך.
אלקס הרטמן: לכן, אם כבוד היושב-ראש ירשה לי, אני סבור שאם רוצים לקצוב, אני הולך בדרך שהוצעה על-ידי חבר הכנסת חסון, אז הוא צריך להודיע, לתת אפשרות עד סוף 2014, להודיע שנניח קוצבים את המועד לסיום החוזה לתום שנת 2017, אם לא לתום שנת 2017, לתום שנת 2023, אם לא לתום שנת 2023 - - -
פנינה פרץ: בן-אדם לא יכול לדעת מה יקרה לו מחר.
לאה ורון: וכל זה הוא צריך להודיע ב-2014?
אלקס הרטמן: לא, יהיו לו אפשרויות נוספות.
אלקס הרטמן: אם לא ב-2014, הוא יוכל להודיע אחר כך ב-2017, אבל אז זה כבר יחול רק על הקציבה ל-2023.
אלקס הרטמן: זאת אומרת, יש לנו אפשרויות לקצוב את המועדים, אבל בכל פעם זה יהיה לגבי קדימה.
אלקס הרטמן: זאת אומרת, עד סוף 2014 אפשר להודיע על 2017 או 2023, ב-2017 אפשר יהיה להודיע על 2023, ב-2023 אפשר יהיה להודיע על 2029 - - -
פנינה פרץ: שש שנים.
ניצן חרותי: חלונות של שש שנים לאנשים מבוגרים - - -
יואל חסון: אל תפריעו, תנו לי רגע.
יואל חסון: תראה, העיקרון מקובל עלי, ואתה יודע שהוא מקובל עלי כי דיברנו על זה, אבל כמובן השנים לא מקובלות עלי, אני לא מדבר על שש שנים, על ארבע שנים.
יואל חסון: הקפיצות האלה.
כרמל שאמה-הכהן: תן לי דוגמה, מה יקרה מ-2014.
יואל חסון: אז הוא אמר, 2017 עד 2021, 2021 – 2025, 2025 – ארבע שנים כל פעם כמו שהוא אמר, קפיצות של ארבע.
פנינה פרץ: אבל זה נורא רחוק.
אלקס הרטמן: זה קשה, אבל צריך למצוא את הדרך אולי באמצע, כי אני לא יודע, אין לי גם סמכות בדיוק לנהל פה משא ומתן, אבל מה שאני אומר - - -
כרמל שאמה-הכהן: זה משא ומתן מאוד לא הוגן, שצד אחד מחליט.
אלקס הרטמן: בדיוק, אתם לא צריכים את ההסכמה שלי ואני צריך את שלכם.
אלקס הרטמן: אז מה שאני חושב, שבכל זאת צריך לתת ודאות, זה מה שאני מנסה לומר.
אלקס הרטמן: צריכים לעשות תכנון רב-שנתי.
אלקס הרטמן: עסק עושה תכנון רב-שנתי, הוא לא עושה את זה לשלוש או ארבע שנים, הוא עושה את זה בדרך כלל לחמש-שש שנים.
לאה ורון: אבל אתם כן הצעתם ב-2014 ל-2017, זה שלוש שנים.
אלקס הרטמן: פעם ראשונה.
פנינה פרץ: אבל זו לא תוכנית חומש.
רני נויבואר: זו כמעט תוכנית חומש.
אלקס הרטמן: אבל היום אני נמצא - - -
לאה ורון: אחר כך קפיצות של שש שנים.
אלקס הרטמן: אחר כך קפיצות של שש שנים.
ניצן חרותי: שש שנים לאנשים מבוגרים?
פנינה פרץ: זו לא תוכנית חומש.
אלקס הרטמן: אם לא תהיינה צעקות גם אצליח להסביר, כי המטרה שלנו לעשות תכנון רב-שנתי, ואז אם מישהו מודיע לנו, עוד שש שנים אנחנו עוזבים, אנחנו יכולים לבנות את הדברים עד כמה ש - - -
רני נויבואר: רוסיה הקומוניסטית.
פנינה פרץ: זה לא מכונות.
ניצן חרותי: גם בחדר הכושר שמענו את זה.
אלקס הרטמן: רבותי, זה של"קלאב הוטל" נגרם נזק כספים גדול מכל העסק הזה, זה ברור.
יואל חסון: אדוני, בוא נכריע ביניהם, העיקרון מובן.
פנינה פרץ: בסדר, זה לא מפעל, זה אנשים.
אלקס הרטמן: זה ברור לכם, אנחנו מנסים עכשיו לשמור על העסק.
עמיר פרץ: שמענו.
פנינה פרץ: אצלנו זה לא עסק, זה אנשים, על מה אתה מדבר בכלל?
אלקס הרטמן: צריך לזכור, זה אלה שלא רצו לבטל, זה לא הסוציאליים.
עמיר פרץ: תפסיק עוד פעם את כל הדיון מחדש.
ניצן חרותי: הם יכולים להיות סוציאליים אחרי שלוש שנים, אתה לא יודע מה קורה לבן-אדם.
אתי בנדלר: תקופת שיווק מחדש, זה הרעיון.
כרמל שאמה-הכהן: אני מציע שמ-2014 - - -
פנינה פרץ: כל שנתיים.
כרמל שאמה-הכהן: אתה אתי, יואל?
עמיר פרץ: כל ארבע שנים, נקודה, שלום.
פנינה פרץ: זה המון.
עמיר פרץ: המון?
עמיר פרץ: כל ארבע שנים – לא נתקדם – זו הפשרה.
לאה ורון: תאפשרו ליושב-ראש רגע לדבר אולי.
כרמל שאמה-הכהן: מה כל ארבע שנים, תסביר לי.
עמיר פרץ: כל ארבע שנים החלטה.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר ב-2014 אגיד, אני רוצה להשתחרר ב-2018?
כרמל שאמה-הכהן: תקצוב.
יואל חסון: לא, בפעם הראשונה 2017, אחר כך ארבע שנים, ארבע שנים, כל ארבע שנים.
כרמל שאמה-הכהן: לא, רגע, עברתי את 2017 – מה קורה?
כרמל שאמה-הכהן: ב-2018 מה קורה אתי?
לאה ורון: 2021.
יואל חסון: ב-2017, הפעם הבאה שלך זה 2022 או 2021 תלוי.
כרמל שאמה-הכהן: ב-2022 אני משתחרר או אני רק קוצב?
יואל חסון: לא, אתה קוצב עד – לא, תן לי להסביר.
עמיר פרץ: אתה יוצא כשאתה מודיע.
יואל חסון: החלטת ב-2014 לצאת, אתה יוצא ב-2017.
אלקס הרטמן: סוף 2017.
כרמל שאמה-הכהן: מה קורה ב-2016?
אלקס הרטמן: אתה ממשיך.
כרמל שאמה-הכהן: לא, למישהו שעדיין לא החליט לצאת.
כרמל שאמה-הכהן: מה האפשרויות שלי ב-2016?
יואל חסון: הפעם הבאה שלו שהוא יוכל לצאת?
יואל חסון: ב-2017.
לאה ורון: אתה מחכה ל-2017 כדי להודיע - - -
כרמל שאמה-הכהן: מה, ב-2016 אני יכול לצאת אחרי שנה?
אלקס הרטמן: לא, אתה מחכה לעוד ארבע שנים.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, הבנתי.
פנינה פרץ: אנחנו מגיעים ל-99 שנים ככה.
עמיר פרץ: אבל תצאו, מה הבעיה?
יואל חסון: קודם כל, מי שרוצה לצאת יכול לצאת.
יואל חסון: אל תשכחי שמי שרוצה לצאת היום יכול לצאת.
אמיר שפיצר: מי שרצה חודש בחדר כושר גם יכול, אבל זה לא הוגן.
פנינה פרץ: אבל אני לא יודעת מחר מה יהיה לי בגיל 70.
ניצן חרותי: אנשים מתבגרים, הם לא נהיים יותר צעירים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם יש לך מספיק זמן להעביר את זה למישהו אחר.
פנינה פרץ: מי רוצה את זה בכלל?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז תצאי עכשיו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את לא יכולה כשנוח לך ליהנות וכשפתאום לא נוח לך, אז את - - -
פנינה פרץ: סליחה, זה לגבי יכולת, אנחנו לא מדברים על סוציאליים, אבל אני מחר יכולה לשבור את הראש, ואחכה אחר כך, שמונה שנים אמשיך לשלם, מה?
פנינה פרץ: ולא אצא?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם תשברי את הראש חס וחלילה – קודם כל החוזה הוא ל-900 שנה, אם את נוסעת כל שבוע לחופש, את חיה 900 שנה, קודם כל אין שום סיכוי - - -
פנינה פרץ: אין לי בעיה, אני מחפשת פילנתרופ.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חוץ מזה, אני מניחה, ויש את זה בחוזה אם אני לא טועה, בסוציאלי, שבמידה ויש בעיה רפואית וחס וחלילה שברת את הראש, את יכולה לצאת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל לא יכול להיות שתיהני עכשיו וכשתהיי מבוגרת, לא צעירה כמו עכשיו, פתאום תבואי, תגידי להם, אני מחזירה לכם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, זה לא ככה.
ניצן חרותי: למה זה לא הולך ככה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי זה לא הולך ככה - - -
פנינה פרץ: זה בדיוק הסכם כובל מה שאת מגדירה כרגע, אני כבולה בהסכם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא הולך ככה, אתם צריכים להבין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את רוצה ליהנות, יש לזה מחיר.
עמיר פרץ: יוליה, אנחנו כבר אחרי, נו.
פנינה פרץ: המטרה היא להשתחרר מהסכם כובל.
אדיר ענבר: מלה על משמעות כלכלית.
אדיר ענבר: מה שמוצע כאן זה בדיוק שווה ערך שב-2014 אפשר להחליט להיכנס כאילו לחוזה, להישאר בו לשלוש שנים, וב-2017 אפשר להחליט להישאר בו לחמש השנים הקרובות, אם אתה רוצה, כל פעם אתה קונה את זה מחדש, נגמר 99, נגמר 1,000, אתה כל פעם מחליט שלוש שנים, חמש שנים - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה חמש?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרת ארבע.
עמיר פרץ: ארבע, לא חמש.
עמיר פרץ: הוא אומר חמש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז למה עוד פעם?
אדיר ענבר: - - זו המשמעות, ומי שלא רוצה להיכנס לחוזה – יוצא.
אדיר ענבר: יש לו תחנות שבהן הוא קונה - - -
עמיר פרץ: נגמר, חבר'ה.
יואל חסון: אמרנו ארבע.
עמיר פרץ: סליחה, השתכנענו, זה יהיה ארבע שנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני כבר לא רוצה לרוץ בפריימריז.
עמיר פרץ: יאללה, להתקדם, אין חמש שנים.
עמיר פרץ: אדוני, אחד פלוס שלוש, ארבע, ארבע, ארבע, בוא נתקדם.
יואל חסון: שלוש, ארבע, ארבע, ארבע, ארבע.
קריאה: עד 2035.
עמיר פרץ: יאללה, הצבעה.
עמיר פרץ: זה אחד פלוס שלוש, כי יש לנו שנה עכשיו.
פנינה פרץ: כשהפריץ ימות.
עמיר פרץ: שלוש, ארבע, ארבע.
יואל חסון: מי שיוצא עד סוף 2014 יכול לקצוב מה-31 בדצמבר 2017 וכהנה וכהנה וכהנה, זהו.
כרמל שאמה-הכהן: אתם יכולים להסביר לי את זה שוב?
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לרשום.
יואל חסון: הצרכן יהיה רשאי לקצר את תקופת החוזה בהודעה בכתב שתימסר לעוסק - - -
עמיר פרץ: לקצוב.
עמיר פרץ: הוא קוצב את תקופת החוזה שלו.
יואל חסון: לקצוב, בסדר.
כרמל שאמה-הכהן: מתי יש לו?
כרמל שאמה-הכהן: בכל עת הוא יכול להודיע את ההודעה הזו?
גיל אוריון: לא, בתחנות.
יואל חסון: בכל עת עד סוף שנת 2014, אשר בה ינקוב הצרכן את המועד המבוקש על-ידיו לסיום החוזה מבין המועדים הבאים – תום שנת - - -
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, עד 2014 הוא מודיע.
יואל חסון: מודיע, ואז הוא יכול לבחור, או עד תום שנת 2017 או תום שנת 2023 או תום 2029 או תום 2035.
יואל חסון: ובתום השנה שתנקב יבוטל החוזה עם אותו הצרכן.
עמיר פרץ: דילגת על תקופה אחת.
עמיר פרץ: למה הגעת ל-2023?
עמיר פרץ: 2017 או 2021.
יואל חסון: זו היתה ההצעה, אני מדבר על פחות.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא מבין טכנית.
כרמל שאמה-הכהן: הבנתי – עד 31 בדצמבר 2014 הוא יכול להודיע שהוא משתחרר ב-31 בדצמבר 2017.
כרמל שאמה-הכהן: מתי הוא מודיע על הפעם הבאה?
כרמל שאמה-הכהן: מתי יש לו זכות כזו להודיע על ההשתחררות, הקציבה הבאה?
פנינה פרץ: ב-2016.
כרמל שאמה-הכהן: מי שלא הודיע עד ה-31 בדצמבר?
יואל חסון: אז עד סוף 2017 הוא יכול, התחנה הבאה שלו - -
אדיר ענבר: בדיוק, נכון.
יואל חסון: - - זה 2021, ינקוב הצרכן את המועד המבוקש על-ידו לסיום החוזה מבין המועדים הבאים – תום שנת 2021 או 2022, זה יהיה 2022, זה סוף 2021, זה 2022 או 2027 או 2034 - - -
כרמל שאמה-הכהן: אל תקריא את מה שכתוב אצלך, אצלך זה לפי שש שנים.
ניצן חרותי: מה שאתה אומר זה שבע שנים, סליחה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: שבע שנים.
יואל חסון: דיברנו על ארבע, עזבו את התאריכים, זה הצעות שהוגשו, אני מסכים על ארבע.
ניצן חרותי: אבל אם אני לא מודיע עד סוף 2014 - - -
יואל חסון: עזבו את המספרים, מדברים על ההיגיון, נו, מספיק.
ניצן חרותי: אבל יואל, אם אני לא מודיע עד סוף 2014, התאריך הבא שלי זה 2021.
כרמל שאמה-הכהן: אל תפריעו.
כרמל שאמה-הכהן: אדוני, לא להפריע, אני מבקש.
יואל חסון: אולי עדיף לעשות את זה לבד.
יואל חסון: אמרתי לך שאני מסכים לארבע שנים, אני פשוט מקריא את הודעת הבסיס שלהם והולך על פיה.
כרמל שאמה-הכהן: עד 31 בדצמבר 2014 בן-אדם יוכל להודיע שהוא משתחרר ב-31 בדצמבר 2017.
קריאה: עד תום 2017.
כרמל שאמה-הכהן: לא תום.
כרמל שאמה-הכהן: הוא משתחרר ב-31 בדצמבר 2017.
קריאה: זה תום, נו.
כרמל שאמה-הכהן: עבר המועד של 31 בדצמבר 2014, נניח - - -
יואל חסון: הוא יכול באותו זמן, אגב, להחליט שהוא רוצה לעזוב ב-2022 או ב-2027 או ב-2033.
אתי בנדלר: למה לו להודיע עכשיו הודעה ל - - -
כרמל שאמה-הכהן: אם יש לו אופציה, אז למה לו?
יואל חסון: הוא יכול.
יואל חסון: אם הוא לא הודיע עד אז - - -
כרמל שאמה-הכהן: אדם שעבר את 2014, את ה-31 בדצמבר 2014, נניח באמצע 2015 והוא רוצה להשתחרר, הוא נזרק עד 2021?
פנינה פרץ: זה רציונלי?
ניצן חרותי: או, בדיוק.
אדיר ענבר: הוא קנה לשלוש שנים.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, שנייה, הוא עף שש שנים קדימה.
פנינה פרץ: זה לא מקובל.
ניצן חרותי: זה לא בסדר.
עמיר פרץ: אבל זה לא ככה.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, אם ב-31 בדצמבר 2015 הוא החליט פתאום שהוא רוצה להשתחרר, אז השחרור הבא שלו, שהוא יוצא, זה יוצא בדצמבר 2021, חברים.
פנינה פרץ: למה לא 2016?
אתי בנדלר: גם אם הוא החליט את זה ב-1 בינואר 2015.
עמיר פרץ: כן, אתה צודק.
כרמל שאמה-הכהן: אז אני חושב שנפתח פה פער שהוא גדול מדי.
פנינה פרץ: מה זה?
פנינה פרץ: זה לא נראה לי.
כרמל שאמה-הכהן: את מוכנה להפסיק להפריע?
כרמל שאמה-הכהן: באמת, שניכם עוד רגע החוצה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו אחרי תשע שעות דיון, המוח שלנו מפוצץ וצריכים לקבוע ולהחליט דברים, איזה מין דבר זה?
כרמל שאמה-הכהן: כל אחד מחליט מתי הוא מדבר.
כרמל שאמה-הכהן: אם נוריד רגע את הנוסחה, עכשיו עשינו לפי ארבע שנים, לפי שלוש שנים נראה איך זה יוצא.
אלקס הרטמן: לא, אנחנו לא יכולים ככה לעבוד.
אלקס הרטמן: אי-אפשר לעבוד ככה.
כרמל שאמה-הכהן: אתה גם התחלת, החלפת אותם?
כרמל שאמה-הכהן: שנייה, אני בודק.
כרמל שאמה-הכהן: לא אעשה משהו לא סביר מבחינת
כרמל שאמה-הכהן: כם כמו שלא עשיתי משהו לא סביר מבחינתם, בודק את האפשרויות.
כרמל שאמה-הכהן: אם אני עובר למדרגות של שלוש שנים, אז זה נותן לי 31 בדצמבר 2014, זה עדיין נשאר אותו דבר, 2017, ואז זה זורק אותי לדצמבר 2020.
גיל אוריון: מה שהוא מציג זה 2021, זה כל ההבדל.
עמיר פרץ: אסביר לך, חבר הכנסת שאמה, אדוני היושב-ראש, הרי מה ההיגיון אומר?
עמיר פרץ: ההיגיון אומר שיש לך שנה שלמה של 2014 לחשוב אם אתה רוצה לעזוב.
גיל אוריון: בדיוק.
עמיר פרץ: אם לא החלטת לעזוב, חתמת למעשה על חוזה לשלוש שנים.
עמיר פרץ: עכשיו יש לך שלוש שנים להחליט אם אתה מעוניין לחתום על חוזה נוסף של ארבע.
עמיר פרץ: שלוש שנים תחליט, בילית נכון, לא בילית נכון, הרי כל העניין הוא שכאילו עכשיו נגמרו החוזים של ה-900 שנה - - -
עמיר פרץ: סליחה, מה זה?
עמיר פרץ: להקת מעודדות?
עמיר פרץ: מה, אני בבייסבול פה או משהו כזה?
עמיר פרץ: בזה קבענו שכל החוזים לא קיימים חוץ מהזכות שנשמרת, להם אין כבר כלום, הפציינט אומר, אם עד 2014 הוא לא הודיע כלום, הוא למעשה, דה-פקטו חתם חוזה לשלוש שנים.
עמיר פרץ: יש לו עכשיו שלוש שנים לחשוב.
עמיר פרץ: הוא יכול להחליט באמצע 2016 שהוא חושב ומודיע להם מראש, אני בתום 2017 גמרתי.
עמיר פרץ: הוא לא הודיע עד סוף 2017, יש לו תקופה נוספת.
כרמל שאמה-הכהן: אז לא הבנת את זה.
לאה ורון: אתה לא יכול להודיע ב-2016 על 2017.
אמיר שפיצר: זה לא נכון.
קריאה: זה מקובל.
כרמל שאמה-הכהן: אתה לא יכול להודיע ב-2016 שאתה משתחרר בסוף 2017.
עמיר פרץ: הוא יכול להודיע ב-2016 שהוא משתחרר ב-2020 או 2021, ברור, אבל יש לו שלוש שנים לחשוב.
זאב פרידמן: 2021.
גיל אוריון: כבודו, זה כאילו חוזה לארבע שנים כל פעם, זה כל הסיפור.
פנינה פרץ: זה לא רציונלי.
עמיר פרץ: ודאי, אתה חותם כל פעם על חוזה מחדש.
יואל חסון: צריך לזכור לחיוב את הדבר הזה שאין לך פה דמי ביטול.
עמיר פרץ: נגמר, כי זו תקופה ארוכה.
יואל חסון: אנשים ממשיכים ליהנות – הרי למי אנחנו נותנים את הפתרון הזה עכשיו?
יואל חסון: כי הרי מי שלא נהנה ולא רוצה, הוא בחוץ כבר, קיבל את ההזדמנות לצאת, פתרנו את זה.
יואל חסון: פתרנו את הבעיה למי שסובל, לא רוצה, לא נהנה.
יואל חסון: על מי אנחנו מדברים עכשיו?
יואל חסון: זה, אם אתם שואלים אותי, לב החוק ולב ביטול הבעיה - - -
אתי בנדלר: למי שיסבול בעתיד.
יואל חסון: אנחנו נותנים לאנשים שנגיד עכשיו טוב להם, אבל חוששים שהם עלולים להיתקע בעתיד – היתה פה טענה הרי שאנחנו פותרים בעיה אחת, אבל תוקעים אנשים ל-99 שנה, אז אנחנו היום מאפשרים חלונות זמן הגיוניים וסבירים למי שהיום נהנים מהשירות.
עמיר פרץ: לא רק זה, בשנה הראשונה אתה חייבת את מי שתוך שנה יצא, לשלם תוספת של שנה כדמי ביטול, פה לא, פה הוא קבע חוזה לשלוש שנים והוא סיים את החוזה.
עמיר פרץ: הוא רוצה לחדש את החוזה, הם עכשיו מוכרים חוזים רק בתקופות של שלוש או ארבע שנים.
עמיר פרץ: אתה רוצה לקנות – תקנה, אתה לא רוצה – תשתחרר.
עמיר פרץ: פשוט מאוד.
זאב פרידמן: אני מבקש להדגיש שתי נקודות קצרות, ראשונה, אנחנו עכשיו אוחזים בטווח של החוזים העתידיים, אנחנו מדברים מכאן ולהבא.
זאב פרידמן: אני חושב שדווקא אם אנחנו מדברים על מפרקים של חוזים - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא, זה לא החוזים החדשים.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מדברים על המשך החוזים הישנים.
זאב פרידמן: זה המשך של החוזים ההם, אבל זה למפרקים צופים פני עתיד.
זאב פרידמן: אנחנו לא באים לפרק דברים שהיו בעבר.
זאב פרידמן: ולכן, ההיגיון כאן יותר הגיוני לתת גמישות לצרכן.
זאב פרידמן: צריכים לזכור שאנחנו קובעים פה בעצם דמי ביטול מאוד יקרים למי שמפספס את התאריכים.
זאב פרידמן: יש פה עונשים מאוד-מאוד רציניים למי שמפספס את התאריך.
עמיר פרץ: לא, סליחה, מה זה לפספס?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תסביר לי מי מפספס.
זאב פרידמן: בן-אדם שלמחרת התאריך הקובע, למשל ב-1 לינואר 2018 הוא החליק ושבר את האגן - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יופי, אדם שמצבו הרפואי קריטי, אין לו בכלל שום - - -
עמיר פרץ: די, יוליה, נו, תני לו להסביר.
זאב פרידמן: המגוון של המקרים הוא כל כך גדול, בן-אדם מתגרש, בן-אדם קרה לו משהו עם קרוב משפחה - - -
עמיר פרץ: אבל יש ועדה סוציאלית.
זאב פרידמן: זה לא סוציאלי.
ניצן חרותי: אבל אי-אפשר לצאת.
עמיר פרץ: זה מקרים חריגים, נו, באמת.
עמיר פרץ: מה זה, אתה רוצה לנהל עסק על חשבון זה ששבר את הראש בתאונת דרכים, נו, באמת.
זאב פרידמן: סליחה שאני משתמש בביטוי המושאל, אתם יוצרים פה הטעיה אופטית, משום שכשאנחנו מדברים על מפרקים של שלוש שנים או על ארבע שנים, זה למעשה יכול בלא מעט מקרים להפוך לשמונה שנים, זה אומר שמי שלא הודיע במועד יצטרך לשלם דמי ביטול שגובהם שמונה שנים, זו בדיוק המשמעות של זה.
עמיר פרץ: סליחה, אני חושב הפוך ממך, אני חושב שאנחנו נותנים - - -
זאב פרידמן: בסדר גמור, גם אני חושב הפוך ממך.
עמיר פרץ: אתה לא יודע לייעץ לצרכנים וגם אני לא יודע, ואני נותן להם שלוש שנים לבחור, האם הדבר הזה טוב להם או לא טוב להם.
עמיר פרץ: יש לו שלוש שנים לבחור - - -
אמיר שפיצר: אז זה יהיה שמונה שנים.
זאב פרידמן: חבר הכנסת פרץ, אתה אומר שיש לו שלוש שנים לחשוב, זה נכון, שלוש שנים לחשוב - - -
עמיר פרץ: תגיד לי, אנחנו קונים רכב ליסינג לשלוש שנים, אחרי שלוש שנים הוא אומר, אתה רוצה להמשיך או לא רוצה להמשיך?
אמיר שפיצר: הוא משלם כסף להיפטר מרכב הליסינג?
זאב פרידמן: וכשאתה מודיע אתה צריך - - -
אמיר שפיצר: הוא לא משלם כסף להיפטר מזה.
עמיר פרץ: אבל אנחנו מדברים פה על שינוי חוזים קיימים, שכחתם?
עמיר פרץ: שכחתם את נקודת המוצא.
אמיר שפיצר: עכשיו זה לעתיד.
עמיר פרץ: מי שרוצה בעתיד שלא יחתום, יחתום רק על חוזה לשנה, מה?
אמיר שפיצר: אתה יוצר חוזה חדש בעצם.
יואל חסון: זה כבר עניין אחר.
עמיר פרץ: מי שלא רוצה להיכנס לזה שלא יחתום.
גיל אוריון: - - - וחסל סדר ויכנס אחרי זה להסדר חדש כלשהו.
עמיר פרץ: כל מה שהוא רוצה.
עמיר פרץ: כל מי שלא רוצה את ההסדר הזה, שינהל משא ומתן על הסדר חדש, שיחתמו מצדי לחודש, מה אכפת לי?
עמיר פרץ: שיחתמו לשנה.
עמיר פרץ: ש"קלאב הוטל" ישנו את ההסכמים שלהם כל שנה, מי שרוצה – יבוא, מי שלא רוצה – שלא יבוא.
גיל אוריון: כאן הוא מקבל יופי של דמי אחזקה.
גיל אוריון: שבוע שלם באילת ב-2,800 שקל, איפה תמצא דבר כזה?
אלקס הרטמן: למשפחה.
אמיר שפיצר: נו, באמת, על מה אתה מדבר?
אמיר שפיצר: בלי אוכל.
אלקס הרטמן: רבותי, אני חייב להגיד מה שהבעלים שלי אומר, זה קריטי מבחינת הקיום של "קלאב הוטל".
אלקס הרטמן: אם יהיה פה מצב שיתאפשר לבטל בכל עת ולא בתקופות שניתן לנהל את העסק תוך ידיעה של מה שהולך לקרות בשנים הקרובות.
יואל חסון: לא, זה לא יהיה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, זה לא.
אלקס הרטמן: זה דבר שהוא בלתי אפשרי מבחינתנו, זה קריטי.
עמיר פרץ: גם בשביל מה זה טוב?
עמיר פרץ: סליחה?
עמיר פרץ: מה, אנחנו נותנים לבן-אדם שלוש שנים להחליט, פעם אחת הג'קוזי היה שבור, פעם שנייה ג'קוזי לא היה שבור, אין בעיה, אחרי שלוש שנים אתה בא אומר, חבר'ה, נמאסתם עלי, לא רוצה להיות.
אמיר שפיצר: שלוש שנים זה בסדר, אבל זה נהיה שמונה שנים.