GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניצן חרותי: אם אתה כזה פראייר, שקנית לעשר שנים - - -
רעות אושעיה: אבל אתה משיב את התמורה - - -
יואל חסון: קודם כל, אנחנו מדברים על הסכם חדש.
ניצן חרותי: חדש.
יואל חסון: קודם הסכם חדש היום – גם הצרכן יותר חכם, וגם העוסק יותר חכם.
יואל חסון: גם הצרכן היום לא יחתום על אותו הסכם שפעם חתמו לפני 50 שנה, כי נושא "קלאב הוטל" – תשאל כל ילד ברחוב, הוא יגיד לך – הוי, "קלאב הוטל", אמאל'ה.
יואל חסון: "פתאל", ניצלתם מזה.
יואל חסון: אבל היום זה כבר עולם אחר.
יואל חסון: לדעתי, גם "קלאב הוטל" פועל באופן אחר, גם הצרכן לא יחתום כבר על מה שהוא היה חותם אולי בעבר.
יואל חסון: צריך להיות פה בהיגיון, ואני לא מסתכל רק על "קלאב הוטל", "קלאב הוטל" מעורר אמוציות ועניינים, צריך להסתכל בכלל על כל התחום הזה של יחידות הנופש.
יואל חסון: אנחנו רוצים להרוג אותו?
יואל חסון: אנחנו רוצים שזה ימשיך?
יואל חסון: אנחנו רוצים שזה - - -
אתי בנדלר: אנחנו רוצים להחיות אותו.
יואל חסון: רוצים להחיות אותו?
יואל חסון: תראו, אני אומר לכם, יש לי קרוב-רחוק שמאוד נהנה מ"קלאב הוטל".
יואל חסון: שנים הוא נהנה מ"קלאב הוטל".
יואל חסון: יש לי חבר יותר קרוב שיש לו ב"ישרוטל" יחידת נופש, שבכלל גם מבסוט מהחיים.
יואל חסון: אנחנו רוצים להרוג את זה?
יואל חסון: לא רוצים להרוג את זה?
רעות אושעיה: קביעה כזאת יכולה - - -
רני נויבואר: להיפך.
רני נויבואר: ראשית, צריך לקחת בחשבון שלא מתערבים פה בחוזים קיימים.
רני נויבואר: בעצם אתה הולך לעצב את השוק כפי שאתה חושב שניתן לעצב אותו.
יואל חסון: בדיוק, נכון.
רני נויבואר: במועדוני כושר ודברים אחרים, שהיו כאן על הפרק, אדוני החליט שהוא רוצה כך או רוצה אחרת והוא מוכן היה לעצב את החוזים מחדש, עכשיו השאלה היותר פשוטה מהשאלה הקודמת - - -
יואל חסון: צריך לעצב את הדבר הזה.
רני נויבואר: האם אדוני רוצה לעצב את הדבר הזה, צריך לקחת בחשבון שהיום – ממה שאנחנו יודעים לפחות – השוק הזה הוא לא שוק מאוד פעיל, כי אנשים חוששים לקנות את היחידות האלה מסיבות שכבר נזכרו כאן.
רני נויבואר: אם אדוני רוצה, אז הוא צריך לאפשר גמישות.
רני נויבואר: ננקה את כל הדברים האחרים, נשאלת השאלה האם המשמעות היא שצרכן שיודע שהוא יכול להיכנס לחוזה הזה, לבטל אותו בכל עת בהודעה מוקדמת מסוימת או בדמי ביטול מסוימים, המשמעות היא שהוא נכנס לזה יותר בקלות מאשר שהוא היה נכנס לזה בכל אופן אחר.
רני נויבואר: יכול להיות שאתה יוצר את השוק.
רני נויבואר: לכן כל הנחות המוצא שזה יהרוס את השוק או ייבנה את השוק – הרי לא קיימים כל כך.
רני נויבואר: אז ממילא - - -
רני נויבואר: כמה אחוזים יש לכם בשוק?
רעות אושעיה: 200 חוזים נחתמו השנה.
רני נויבואר: לא, אני שואלת כמה אחוזים יש לכם בשוק.
פנינה פרץ: מכלל השוק.
רני נויבואר: מכלל השוק.
רעות אושעיה: מכלל השוק?
רעות אושעיה: זה אחוז קטן, בהחלט.
רני נויבואר: נכון, אז האפשרות של הגמישות - - -
יואל חסון: היא אומרת לך ש-200 חוזים נחתמו השנה.
רעות אושעיה: 200 חוזים נחתמו - - -
רני נויבואר: האפשרות של הגמישות - - -
רעות אושעיה: ואני יכולה להגיד לך - - -
רני נויבואר: רגע, שנייה, אני אתן לך.
רני נויבואר: כולנו חיים בעולם הזה.
רני נויבואר: נכנסו שני מתחרים חדשים לשוק הסלולר בעקבות זה שוועדת הכלכלה נתנה דעתה על כבילות.
רני נויבואר: המשמעות היא, למשל, שלמתחרה חדש יש יתרון בזה שיש גמישות ואין כבילה.
רני נויבואר: למתחרה יש יתרון בכבילות.
רני נויבואר: לכן צריך להסתכל על העולם כנקי.
רני נויבואר: את, כמתחרה חדש, לא בטוח שהאינטרס שלך הוא אותו אינטרס.
רני נויבואר: יכול להיות שהיית מעדיפה לראות יותר אנשים נכנסים לשוק הזה, ויכול להיות שעצם הגמישות לא פועלת נגדך, יכול להיות שהיא פועלת לטובתך, אז הסוגיות האלה הן סוגיות שהוועדה צריכה לתת את דעתה עליהן.
רעות אושעיה: אשמח אם השוק, כמובן, יעלה.
רעות אושעיה: העניין הוא שכרגע - -
רני נויבואר: עכשיו, הנחת כמות – אין לזה - - -
רעות אושעיה: - - הצעת החוק כמו שהיא מוגשת כעת, לא תפעיל את יחידות ה-Time-sharing.
רעות אושעיה: אני יכולה להגיד לך, שהלקוח שלי בכל אופן, לא ימשיך למכור - - -
גיל אוריון: למה שיציעו Time-sharing?
רני נויבואר: למה לא?
קריאה: מי יציע - - -
רני נויבואר: למה לא, זו הצעה טובה?
רעות אושעיה: אסביר לך מקרה, שבעיני יכול לקרות – מחר אדם יבוא ויחתום עם "הרודס", שזה עיקר יחידות הנופש שלנו, "הרודס" יחידת נופש.
רעות אושעיה: יחידת הנופש בתשלום הראשוני שלה היא 50,000 שקלים.
רעות אושעיה: דמי אחזקה הם בסביבות 1,500.
רעות אושעיה: הוא החליט לבטל לאחר שנה.
רעות אושעיה: אני את ה-50,000 האלה צריכה להשיב.
יואל חסון: גברתי, תודה רבה.
רני נויבואר: בסדר, אבל בואי נדבר על הסדר הביטול.
רני נויבואר: השאלה היא לא התקופה.
רני נויבואר: השאלה היא מה הסדר הביטול - - -
רעות אושעיה: הסדר הביטול – אנחנו כן מוכנים לבוא לקראת.
רני נויבואר: גם כשבאו להסדיר את מכוני הכושר, החליטו על איזשהו הסדר ביטול שהיה נראה הגיוני לחברי הכנסת, זה משהו שמבטא את שני האינטרסים.
גיל אוריון: את יודעת להעריך כמה זה נכון, מבחינת השוק, מבחינת המבנה הכלכלי הנכון?
רני נויבואר: אמרה מנהלת הוועדה שהדיון הזה הוא כבר הדיון הרביעי.
רני נויבואר: יכולתם להביא את כל הנתונים.
רני נויבואר: הנוסח כבר עמד מהדיון הראשון על הפרק - - -
גיל אוריון: יש לך חוות דעת - - -
רני נויבואר: הנוסח עמד מהדיון הראשון על הפרק, ואתם יכולתם להביא מה שרציתם, וגם הבאתם מה שרציתם.
קריאה: מבוסס על מה?
אמיר שפיצר: על זכות הצרכן להשתחרר וכולי.
קריאה: זכות הצרכן לא תהיה זכות לעקוף את - - -
רעות אושעיה: זכות הצרכן להשתחרר – כעניין עקרוני, אנחנו - - -
יואל חסון: שנייה מספיק, תודה.
יואל חסון: אני רוצה לסכם את הדיון.
אתי בנדלר: לא, לא גמרנו.
אתי בנדלר: צריכים לאשר את כל הסעיפים שקראתי, בשינויים, ללא שינויים.
אדיר ענבר: אני רוצה להסב את תשומת הלב רק לדבר פשוט.
אדיר ענבר: כשמדברים על התעשייה הזאת של Time-sharing, הרעיון של ביטול, שאפשר בכל רגע לבטל, זה כמעט אנטי-תזה של המוצר, זה פשוט אנטי-תזה.
אדיר ענבר: זה כאילו תיק עור מפלסטיק.
אדיר ענבר: זה פשוט לא עובד.
אדיר ענבר: הרי ברור שהוועדה לא רוצה להרוג את השוק הזה.
אדיר ענבר: וייתכן שיבואו גם מבנים חדשים בתוך השוק הזה, של רעיונות חדשים.
אדיר ענבר: יש מאות אלפי צורות של דברים כאלה בעולם.
אדיר ענבר: הפואנטה היא מדוע בכלל צריך לקבוע?
אדיר ענבר: מדוע לא מספיק למשל לומר שחוזה Time-sharing חייב לומר לצרכן בדיוק מה זכויות הביטול, ומה לא זכויות הביטול, ולהשאיר לו שהוא - - -
גיל אוריון: ומה תקופת החוזה.
אדיר ענבר: מה ההבדל בין זה לבין סלולר או מוצרי חלב?
אדיר ענבר: שזה לא משהו שאתה חייב.
אדיר ענבר: אפשר לחיות בלי Time-sharing, זה מוצר שאם רוצים קונים, אפשר לחיות בלי.
אדיר ענבר: אי-אפשר לחיות בלי סלולר, אי-אפשר לחיות בלי מוצרי חלב.
אדיר ענבר: אם אין לך מספיק מתחרים, זה לא התפקיד לפתח את השוק הזה.
אדיר ענבר: זה מי רוצה – קונה, מי לא רוצה – רק שתהיה שקיפות.
אדיר ענבר: ולא צריך להניח את ההנחה - -
הילה דוידוביץ-בלומנטל: שקיפות היום ממילא הם חייבים - - -
אדיר ענבר: - - שהצרכן הישראלי מטומטם.
אדיר ענבר: אני חושב שזאת הערכה לא נכונה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: שקיפות היום ממילא הם חייבים לשים בחוק.
אדיר ענבר: תן לו שקיפות, תגיד לו מה אפשרויות הביטול בחוזה, את זה אפשר לחייב, וזהו.
אתי בנדלר: אתה חייב לזה גם היום.
אמיר שפיצר: הנחת היסוד היא שבזמן שאתה - - -
יואל חסון: אתה לא תשתלט על מיקרופונים, אני אומר לך את זה.
יואל חסון: זה לא ראוי מה שאתה עושה.
יואל חסון: זה שאתה יודע להתקרב למיקרופון ולהגביר את העוצמה על כולם, זה לא אומר שאתה צריך להשתלט על הדיון, זה לא ראוי וזה לא מכובד.
יואל חסון: לא עושים דברים כאלה ואתה לא ברשות דיבור.
גיל אוריון: אם היה עומד על הפרק חוזה של "קלאב הוטל", והיה כתוב בו במפורש – תקופת ההסכם היא לעשר שנים, אני לא מעלה על דעתי שבית-משפט בישראל היה קובע שהסכם כזה הוא בלתי חוקי.
יואל חסון: הבנתי אותך.
יואל חסון: יש משהו בדבר הזה.
יואל חסון: אני שואל, האם אנחנו יכולים לקבוע בחוק שהסכם ביחידות נופש חייב שיוגדר בזמנים?
אתי בנדלר: אני אומר לאדוני אילו הוראות יש היום בקשר ליחידות נופש.
אתי בנדלר: אם ההוראות הקיימות יספקו את אדוני, אז אין מקום בכלל לחקיקה.
יואל חסון: אני מבקש שתקשיבו.
אתי בנדלר: 14א לחוק הגנת הצרכן, שעניינו עסקה בעניין רכישה של יחידות נופש, אומר כדלקמן: "לא יעשה עוסק עסקה בעניין רכישה של יחידת נופש, אלא אם כן התקיימו כל אלה: (1) נחתם חוזה בכתב בינו לבין הצרכן (בסעיף זה – החוזה); (2) העוסק מסר לצרכן, עד למועד חתימת החוזה, טופס חתום בידיו, שבו כלולים כל הפרטים המפורטים בסעיף קטן (ב)" – שאני אקרא אותו מייד.
יואל חסון: מתי התוספת הזו, 1998?
אתי בנדלר: משנת 1998, כן.
אתי בנדלר: "טופס הגילוי יימסר בנפרד מהחוזה, והצרכן יאשר בחתימת ידו את קבלתו; תקנות לפי סעיף 4א יחולו בשינויים המחויבים, על טופס הגילוי".
אתי בנדלר: אם אני זוכרת נכון, זה לגבי עניין האותיות בחוזה - - -
גיל אוריון: אבל יש בהמשך.
אתי בנדלר: זה חוזה.
אתי בנדלר: זאת אומרת, בדיוק איך - - -
יואל חסון: מה, את גודל האותיות?
אתי בנדלר: גודל האותיות.
אתי בנדלר: חוזה אחיד ומידע אחר המיועד לצרכן.
אתי בנדלר: כדי שזה יהיה בהבלטות הנדרשות, וכיוצא בזה.
אתי בנדלר: "(ב) העוסק יפרט במדויק בטופס הגילוי, את כל המידע שלהלן , ואותו בלבד: (1) פרטי העוסק" – אני מדלגת.
אתי בנדלר: "(2) אם העוסק אינו הבעלים של הזכויות באתר יחידות הנופש – פרטי בעל הזכויות" וגומר.
אתי בנדלר: כולל אילו זכויות בדיוק הוא מקבל באתר, דברים שהיום חסרים.
אתי בנדלר: "(3) תיאור מפורט של אתר יחידות הנופש ומיקומו, וכן של יחידת הנופש הנמכרת; (4) מהות הזכות הנמכרת בעסקה ותקופת תוקפה; (5) אם בניית אתר יחידות הנופש טרם הושלמה – שלב הבניה" וכן הלאה.
אתי בנדלר: אני מדלגת על דברים שאינם רלוונטיים לענייננו.
אתי בנדלר: "(7) פירוט השירותים הכלולים בזכויות ביחידת הנופש; (9) מחיר יחידת הנופש, לרבות כל תשלום נוסף שהצרכן יידרש לשלם כדי לרכוש את הזכויות בעסקה; (10) הסכומים שהצרכן יידרש לשלם כחלקו בניהול ובתחזוקת יחידת הנופש ואתר יחידות הנופש, לרבות שיטת חישוב הסכומים ומועדי תשלומם".
אתי בנדלר: ופסקה (13), שהיא החשובה ביותר לענייננו – "(13) פרטים בדבר זכותו של הצרכן לבטל את העסקה, בהתאם להוראות סעיף קטן (ג)".
אתי בנדלר: סעיף קטן (ג): "בעסקה בעניין רכישה של יחידת נופש רשאי הצרכן לבטל את החוזה בתוך ארבעה-עשר ימים" – זו תקופת הצינון שדיברנו עליה.
יואל חסון: החרטה.
אתי בנדלר: כן, החרטה.
אתי בנדלר: "ארבעה-עשר ימים מיום חתימת החוזה על-ידי שני הצדדים, או מהיום שבו אישר הצרכן את קבלת טופס הגילוי בהתאם להוראות סעיף קטן (א), לפי המאוחר מביניהם", וכולי.
אתי בנדלר: מה שאומר שתקופת החוזה וזכות הביטול – כולם צריכים להיות מעוגנים בטופס הגילוי, כך שאם זה מה שאדוני רוצה להוסיף, אין טעם בכלל בחקיקה.
יואל חסון: אגיד לך מה אדוני רוצה.
יואל חסון: תראו, גם בחדרי הכושר היתה נסיגה.
יואל חסון: בהתחלה אמרנו לא רוצים לתת התחייבות בכלל, אחר כך הסכמנו לאפשר חוזה לשנה, הגבלנו מה אמורים להיות ההפרשים בין לבין והסכמנו.
יואל חסון: היום, עקרונית, בחדר כושר יכול להיות גם הסכם לשנתיים, שלוש וארבע.
יואל חסון: אני מציע דבר כזה, אני חושב שהדגש הוא פירוט התקופה.
יואל חסון: זאת אומרת, שהאזרח יודע בדיוק על מה הוא חותם, לאן הוא הולך, וזה ברור.
יואל חסון: כתוב היום פירוט התקופה של העסקה.
יואל חסון: כתוב שזה חייב.
יואל חסון: ההסכמים היום – ודאי הם יעשו את זה, אין להם ברירה אחרת, זה כתוב, וזה דבר חשוב.
יואל חסון: אני אומר – ואני מציע לוועדה – שאנחנו נגביל את התקופה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, שלא יהיה בלתי מוגבל.
יואל חסון: נגביל את התקופה בתוך המשא ומתן – לעשר שנים, ל-15 שנה, ל-20 שנה, אבל נגביל את התקופה.
יואל חסון: יידע העוסק בתחום הזה, כשהוא מחתים אדם, הוא מחתים אותו לתקופה מסוימת.
יואל חסון: יתכנן את עסקיו כראוי, יתכנן את תכניותיו כראוי.
יואל חסון: חבר'ה, זה המוצא הנכון והראוי ביותר, ואני מציע לחברי הכנסת לקבל את הצעתי.
יואל חסון: רק להסכים איתי על איזו תקופה.
יואל חסון: אני מציע בין 20-15.
יואל חסון: תגידו אתם מה אתם אומרים.
אתי בנדלר: סליחה, אדוני, נניח שהתקופה הוגבלה, זה אומר שלא תהיה לו זכות ביטול במהלך אותה תקופה?
יואל חסון: חוץ מזכות החרטה, ודאי שלא.
אתי בנדלר: 14 הימים הראשונים.
אתי בנדלר: זאת אומרת, הוא יהיה כבול לכל התקופה.
יואל חסון: שנייה, רגע.
יואל חסון: אין אופציה אחרת.
יואל חסון: אם האדם רוצה זכות לנופש חודשית, שילך למלון.
יואל חסון: זו עסקה אחרת לחלוטין, זה לא כמו חדרי הכושר.
יואל חסון: אם אני רוצה חדר כושר, אני הולך לחדר כושר ושם מציעים לי ככה או ככה.
יואל חסון: אם אני רוצה זכות לנופש בתאריך מסוים, שישמרו לי את זה כל שנה, אני חייב שתהיה גם התחייבות מצדי.
יואל חסון: חבר'ה, אי-אפשר להיות לא הוגנים בדבר הזה.
יואל חסון: אם אני רוצה לנסוע לאילת פעם כן ופעם לא, פעם בפסח ופעם בחנוכה, אז אזמין חדר מ"ישרוטל" או מ"פתאל", בלי להעליב, זה הדבר ההגיוני והנכון, חברות וחברים, ולכן אני הולך לכיוון הזה.
יואל חסון: ואני לא רואה בזה כובל, כי זה תחום מסוים שאנחנו מגדירים.
אתי בנדלר: חבר הכנסת חסון, אני רק רוצה להעיר את תשומת ליבך.
אתי בנדלר: הסעיף שאותו מצא להוסיף בהצעת החוק, סעיף 13א(ו), כותרת השוליים שלו היא "ביטול עסקה", זה היה לתקופה קצובה, ואמרנו שאנחנו לא נתייחס דווקא לתקופה קצובה.
אתי בנדלר: עניינה של הצעת החוק הזאת היא בביטול עסקה.
אתי בנדלר: אדוני עכשיו מציע משהו שלא קשור בכלל לביטול עסקה, למעט - - -
יואל חסון: אבל דיברנו על עסקה קצובה.
אתי בנדלר: לא, עסקה קצובה כבר מזמן נמחק.
אתי בנדלר: זה היה בדיון הראשון או השני, שהובהר שלא מדובר בתקופה קצובה.
אתי בנדלר: על כל פנים, גם אם אדוני היה אומר שהוא מתייחס רק לביטול של עסקה קצובה, עדיין הוא לא מציע ביטול, הוא מציע לקצוב את - - -
יואל חסון: לקצוב.
אתי בנדלר: זה לא עניינו של הסעיף הזה.
חנה וינשטוק-טירי: אבל זה בניגוד להצעה המקורית.
אתי בנדלר: זו לא הצעת החוק הזאת.
אתי בנדלר: אפשר ללכת על זה, אבל אז גם הוראת המעבר איננה קשורה.
אתי בנדלר: אין לי על מה לסמוך - - -
חנה וינשטוק-טירי: זו לא ההצעה.
חנה וינשטוק-טירי: ההצעה היא - - - מתן זכות ביטול לצרכן.
אתי בנדלר: אדוני מציע משהו שלא קיים היום בהצעת החוק.
אתי בנדלר: זה בסדר, אבל אי-אפשר לעשות את זה כרגע.
יואל חסון: מה הצעתך?
יואל חסון: כי הכיוון הוא כיוון נכון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברתי היועצת המשפטית, האם אנחנו יכולים להגיד – נניח שעסקאות מסוג זה, אני מדברת רק על עסקאות מסוג זה, Time-sharing, יהיו – לי זה נראה הגיוני שבעל העסק שהחליט להשקיע – עסקה כזאת לא יכולה להיות בפחות מ-40-35 שנה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 25 שנה, בסדר?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לבוא ולעשות תחנות יציאה מודולריות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם באתי ולקחתי עסקה שלא תהיה פחות מ-35 שנה ל-Time-sharing, אז אם הייתי תקופה של שליש מהזמן, היציאה עולה לי כך וכך; הייתי חצי מהזמן – היציאה עולה לי כך וכך; סוף הזמן הייתי – לא עולה לי יציאה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שזאת הדרך היחידה.
יואל חסון: אני לא רוצה להיכנס לזה.
יואל חסון: זה מסובך.
עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני חייב ללכת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אני חייבת ללכת.
יואל חסון: כן, האמת היא שגם אני חייב ללכת כבר.
עמיר פרץ: אני חושב שאנחנו עושים טעות שאנחנו מתערבים בעסקאות החדשות, מדוע?
יואל חסון: לא, אבל זה החוק, אין לי ברירה.
יואל חסון: התערבתי בחדרי כושר, אני חייב להתערב גם בזה.
חנה וינשטוק-טירי: אבל זה החוק.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: החוק הנכנס בכלל חל על החוזים החדשים.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: החלה על חוזים ישנים זה החריג.
אתי בנדלר: הוראת מעבר להוראות העיקריות, אבל אם אין לי הוראה עיקרית - - -
עמיר פרץ: אבל כשמדברים על עסקה חדשה, בן-אדם קונה זכות שהיא בבחינת רכוש.
עמיר פרץ: הרי לא עולה על הדעת שאחרי 20 שנה, אחרי שהבן-אדם הזה – זה כבר לא אותו דור, ואלו כבר לא אותם אנשים – יבוא ויוותר על הכסף שלו.
עמיר פרץ: אני אומר, אין בעיה, אם אחרי חמש שנים שהוא שם הוא רוצה לוותר על הכסף ועל כל הזכויות שלו – יכול להיות שאחרי תקופה מסוימת תהיה לו זכות לבטל את זה.
עמיר פרץ: אבל אז הוא מוותר על ההשקעה שלו.
עמיר פרץ: נראה לכם שמישהו שקנה אתמול יוותר על 50,000 או 60,000 השקלים שהוא השקיע?
עמיר פרץ: מי שהשקיע לפני 40-30 – אוקיי, אז הוא מיצה את עצמו.
עמיר פרץ: אבל נראה לכם שמישהו שהשקיע לפני חמש שנים יבטל?
עמיר פרץ: אתם עוסקים במשהו לא הגיוני.
עמיר פרץ: לכן אני אומר, אדוני, אין לי בעיה - - -
יואל חסון: יש הצעה.
יואל חסון: תן לי.
יואל חסון: לפני שאגיד את ההצעה שלי, יש הצעה.
יואל חסון: אני אגיד אותה, נשמע, ואנחנו סוגרים עניין.
יואל חסון: אתה רצית משפט.
אמיר שפיצר: רק משפט אחד.
אמיר שפיצר: הנחת המוצא היא שאדם שחותם על הסכם רוצה לקיים אותו.
אמיר שפיצר: הבעיה היא כאשר לקוח שבוי בחוזה שהוא לא יכול להשתחרר ממנו - - -
יואל חסון: דיברנו, הלאה, ברור.
רעות אושעיה: אני רק רוצה להוסיף משפט.
רעות אושעיה: בדיוק בהמשך למה שחבר הכנסת פרץ אמר.
רעות אושעיה: לצורך העניין, כאשר אדם מתקשר בעסקה ליחידת נופש, השבת התמורה היחסית של השימוש בעד אותה תקופה גם גורמת לחברות לאי-רצון להתקשר בהסכמים האלה.
רעות אושעיה: בדיוק באותה הנחה של הסכמי העבר.
עמיר פרץ: היינו שם.
עמיר פרץ: צריכים לבטל.
יואל חסון: ברור לי.
יואל חסון: אני מציע הצעה כזאת – בעסקה שתוקפה עד 15 שנים לא תהיה זכות ביטול; מעסקה שתוקפה 15 שנים ויותר, זכות ביטול בהודעה מראש של 60 ימים, פלוס תשלום דמי אחזקה לכל השנה שבה ניתנה הודעת הביטול, זאת הצעתי.
יואל חסון: חברי הכנסת?
אדיר ענבר: צריך התארגנות.
רעות אושעיה: 15 שנים זה מאוד קצר.
עמיר פרץ: הלאה, תתקדם.
חנה וינשטוק-טירי: אנחנו מתנגדים לזה, הממשלה מתנגדת.
קריאה: בשביל לחדד, מתי ניתנת זכות - - -
רעות אושעיה: 15 שנים – אתה לא נותן לנו - - -
חנה וינשטוק-טירי: אנחנו שומרים על זכותנו להגיש הסתייגות גם לגבי זה.
יואל חסון: שהשר יגיש הסתייגות.
עמיר פרץ: - - - מישהו שמבטל והולך?
חנה וינשטוק-טירי: בוודאי שזה השר.
עמיר פרץ: אני שילמתי עכשיו מראש 100,000-50,000 לקנות זכות.
עמיר פרץ: זה לא מה שהיה פעם, שהם קנו ב-5,000 שקל.
יואל חסון: חבר'ה, בן-אדם יודע שהוא קונה היום, באמת.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: הנסיבות משתנות, השוק משתנה, המצב האישי משתנה.
יואל חסון: הוא גם יודע מה הוא קונה.
יואל חסון: הוא הולך ורואה מה הוא קונה, חברים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריך ללכת על 20 שנה, ולא 15 שנה.
רעות אושעיה: כל עוד אין השבה יחסית של התמורה, זה עוד משהו שניתן לדון עליו.
גיל אוריון: 60 יום זה מאוד - - -
רעות אושעיה: 60 יום זה מאוד קצר.
יואל חסון: תתכונן לזה, יש לך פה 20 שנה לדאוג שהאיש לא יעשה את זה.
עמיר פרץ: אמרת 15 שנה, לא 20.
יואל חסון: לא, 15 שנה אין הודעת ביטול.
יואל חסון: אקריא את זה שוב, שיהיה ברור.
רעות אושעיה: מה לגבי השבה?
יואל חסון: בעסקה שתוקפה עד 15 שנים לא תהיה זכות ביטול.
יואל חסון: בעסקה שתוקפה 15 שנים ויותר, זכות ביטול בהודעה מראש של 60 ימים, פלוס תשלום דמי אחזקה לכל השנה שבה ניתנה הודעת הביטול.
עמיר פרץ: תשלום דמי ביטול בערך של גובה - - -
יואל חסון: בסדר, אבל אם הוא מודיע, בגובה דמי האחזקה.
אדיר ענבר: אבל אם הוא מודיע בסוף 2012 הוא ניצל את היחידה שלו.
אדיר ענבר: הוא היה כבר - - -
עמיר פרץ: זה עסקאות חדשות.
יואל חסון: אני מדבר אתך על עסקה חדשה.
עמיר פרץ: שחתם ל-15 שנה.
אדיר ענבר: אבל מה הוא יהיה?
אדיר ענבר: אז בא ומודיע לך בנובמבר, בדצמבר.
יואל חסון: בואו נעשה סדר.
יואל חסון: מה שאני מקריא עכשיו, הסעיף הזה תקף לעסקאות שיהיו החל מה-1.1.2013.
גיל אוריון: שיודיע חצי שנה מראש.
יואל חסון: שמי יודיע חצי שנה מראש?
גיל אוריון: 60 הימים שהצעת, נראה לי שזו תקופת זמן קצרה מאוד בהתחשב באופייה של העסקה הזאת.
יואל חסון: מאה אחוז, אני מקבל.
יואל חסון: 120 יום.
רעות אושעיה: ולעניין ההשבה?
רעות אושעיה: גם עליה צריך - - -
אתי בנדלר: - - - שלושה חודשים, כדי שלא יתחילו לספור ימים.
עמיר פרץ: מה זה השבה?
עמיר פרץ: של מה?
יואל חסון: שלושה חודשים, מאה אחוז.
יואל חסון: מה זה בעניין ההשבה?
יואל חסון: יש לך תשובה בעניין?
רעות אושעיה: של התמורה הראשונה ששולמה.
יואל חסון: רגע, בואו נאשר את הסעיף הזה.
אתי בנדלר: רגע, אבל לפני כן אני רוצה להבין מה עם דמי הביטול.
רעות אושעיה: כרגע החוק קובע שהעוסק.
אתי בנדלר: תשלום דמי אחזקה או דמי ביטול?
אתי בנדלר: כי זה דמי אחזקה, אז - - -
יואל חסון: לא, זה דמי ביטול.
יואל חסון: דמי ביטול בגובה דמי האחזקה.
יואל חסון: כמו שעשינו - - -
רעות אושעיה: לגבי הביטול אני יכולה עוד להבין ולהסכים, אבל לגבי ההשבה היחסית - - -
גיל אוריון: ברור שלקרן אין יכולת להשיב.
רעות אושעיה: לקרן אין יכולת להשיב.
גיל אוריון: הקרן כבר לא קיימת.
יואל חסון: כן, הקרן לא קיימת, זה ברור לי.
רעות אושעיה: כל עוד אין השבה - - -
יואל חסון: זה ברור, אין השבה.
עמיר פרץ: ברור שאין השבה.
ניצן חרותי: זה כמו במקרה של - - - אותו סיפור.
ניצן חרותי: אותו דבר.
עמיר פרץ: לא השבה, הוא משלם חצי שנה מראש.
אתי בנדלר: אנחנו לא נכלול את - - - השבה.
יואל חסון: אין השבה בעניין הזה.
יואל חסון: אני אומר בצורה ברורה, אין השבה בעניין הזה.
רעות אושעיה: כרגע הצעת החוק מנוסחת אחרת.
רעות אושעיה: ולכן מזה - - -
אתי בנדלר: רגע, אני לא מבינה.
אתי בנדלר: אם אין השבה, אז אין טעם – שוב, אני רוצה להסביר לך את המשמעות של העניין.
אתי בנדלר: לצורך העניין הזה, אדם כורת חוזה ל-80 שנה והוא משלם מראש את דמי – לא יודעת איך קוראים לזה.
יואל חסון: לרכוש את היחידה.
אתי בנדלר: עבור הרכישה ל-80 שנה.
אתי בנדלר: אחרי 15 שנים הוא מחליט לבטל את החוזה, אז מה הם אומרים?
אתי בנדלר: שאת החלק היחסי בעד השנים – מהשנה ה-16 עד השנה ה-80 – הם לא מחזירים - - -
יואל חסון: אבל אני לא רוצה שיהיו הסכמים ל-80 שנה בכלל.
אתי בנדלר: אז מה זה דמי הביטול?
אתי בנדלר: זה בדיוק מה שהם מוכרים.
רעות אושעיה: אנחנו היום מוכרים ל-35 שנה - - -
עמיר פרץ: שלא יחתמו על עסקאות ל-80 שנה.
אתי בנדלר: אתה לא מגביל אותם כרגע, אתה מאפשר - - -
עמיר פרץ: אז תגביל עד 25, תעשה 25-15.
רעות אושעיה: 35 - - -
אתי בנדלר: אם הוא שילם עבור 25 שנים והוא מבטל את זה בשנה אחרי?
עמיר פרץ: אז זו בעיה שלו.
עמיר פרץ: אנחנו לא אוסרים אותו.
גיל אוריון: הכסף - - -
יואל חסון: יש לנו עסקה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: אז מה עשינו?
אתי בנדלר: לא עשינו כלום.
רעות אושעיה: הכסף לא קיים.
עמיר פרץ: אני מפסיק לחייב אותו בדמי אחזקה.
אתי בנדלר: זה שולם עבור כל התקופה.
אתי בנדלר: וכל הסיפור - - - לשווק מחדש את היחידה.
אדיר ענבר: את בונה שוק חדש, זו לא אותה יחידה.
עמיר פרץ: את גואלת אותו מדמי אחזקה.
רעות אושעיה: נכון.
עמיר פרץ: מזה את גואלת אותו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא גם לא ישלם את 80 השנים.
עמיר פרץ: אני קניתי זכות שימוש.
עמיר פרץ: מה שהם עושים היום, שלא מחזירים לך את הכסף, ולא גואלים אותך מדמי האחזקה.
עמיר פרץ: אנחנו אומרים אין יותר דבר כזה.
עמיר פרץ: ברגע שהוא עזב, הוא לא מקבל את כספו בחזרה, אבל הוא פטור מדמי האחזקה שלו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתי, את דמי השימוש הוא משלם במכה ב-36 תשלומים.
רעות אושעיה: הכספים מושקעים בבניינים לצורך יחידות הנופש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הם נותנים 50,000 שקל, היא לא מחלקת את זה ל-80 שנה, היא אומרת 36 תשלומים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גמרת, מרגע זה אתה משלם רק דמי – הם לא לוקחים 50,000 שקל ל-80 שנה, אז אם תוך שלוש שנים - - -
אתי בנדלר: אבל זו המשמעות, ה-50 – ככל שתקופת ההתקשרות ארוכה יותר, גם התשלום הראשוני גבוה יותר.
אתי בנדלר: הוא משקף את תקופת ההתקשרות, בוודאי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל היא גומרת את תקופת ההתקשרות בשלוש שנים.
אתי בנדלר: תקופת ההתקשרות היא מלוא תקופת החוזה.
אתי בנדלר: דמי האחזקה אמורים לשקף משהו אחר לגמרי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אנחנו לא מדברים על דמי אחזקה.
אתי בנדלר: הוא משלם עבור הזכות לעשות שימוש במשך כל תקופת ההתקשרות.
רעות אושעיה: אבל זה לא נכון.
אתי בנדלר: הקנס - - - אדיר על הצרכן.
יואל חסון: אני אומר גם מדוע לא.
אתי בנדלר: הוא שילם עבור הזכות להשתמש ביחידת נופש, נניח לצורך העניין, ל-25 שנה, או 30 שנה, והוא רוצה לבטל את החוזה אחרי 15 שנים.
אתי בנדלר: אתם אומרים שהוא יהיה פטור מדמי אחזקה החל מהשנה ה-16 או ה-17 כי על השנה - - - הוא חייב, ולא יהיה זכאי לדמי השבה.
אתי בנדלר: זאת אומרת שדמי הביטול שלו למעשה זה אותו חלק יחסי של - - -
רעות אושעיה: אבל זה לא מדויק - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז למה הוא עשה את העסקה הזאת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה להיכנס לעסקה כזאת?
עמיר פרץ: מה זה הסיפור הזה?
עמיר פרץ: בשביל זה את זכאית למכור את הרכוש שלך.
עמיר פרץ: בשביל זה, את הנכס הזה, את זכאית למכור למישהו אחר.
חנה וינשטוק-טירי: לא תמיד יש שוק.
חנה וינשטוק-טירי: אין לזה שוק.
עמיר פרץ: סליחה רגע, מישהו שאני מכיר באופן אישי עשה עסקה לפני שבוע באשקלון.
עמיר פרץ: יחידת נופש כזאת.
עמיר פרץ: הוא אומר אם אני ארצה לצאת, אני אמכור.
אמיר שפיצר: לפני חודש או לפני שבוע?
עמיר פרץ: אני לא יודע מתי הם חתמו.
רעות אושעיה: אדוני, אפשר להתייחס?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז שלא יכנס לעסקה כזאת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא לא רוצה - - -
הילה דוידוביץ-בלומנטל: היום, בשנת 2012, אחרי שכולם כבר מכירים את הסיפור על ענף יחידות הנופש - - -
גיל אוריון: אם מותר להתייחס כלכלית לדברים - - -
אתי בנדלר: אתם מקבעים פרקטיקות גרועות.
אתי בנדלר: אתם מקבעים את גזל הצרכנים.
עמיר פרץ: את רוצה לשנות את שיטת השוק?
אתי בנדלר: אבל זה מה שהם רוצים כאן.
אתי בנדלר: זו המטרה של החוק הזה.
עמיר פרץ: לא, את לא יכולה.
עמיר פרץ: אני רוצה שהם יתנו לפחות ל-25 שנה, שיוכלו לתת מחיר זול.
עמיר פרץ: אם את אומרת לו שהוא יכול לצאת בכל רגע, מה ההבדל?
עמיר פרץ: זה כאילו לקחת חדר במלון.
עמיר פרץ: מה ההבדל אם הוא יוצא בכל דקה?
אתי בנדלר: אז היושב-ראש באמת החליט לא לאפשר לצאת בכל רגע, אלא לאפשר לצאת רק אחרי 15 שנים, כדי שיהיה להם בכל זאת טווח ארוך.
אתי בנדלר: אבל לא לתת השבה עבור השנים אחרי - - -
יואל חסון: אבל את טועה.
רעות אושעיה: אבל את משיבה - - -
אתי בנדלר: - - - החלק היחסי של הסכום הראשוני שהם גבו?
אדיר ענבר: לתת השבה מאיפה?
אתי בנדלר: זה ממש גזל.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: ממה שקיבלתם.
אדיר ענבר: מאיפה לתת?
רעות אושעיה: ככל הנראה אינכם מבינים מהו ענף ה- .
רעות אושעיה: Time-sharing
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל 15 שנה הוא נהנה בכלום כסף מהמלון.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: אבל כל מה שהוא לא נהנה – שיחזירו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה את זה, באמת.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: כל מה שהוא לא נהנה – שיחזירו.
יואל חסון: נתנו לו דמי אחזקה - - -
רעות אושעיה: ענף ה- Time-sharingהוא ענף - - -
יואל חסון: שנייה, אני רוצה רגע לשאול, שנייה.
עמיר פרץ: רגע, הוא יענה לך.
עמיר פרץ: אני רוצה ללכת.
עמיר פרץ: שיגיד מה התשובה על הסוציאליים?
יואל חסון: כן, מה התשובה, עורך-הדין הרטמן?
אלקס הרטמן: התשובה היא כזאת, מתוך הערכה לחברי הכנסת, גם על העניין הסוציאלי - - -
עמיר פרץ: תן לנו ללכת, תוותר על ההקדמות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נו, באמת, אין זמן.
אלקס הרטמן: אבל התבקשתי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, עזוב, כבר שמענו, אתה מכבד אותנו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו רוצים ללכת.
אלקס הרטמן: זה לא אני.
אלקס הרטמן: אני גם מכבד, אבל הקליינט שלי ביקש להגיד שזה מתוך הערכה והבנה לאינטרסים שאתם - -
עמיר פרץ: חברי הכנסת, הלאה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יכול להגיד שמות של חברי כנסת?
עמיר פרץ: לא צריך, הלאה.
יואל חסון: תנו לו כבר.
קריאה: שיגיד שמות של חברי כנסת.
יואל חסון: תגיד, למה לא?
אלקס הרטמן: גם של יושב-ראש הוועדה, יואל חסון, הגברת יוליה, וגם כן - -
עמיר פרץ: אני מוותר לך, הלאה.
אלקס הרטמן: - - עמיר פרץ, כל אחד, "קלאב הוטל" מוכנה להגביל, לקבוע תקרה של 1,100, מתוכם שני-שליש טבריה, שליש אילת - -
עמיר פרץ: שלום.
אלקס הרטמן: - - אבל יש רק מגבלה אחת, זה חייב להיות עד סוף 2013 שהוועדה תעבוד.
אלקס הרטמן: אי-אפשר לעשות את זה ongoing, כי זה גם עלויות.
אלקס הרטמן: היא גם מוכנה לכסות את העלויות עד סוף 2013.
אלקס הרטמן: זה כמובן על בסיס וולונטארי ועל בסיס המסמך שנמצא בידי חבר הכנסת חסון - - -
יואל חסון: שקבע שדמי - - -