GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ששי שילה: אבל מצד שני השירות שהלקוח מקבל – כשהוא מקבל את הדוח מהבנק או את התשלום מחברת חשמל וכו' הוא מקבל אותו באיחור רב, ניכר, ולא בסטנדרטים ולא תחת איזשהו פיקוח ורגולציה של מדינת ישראל.
אתי בנדלר: אבל אדוני מדבר על השירות של התחרים, הוא לא מדבר על שירות של חברת הדואר.
אתי בנדלר: אתה תוקף את השירות של המתחרים.
ששי שילה: אני מתייחס לדברים שלך.
ששי שילה: דיברת על העניין של הפתיחה לתחרות, אני אגיע גם לדברים האלה.
ששי שילה: אותן 650 נקודות לא כולל את הדואר הנע, אנחנו מגיעים כל יום, גם אם אין לשלוח דואר, לכל נקודה ונקודה במדינת ישראל, כל יום וגם באמצעות הדואר הנע, כולל רכבים ממוגני ירי שרכשנו רק לאחרונה כדי לספק את השירותים לתושבי יהודה ושומרון ומקומות כאלה.
ששי שילה: בשירותים האלה, אגב, גם אם אין מה לתת, הולכים כי אנחנו מחויבים להיות שם.
ששי שילה: אני לא חושב שיש איזשהו גוף במדינת ישראל, בטח לא בקרב המתחרים שלנו או בקרב הבנקים שבא ונותן שירותים מקוונים באמצעות רכב נע לכל יישוב ויישוב.
ששי שילה: יתרה מכך, שאלת מה נותנים באמצעות הדואר הנע, אז קודם כל לא רק את דברי הדואר, הדואר נע גם מחובר בתקשורת, אפשר לשלם חשבונות, אפשר לבצע פעולות בחשבונות בנק הדואר, אפשר להפקיד, אפשר לעשות כמעט כל פעולה שאפשר לעשות אותה בסניף דואר.
ששי שילה: לעניין מיומנות העובדים וייעוץ פיננסי כזה או אחר באמצעות הדואר הנע, לקחנו את זה לנקודת קיצון.
ששי שילה: תנו לנו קודם כל להתחיל בפיילוט, תנו לנו במקומות הגדולים, נגיע גם למקומות האלה.
ששי שילה: מר לביא, ירינו קצת רחוק מדי בעניין של מי יבטיח שאותו – היום אגב גם את זה אין, גם את האלטרנטיבה הזו.
ששי שילה: הרי הבנקים לא באים עם דואר נע או עם רכב נע לאותם יישובים ונותנים ייעוץ פיננסי לתושבים שם, אין את זה בכלל ואנחנו עוד מגיעים לשם.
צבי לביא: ומה עם הדואר שמאחר?
ששי שילה: עוד משפט אחד אחרון.
ששי שילה: מאז שחברת הדואר עברה מרשות לחברה ב-6 השנים האחרונות, לא רק שלא סגרנו, הרחבנו.
ששי שילה: עשרות יחידות דואר נפתחו בכל רחבי הארץ, וזה מעבר למה שאנחנו נדרשים על פי הרישיון.
ששי שילה: זה גם כן בשביל הפרוטוקול.
אורן לביאן: אני אתייחס למה שהיועצת המשפטית שאלה, מי יתקע לה כף.
אורן לביאן: אז הצעת החוק תוקעת לך כף במבנה.
אורן לביאן: חברת בנק הדואר תהיה חברה בבעלות מלאה של חברת הדואר, דהיינו, שכל הרווחים יועברו לחברת הדואר, או באמצעות דיבידנד או באמצעות זה שחברת הבת תרכוש שירותים כמו שירותי שינוע, שירותי סניפים, שירותי פקידים ובאמצעות הזו אנו מבטיחים שכל הרווחים יועברו לחברת הדואר.
רועי ברית: "הצעת חוק הדואר (תיקון מס' 11) (בנק הדואר), התשע"ב-2012
כרמל שאמה-הכהן: מה זה "כסוחר"?
אורן לביאן: סוחר זה שהוא קונה לעצמו, לא לציבור.
אורן לביאן: סוכן הוא יכול.
אורן לביאן: אני מדגיש את זה להערה שהיתה.
אורן לביאן: סוכן עבור הציבור, עבור הלקוחות, הוא יכול.
אורן לביאן: לסחור בעצמו מהנוסטרו לא.
כרמל שאמה-הכהן: מה זה "שירותים המנויים בפסקאות (5), (6), (12) ו-(13)"?
אורן לביאן: (5) זה מתן אשראי, (6) זה השקעה בניירות ערך או בזהב המיועדים לצרכים מוניטריים שזה תחום של בנק ישראל.
אורן לביאן: (12) זה עיסוק שהותר במפורש לבנק לפי חוק, ואני קורא מתוך חוק בנקאות (רישוי) אז זה לא רלוונטי, ו-(13) זו פעולה אחרת הנלווית לעיסוק שמותר לבנק, ופה אני אציין שזה שייך לבנקים, אצלנו יש שירות עזר ושירות נלווה ונראה את זה בהמשך.
כרמל שאמה-הכהן: הסבר קצר, יש?
ברוריה מנדלסון: היום יש כבר בחוק שימוש במונח "היתר" בתחום הדואר.
ברוריה מנדלסון: היום אפשר לקבל רישיון או היתר.
ברוריה מנדלסון: כיוון שבתיקון המוצע אנחנו רוצים להעניק לבנק הדואר היתר לשירותים כספיים, על מנת ליצור בידול ושלא יהיה בלבול אנחנו קוראים להיתר לשירותים הדואריים "היתר כללי" ולהיתר של השירותים הכספיים "היתר לשירותים הכספיים" ולכן יש צורך לעשות את התיקון.
ברוריה מנדלסון: זה תיקון טכני אבל הוא בשביל להעביר שיש היתר היתר כללי, שהוא מתייחס לשירותי דואר, והיתר לשירותים כספיים, שהוא מתייחס לשירותים הכספיים.
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, עוד הערות?
ברוריה מנדלסון: היום יש בחוק סמכות לשר התקשורת לדרוש ולקבל מבעל רישיון מסמך ומידע שהם צריכים לצורך פיקוח או ביקורת.
ברוריה מנדלסון: אנחנו רוצים להוסיף גם סמכות לבקש ולקבל מידע לשם הסדרת תחום הדואר, לצורך רגולציה.
אתי בנדלר: ממי אפשר לקבל את זה?
ברוריה מנדלסון: לדרוש ולקבל מבעל רישיון.
אתי בנדלר: ועד היום לא היתה לכם סמכות לקבל מידע מתחום הדואר?
אורן לביאן: אנחנו מעגנים את זה בשביל לעשות סדר.
נתי ביאלסטוק: היה תחום פיקוח, לא היה תחום הסדרה לצורך העניין.
ברוריה מנדלסון: פיקוח או ביקורת, אנחנו רוצים לכתוב את זה במפורש.
ברוריה מנדלסון: היום סעיף 5א(3) עוסק בכך שהשר ייתן לחברה – חברה זו חברת הדואר – רישיון כללי למתן שירותים המפורטים והוא רשאי לקבוע תנאים.
ברוריה מנדלסון: זאת אומרת, הסעיף מפרט מהם השירותים שתהיה רשאית חברת הדואר לתת.
ברוריה מנדלסון: סעיף (3) הנוכחי קובע שבין היתר היא תיתן שירותים כספיים מטעם חברת הבת כמשמעותה בסעיף 88יד.
ברוריה מנדלסון: לפי המוצע בהצעת החוק השירותים הכספיים כבר יינתנו על יד חברת בנק הדואר, היא תוכל לתת את זה באמצעות החברה, אבל לכן יש צורך לתקן את הסעיף ואנחנו רוצים במקום "האמור בו" – "כל שירות לחברה הבת, הניתן לצורך מתן השירותים הכספיים".
ברוריה מנדלסון: זה סעיף שדן בחובת מתן שירותי דואר בסיסיים, בשירותים שיש חובה לתת אותם בכל המדינה ולכל דורש.
ברוריה מנדלסון: הסעיף היום מדבר גם על שירותי הדואר וגם על השירותים הבסיסיים.
ברוריה מנדלסון: כיוון שהוצע בהצעת החוק לעשות פרק נפרד לכל השירותים הכספיים אנחנו מציעים להפריד – זה רק משהו טכני פה – ולהעביר את השירותים הבסיסיים הכספיים לסעיפים 88.
ברוריה מנדלסון: לכן אנחנו מוציאים אותם מפה.
ברוריה מנדלסון: בסעיף (2) אנחנו מציעים לקבוע שהחובה לתת את השירות כמובן בכל המדינה תהיה בכפוף להוראות כל דין, כלומר, אם יש מניעה לפי דין לספק למישהו שירות לא תחול חובה לספק את השירות.
ברוריה מנדלסון: לדוגמה חוק איסור הלבנת הון מחייב אותך לעשות "הכר את הלקוח".
ברוריה מנדלסון: יבוא בן אדם וירצה לפתוח חשבון ויגיד: אני לא מוכן שתעשו לי "הכר את הלקוח" אז החברה לא תהיה מחויבת לפתוח לו חשבון או לספק שירות דואר אם יש איזשהו סעיף לפי דין שמחייב משהו, כרגע אין לי דוגמה.
אתי בנדלר: אני תמהה אם צריך את זה אבל זו לא הערה עקרונית.
אתי בנדלר: זאת אומרת, כל הוראת חוק היא בכפוף לכל דין אחר, זה ממש לא ברור לי למה מכניסים את זה.
אתי בנדלר: ניחא, שיהיה.
אורן לביאן: להבהיר את זה.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 7.
הרצל בר-מג: לחברה הבת קראת, נכון?
אורן לביאן: חברה הבת, חברת הדואר נותנת שירותים לחברה.
יואל נוה: להבנתנו יש פה הרחבה של חובת התמלוגים על חברת האם.
יואל נוה: כי בעוד שהיום החברה מחויבת לשלם תמלוגים למדינה על שירותים ספציפיים המנויים שהתעריפים שלהם נקבעים בתקנות, הרי שמחר, בהנחה שאת רוב השירותים של החברה הבת, לפחות בצד הסניפי שלה, תיתן החברה האם, כי הסניפים נשארים בחברה האם, הרי גם שירותים היום שמצויים לחלוטין בתחרות, כמו לדוגמה שירותים שכרוכים בהמרת מט"ח שבהם התחרות היא תחרות גדולה מאוד ושירותים שתיתן החברה האם לחברה הבת בנושאים של המרות מט"ח, תהיה עליהם חובת תמלוגים.
יואל נוה: הדבר הזה לטעמנו הוא לא נכון ולא הגיוני.
כרמל שאמה-הכהן: תסביר מה זה חובת תמלוגים.
יואל נוה: יש חובת תמלוגים על החברה האם שקבועה היום בחוק, שהחברה אמורה לשלם תמלוגים למדינה.
ברוריה מנדלסון: היום זה אפס, לא?
יואל נוה: זה נכון שזה קבוע לאפס אבל אני אומר שוב, ברמה העקרונית, כשאתה כבר מתקן את החוק יש כוונה – הרי השירותים האלה שהתעריף שלהם מנוי בתקנות הם שורה ספציפית של שירותים.
יואל נוה: יש הרבה מאוד שירותים אחרים שנותן היום בנק הדואר באמצעות חברת הדואר שהם מצויים בתחרות, אין עליהם חובת תמלוגים.
יואל נוה: בנק הדואר מתחרה בהרבה מאוד גורמים אחרים, ופה בדלת העקיפה – אני לא יודע אם זו היתה הכוונה אבל יצא מצב שאם מחר בבוקר בנק הדואר יקנה שירותים מסניף של הדואר בנושא המרת מט"ח, שזה שירות שהוא בתחרות, הרי שהוא ישלם לחברת האם כסף על השירות הזה וחברת האם, על ההכנסה הזו מחברת הבת, תהיה מחויבת בתמלוגים גם על שירות שנמצא בתחרות.
יואל נוה: זה לא הגיוני.
אורן לביאן: יש לי שני דברים להגיד.
אורן לביאן: אחד, כיום שיעור התמלוגים שחברת הדואר משלמת הוא אפס, היא לא משלמת כלום.
כרמל שאמה-הכהן: איך אפשר לשנות אותו?
ברוריה מנדלסון: בתקנות, שיעור האפס נקבע בתקנות.
כרמל שאמה-הכהן: תקנות באישור הכנסת?
ברוריה מנדלסון: כן, שינוי שיעור התמלוגים טעון אישור הוועדה, סעיף 37א(ג).
אורן לביאן: דבר שני, מה שמנהל בנק הדואר התכוון לומר, ואני רוצה לחדד את זה, הוא שהיום חברת הדואר חייבת לשלם תמלוגים בשיעור אפס על ההכנסות מהשירותים שהתעריף בעדן נקבע בתקנות התעריפים, על יתר השירותים היא לא צריכה לשלם, זה נכון.
אורן לביאן: רק צריך לעשות הבחנה שעל חלק היא כן צריכה.
יואל נוה: אני אומר שהיא צריכה לשלם היום על אותם שירותים שהתעריף שלהם קבוע בתקנות ומטבע הדברים מתייחס להם גם המחוקק בעבר כי הם לא שירותים שנמצאים לדוגמה בתחרות, למרות שגם הם נמצאים היום בתחרות אבל נעזוב את זה.
יואל נוה: אבל קח לדוגמה את שיעור המרת המט"ח שבנק הדואר מספק באמצעות הדואר, זה שירות – אין לנו טענה לגבי התמלוגים במתכונת שקיימת היום, בטח לא לגבי השיעור אבל גם לא לגבי התחולה שלהם, הרי זה חלק מהחוק – אבל אני חושב שאין שום סיבה בהזדמנות החגיגית הזאת להרחיב את תחולת התמלוגים.
יואל נוה: היום זה אפס, אמר יושב-ראש הוועדה והוא צודק, אבל מחר בבוקר תחליט הממשלה להטיל על חברת האם תמלוגים היא תוכל בהחלטה אחת ובסיס התמלוגים פשוט מורחב.
יואל נוה: לכן, אני אומר שוב, זהו מהלך שגם אין לו היגיון כלכלי כי אתה בדרך כלל לא מטיל תמלוגים על שירותים שמצויים בתחרות על חברה ממשלתית שעוסקת בעסק הזה בתחרות, לפעמים אפילו עזה, מול גורמים פרטיים אחרים שלא חלה עליהם שום חובת תשלום תמלוגים.
יונתן רזניק: שיעור התמלוגים, כמו שמנכ"ל בנק הדואר אמר, הוא כיום אפס.
יונתן רזניק: לפני שאנחנו נעשה איזשהו שינוי שהוא דורש גם את אישור הוועדה אם אני לא טועה, כמובן שזה לא יהיה איזשהו שינוי שרירותי ועכשיו אנחנו לא רואים סיבה לשנות את הנוהג הזה.
כרמל שאמה-הכהן: זה משהו טכני?
ברוריה מנדלסון: יו"ר הוועדה רוצה שנסביר כל סעיף קטן בנפרד?
כרמל שאמה-הכהן: איך שאתם חושבים, איך שאתם מעריכים את המורכבות של ההסבר.
ברוריה מנדלסון: לדעתי כדאי שנעבור סעיף סעיף.
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, אם יש הרבה הערות על כל סעיף אז כן.
ברוריה מנדלסון: סעיף (1) הוא עניין טכני, בכותרת השוליים להוסיף את החברה הבת.
כרמל שאמה-הכהן: יש הערות לסעיף הזה?
ברוריה מנדלסון: בסעיף (2)(א) במקום הרישה אנחנו רוצים שיהיה כתוב:
ברוריה מנדלסון: החברה הבת תיתן את השירותים הכספיים בהתאם להיתר לשירותים כספיים.
ברוריה מנדלסון: מתכונת הפעילות של החברה תהיה בהתאם להיתר לשירותים כספיים שינתן לה ולתנאים שיקבעו בו.
כרמל שאמה-הכהן: הערות לסעיף (2)(א)?
כרמל שאמה-הכהן: הערות לסעיף (ב)?
אתי בנדלר: אני חושבת, אדוני, שלו למען ההיסטוריה והפרוטוקול כדאי שמישהו לפחות יגיד מה הסעיפים האלה אומרים.
אתי בנדלר: אני הרי, כידוע, לא קראתי ולא עיינתי בדברים האלה.
אתי בנדלר: אני מניחה שהכול מצוין, אבל אדוני מבין מה הסעיפים האלה אומרים?
כרמל שאמה-הכהן: כן, לי זה ברור.
כרמל שאמה-הכהן: אם למישהו לא ברור תמיד אפשר לשאול שאלה, אני שואל אם יש הערות, זה גם אם יש שאלות.
אתי בנדלר: אם זה ברור לאדוני היושב-ראש אז בסדר, לי אין מושג מה זה אומר.
אורן לביאן: אני אסביר.
אורן לביאן: סעיף (ב)(1): יבוא החזקתם, בנק הדואר כיום מחזיק גם בכספים, זה נועד לצורך הבהרה והוספנו הגדרה של חשבון סילוקין כדי שזה יהיה ברור שזה חשבון סילוקין המתנהל עבור לקוח ולא חשבונות כלליים.
ברוריה מנדלסון: מטרת הסעיפים האלה היא להחליף את שני הסעיפים הקיימים היום שפשוט השירותים שמתוארים שם הם שירותים שהם קצת ארכאיים, או פחות קיימים היום, ובמקומם אנחנו קובעים את השירותים האלה.
ברוריה מנדלסון: היום קבעו "העברת כספים באמצעות המחאות כסף", "העברת כספים באמצעות המחאות דואר", אז במקום השירותים שכבר אינם קיימים היום אנחנו מבקשים להכניס את השירותים המעודכנים, כפי שהוא קרא אותם.
כרמל שאמה-הכהן: אין הערות גם אחרי ההסבר.
ברוריה מנדלסון: סליחה, הם תיקנו אותי.
ברוריה מנדלסון: נכון, גם השירות הרביעי שלא הקראתי: "קבלת שטרי חוב מבעל חשבון סילוקין לגוביינה" זה שירות שנמחק.
ברוריה מנדלסון: אנחנו מוחקים שלושה שירותים ובמקומם שמים שניים.
יונה גוטשטיין: אני רוצה להעיר הערה.
יונה גוטשטיין: יש פה שירותים פיננסיים ויש פה שירותים כספיים, אתם לא הגדרתם את המונח "שירותים כספיים".
אורן לביאן: הוא מוגדר היום בחוק הדואר בסעיף 1 אז לכן אין תיקון.
כרמל שאמה-הכהן: אני ראיתי את ההגדרה, יש הגדרה כזו.
אורן לביאן: הוספנו הגדרה לשירותים פיננסיים.
יונה גוטשטיין: אנחנו נחזור לזה אחר כך, לאו דווקא בצורה של הגדרה, אבל אנחנו חושבים שתצטרך להיות הבחנה בין מה שיש ב-(1), (2), (3) לבין שאר השירותים פה.
אורן לביאן: מה זה (1), (2), (3)?
יונה גוטשטיין: בסעיף 88א (1), (2), (3).
יונה גוטשטיין: נגיע לזה אחר כך, אני רציתי רק להדגיש את זה כי חשבתי שאולי אפשר להגדיר פה את השירותים הכספיים בצורה אחת ואת הפיננסיים בצורה אחרת.
ברוריה מנדלסון: אנחנו מחליפים פה את ההגדרה של שירותי עזר, גם בעקבות המחיקה של השירותים מ(1) עד (4) ובמקומם יש לנו (1) עד (3).
ברוריה מנדלסון: אנחנו אומרים שאלה שירותים המתאפשרים מאופן מתן השירותים האמורים או מדרכי הבקרה עליהם.
אורן לביאן: וזו המקבילה של סעיף 13 של חוק בנקאות (רישוי) של שירות עזר הנלווה לפעילות הבנק.
אורנה ואגו: לא, זה לא בדיוק, זו לא המקבילה.
אורן לביאן: זה לא בדיוק, זה המקבילה שלנו.
אורנה ואגו: אנחנו רואים את השירותים הנלווים כמשהו שבא לאפשר את מתן השירותים האחרים, לא הפוך – שאתה נותן שירות אחר ואגב זה מתאפשר לתת גם שירות אחר.
אורנה ואגו: אצלנו זה לא שירות אחר.
אורן לביאן: אצלנו זה יותר רחב, אוקיי.
אורנה ואגו: זה יותר רחב פה.
אתי בנדלר: מה זה אומר אם זה יותר רחב?
אתי בנדלר: התקנה אומרת: שירותי עזר המתאפשרים מאופן מתן השירותים או מדרכי הבקרה עליהם, מתאפשר מכך כמעט הכול.
אתי בנדלר: זאת אומרת שאפשר גם למכור לחם, זה לא סותר, אז למה הכוונה?
אורן לביאן: לחם לא כל כך מתאפשר.
אורן לביאן: דוגמה למשל שלקוח מסוים מבקש מהם שהוא יגבה עבורו כספים - - -
אתי בנדלר: תראה, אתה יכול לתת את הדוגמאות הנוחות לך אבל אני יכולה לתת דוגמאות שאולי פחות נוחות לך ואני מתעקשת לדבר על הלחם.
אתי בנדלר: אם דרכי הבקרה לא מונעות את זה וזה מתאפשר מאופן מתן השירות, לכאורה אפשר לתת כאן כל שירות, כל שירות יכול להיכנס לתוך ההגדרה הזו של שירותי עזר.
כרמל שאמה-הכהן: זה צריך להיות נלווה לשירותים, איך לחם יכול להיות נלווה?
אתי בנדלר: נלווה, בסדר, אז הוא ימכור לו – אתה יודע מה?
אתי בנדלר: אני חוזרת בי, לא לחם אבל מעטפות מצויצות שמשמיעות קולות שלתוכן יכניסו את הדולרים.
אתי בנדלר: זאת אומרת הכול, אין לזה גבולות.
נתי ביאלסטוק: ואיפה פה הבעיה, אתי?
דנה נוייפלד: צריך לשים לב באיזו מסגרת אנחנו נמצאים, אנחנו נמצאים בשירותי עזר הנלווים לשירותים המנויים.
דנה נוייפלד: זו המסגרת.
דנה נוייפלד: זה לא שירות שהוא בעלמא.
אתי בנדלר: מדוע סטיתם מההגדרה בחוק בנק ישראל?
ברוריה מנדלסון: לא, מראש, ההגדרה שלנו תמיד היתה שונה, זה לא שעכשיו סטינו.
ברוריה מנדלסון: ההגדרה שקיימת היום בחוק היא שירותי עזר לשירותים הכספיים, זה לא שבמסגרת הצעת החוק הזו אנחנו סוטים מההגדרה.
אתי בנדלר: תראו, יש מידה רבה של מקבילות בין ההוראות, אני מניחה, שמתייחסות למתן שירותים כספיים על ידי בנק הדואר לבנקים אחרים.
אתי בנדלר: השאלה היא אם סוטים מההוראות הכלליות שחלות לגבי תאגידים בנקאיים, האם יש לזה סיבה מושכלת.
אתי בנדלר: ייתכן שכן אבל אני חושבת שצריכים להציג אותה.
ברוריה מנדלסון: אחת הסיבות לפחות תהיה, כפי שאמרו, שרשימת השירותים היא רשימה סגורה ורצינו שתהיה אפשרות להרחיב את השירותים כל עוד הם באמת נלווים וקשורים לשירותים הכספיים.
ברוריה מנדלסון: גם יש צורך באישור השרים פה, זה לא אוטומטית.
ברוריה מנדלסון: יש פה עין שמבקרת ובודקת אם זה באמת נלווה, האם יש קשר בין השירותים, זה לא משהו אוטומטי שניתן.
ברוריה מנדלסון: זה הפתח בעצם לאפשר הרחבה של שירותים.
אתי בנדלר: גברת ואגו, את יכולה לדייק קצת בהבחנה בין שירותי העזר לתאגידים בנקאיים לפי חוק ישראל לבין מה שמוצע כאן?
אורנה ואגו: אני מסכימה קודם כל עם ברוריה שזה לא שינוי דרמטי ממה שהיה קודם, זה רק שינוי נוסחי, סמנטי.
אורנה ואגו: אצלנו אנחנו מאוד מקפידים שהשירותים הנלווים יהיו כאלה שמאפשרים את השירות שמ-(1) עד (12).
אתי בנדלר: זאת אומרת שאלה שירותים שבעצם צריך לתת אותם לצורך מתן השירותים העיקריים וכאן זה משהו הרבה יותר רחב ולא מוגדר.
אורנה ואגו: אנחנו מפרשים בצמצום את השירותים הנלווים.
יונה גוטשטיין: אם יורשה לי בכל אופן רק להעיר שבניגוד לחוק בנק ישראל, שמתייחס לעיסוק הנלווה לגבי כלל השירותים שמותרים לבנק שמוגדרים בצורה מאוד מאוד נרחבת, כאן מדובר על עיסוק נלווה ל-(1) עד (3),שאלה שירותים מאוד מצומצמים, אז צריך לראות גם למה אנחנו נלווים.
יונה גוטשטיין: ההגדרה הבסיסית היא הגדרה מאוד מאוד מצומצמת.
יונה גוטשטיין: אחד הדברים שתהינו הוא למה זה לא מופיע על כלל הסעיפים אלא רק על הסעיף הזה, אבל יש בזה איזשהו היגיון, אומרים: יש לך איזה core business שאנחנו לא רוצים להתערב בו יותר מדי, אנחנו נותנים לך לעשות אותו ואת השאר אנחנו נגדיר לך לפי סוג, לפי צורה, לפי שירות.
יונה גוטשטיין: אני חושבת שיש היגיון באיזושהי הגדרה שנותנת לך גמישות כלשהי כאשר הבסיס הוא כל כך מצומצם.
יונה גוטשטיין: בבנק ישראל, אם תראי, יש 12 סעיפים - - -
נתי ביאלסטוק: 13.
יונה גוטשטיין: 13, סליחה, עוד יותר.
יונה גוטשטיין: שם זה קצת אחרת, וההגדרות שם מראש – ואני מוכנה לעשות השוואה, יש לי פה את חוק הבנקאות (רישוי) –הן הרבה הרבה יותר נרחבות ממה שיש אצלנו.
יונה גוטשטיין: לכן אי אפשר לדעתי לראות את הדברים מחוץ להקשרם.
יונה גוטשטיין: ההקשר הוא משהו מאוד מצומצם, דברים שמתאפשרים על ידו.
יונה גוטשטיין: אני, בתור יועצת משפטית חיצונית, אם מישהו היה רוצה למכור לחם על פי זה לא הייתי מאפשרת לו.
יונה גוטשטיין: אנחנו מבקשים להעיר על זה, אפשר?
יונה גוטשטיין: דיברנו על כך שאנחנו חושבים שאלוהים פה הוא בפרטים הקטנים.
יונה גוטשטיין: היושב-ראש אמר שאנחנו מוכנים ללכת במגבלות שמטיל החוק, והן רבות, אבל צריך לתת לנו איזושהי גמישות במה שאנחנו כן יכולים לעשות.
יונה גוטשטיין: ההיתר הוא המקור של הסמכות ביחד עם החוק.
יונה גוטשטיין: יש פה חוק שאומר מהם גבולות הגזרה ויש היתר שקובע את התנאים שבהם מותר לנו לעשות את זה.
יונה גוטשטיין: אנחנו חושבים ששלב שלישי של אישור נוסף לשירות הוא פשוט קשה מדי.
יונה גוטשטיין: עכשיו גם בואו נראה איך זה מוגדר.
יונה גוטשטיין: מדובר פה – אלא אם אני לא הבנתי את החוק ואז אני אשמח שיתקנו אותי – כתוב פה: הפצת שירותים פיננסיים הניתנים על ידי גורם אחר כפי שאישרו השרים.
יונה גוטשטיין: לא מדובר על אישור סוג, מדובר על אישור.
יונה גוטשטיין: מחר בנק ירושלים רוצה להפיץ?
יונה גוטשטיין: אנחנו צריכים אישור ספציפי, מחרתיים קרן הפנסיה "מבטחים" רוצה להפיץ?
יונה גוטשטיין: אנחנו צריכים אישור ספציפי.
יונה גוטשטיין: כאן מתחילה ונגמרת יכולת הגמישות שלנו.
ברוריה מנדלסון: אתם נתקלתם עד היום - - -
יונה גוטשטיין: אם יורשה לי ברשותך לסיים את דברי.
יונה גוטשטיין: אנחנו מסכימים מאוד שהחוק מציב מטרות נהדרות אבל צריך גם ליישם אותן והחוק לא הולך מספיק כדי ליישם אותן, כדי ליישם את המטרה שנותנת לנו גמישות.
יונה גוטשטיין: הרעיון של היתר הוא רעיון מאוד מבורך.
יונה גוטשטיין: תנו היתר, נעשה דיון, מצידנו שהוא יאושר על ידי מי שיאושר אבל שבהיתר הזה יהיו לנו איזה שהם גבולות גזרה, שלא על כל "פיפס" שאנחנו עושים אנחנו צריכים לרוץ.
יונה גוטשטיין: אם הסמכות היא בהיתר – הרי מה יקרה בסוף?
יונה גוטשטיין: ההיתר יעתיק אחד לאחד את מה שכתוב בסעיף 88א ובעצם לא שינינו את מצבנו בכלום.
יונה גוטשטיין: להיתר, שאגב, ההיתר ניתן בסמכות שהיא יותר מצומצמת, באישור יותר מצומצם מאשר השירותים עצמם כי ההיתר ניתן על ידי שר התקשורת בהסכמת שר האוצר ואילו האישורים צריכים אישור של שני השרים.
יונה גוטשטיין: זאת אומרת שבהיתר אנחנו נקבל משהו דומה.
יונה גוטשטיין: מה שאנחנו מבקשים זה משהו מאוד מאוד פשוט: שכל הסמכויות של האישור יהיו בהיתר, להוריד את המילים "כפי שאישרו השרים".
יונה גוטשטיין: אני מניחה שמה שיהיה כשיגיע ההיתר הוא כזה דבר: יגדירו סוג מסוים או פרמטרים מסוימים של שירותים שנוכל לעשות באופן אוטומטי, ומעבר לזה, דברים שנרצה לחרוג בתור סעיף סל, יהיה לנו סעיף שגיד: ואותם תבקשו את האישור של א', ב', ג', ד', ה', ו'.
ברוריה מנדלסון: מכוח איזו סמכות?
ברוריה מנדלסון: אתם תגידו שאין לנו סמכות לבקש אישור של שרים כי תגידו שהחוק קובע שמותר לכם לתת את זה.
יונה גוטשטיין: סליחה, אני חייבת להגיד לך שלפי הבנתי החוק לא עשה את מה שעושה חוק הבנקאות (רישוי).
יונה גוטשטיין: חוק הבנקאות (רישוי) נותן לבנקים סמכויות, אחר כך בנק ישראל נותן להם היתר ויש לו רשות להגביל את זה, אבל הוא לא זה שקובע את הסמכות.
יונה גוטשטיין: כאן החוק נתן מסגרת פעילות וההיתר הוא זה שקובע את הסמכות, ובהיתר כתוב שמותר להתנות בתנאים ולכן, אם ירצו להתנות בתנאים של אישורים נוספים, למיטב הבנתי אפשר לעשות את זה.
יונה גוטשטיין: אתם רוצים לכתוב פה שהתנאים יכולים לכלול אישורים נוספים?
יונה גוטשטיין: תכתבו שהתנאים יכולים לכלול אישורים נוספים.
יונה גוטשטיין: אבל התהליך התלת-שלבי שנוצר בחוק הופך את העניין – אולי אני קוראת לא נכון אבל לפחות תנו לי להגיד את מה שאני מבינה מהחוק – שנוצר תהליך תלת-שלבי.
יונה גוטשטיין: קודם כל יש חוק שקבע את המסגרת, אחר כך יש היתר שצריך לעשות לקראתו עבודה ואחר כך צריך עוד לקבל אישורים ספציפיים.
יונה גוטשטיין: אנחנו מבקשים שלא על כל שירות שאנחנו רוצים לתת נצטרך לבקש אישור.
יונה גוטשטיין: יש היתר, שההיתר יקבע סוגים של פעילויות שמותרות לנו וככל שלא נפלנו לזה ההיתר יכול לקבוע שעל כל דבר אחר אפשר לפנות אל השרים.
יונה גוטשטיין: זאת הבקשה שלנו.
יונה גוטשטיין: אני חושבת שהיא מאוד סבירה בגלל שללכת על כל דבר – ותזכרו, זה שוק תחרותי, זה שוק שצריך לעבוד בו מהר, אתם רוצים שאנחנו ניקח ונפיץ דברים בכלל הארץ, עד שאתה מתחיל לעשות פרויקט כזה, מיד כל המתחרים שלך כבר קמים ומנסים לעשות לו תחרות.
יונה גוטשטיין: אם אנחנו רוצים ליצור תחרות אמיתית ולפתוח את השירותים ברצינות אנחנו צריכים גמישות.
יונה גוטשטיין: סיימתי.
אורן לביאן: אני אתייחס.
אורן לביאן: דבר ראשון, אנחנו לא שינינו כלום בהצעת החוק, זה המצב הקיים.
יונה גוטשטיין: אנחנו אומרים שלא שיניתם כלום בהצעת החוק.
יונה גוטשטיין: אני אחזור על מה שאתה אומר, אכן, לא שיניתם כלום, סליחה, אם יורשה לי, הוספתם משהו נוסף.
אורן לביאן: לא הוספנו משהו נוסף.
יונה גוטשטיין: רגע, רגע - - -
אורן לביאן: אני נתתי לך.
יונה גוטשטיין: אני מתנצלת, אתה צודק.
אורן לביאן: גם כיום, כשקבענו את הרישיון לחברת הדואר השארנו את השירותים שחברת הדואר באה וביקשה וקבענו אותם ברישיון.
אורן לביאן: לאחר מכן, כשחברת הדואר רצתה עוד שירות, קיבלנו את אישור השרים ותיקנו את הרישיון.
אורן לביאן: זה המצב שנמצא בתזכיר.
אורן לביאן: עכשיו לגבי הגמישות שלכם, הבדיקה הזו של השרים לפני כל אישור להפעלת שירות נדרשת מטעמי רגולציה.
יונה גוטשטיין: איזו רגולציה?
יונה גוטשטיין: זאת הרגולציה שאתה כותב כרגע.
אורן לביאן: למשל לבדוק סוגיות של הלבנת הון, במיוחד סוגיות של הפצה של מערכת סגורה.
אורן לביאן: אם את מפיצה עבור "כלל" צריך לדעת שיש תיאום בין זה ויש אישור לזה.
אורן לביאן: דבר נוסף שאני רוצה להגיד לך הוא שאני לא רואה את זה כמגבלה.
אורן לביאן: כשביקשו ממני את הבקשה לבנק ירושלים אני חושב שתוך יומיים-שלושה קיבלתם אישור, כשביקשו ממני דברים אחרים קיבלתם את זה בפרק זמן של מספר ימים.
אורן לביאן: יש לנו דרכי עבודה טובות ומשותפות עם בנק הדואר, שברגע שהם רואים שהשירות עומד לקרום עור וגידים הם מעדכנים אותנו, אנחנו נותנים את reference, ברגע שהם רוצים להפעיל אותו הם שולחים את המכתב הרשמי ומקבלים את האישור רשמי.
יונה גוטשטיין: ברשותך, אין גוף פיננסי שעובד כך.
אורן לביאן: אנחנו לא יכולים לאשר לך דברים מראש בלי לדעת.
אורן לביאן: את אומרת שנקבע כללים בהיתר, אז מה נעשה?
אורן לביאן: אז שוב יהיה כתוב בהיתר שאפשר לקבוע כללים ושוב נידרש לאישור השרים, זה היינו הך.
יונה גוטשטיין: אולי אנחנו מדברים על דברים טיפה שונים ואני מניחה שכאשר אתם רוצים שבנק הדואר יתפתח אתם נותנים לו גם כן איזשהו קרדיט על זה שהוא יודע לעשות את העבודה שלו, וחברה או כל גוף פיננסי מקבל איזה שהם פרמטרים של פעילות בלי שבודקים אותו על כל צעד ושעל.
יונה גוטשטיין: לזה יש פעולות פיקוח.
יונה גוטשטיין: יש לכם את כל סמכויות הפיקוח האפשרויות ואתם יכולים לפקח בדיעבד על כל דבר.
יונה גוטשטיין: בעצם מה שאתה אומר לי זה כזה דבר: אני כל כך לא סומך עליהם שאני לא מוכן לאשר להם את זה לפי קריטריונים, אני לא מוכן להגיד שזה תחום הפעילות שלכם אלא אני אומר לכם:
יונה גוטשטיין: תדעו לכם שיש לכם לאן לשאוף אבל על כל דבר אני אצטרך לתת אישור ספציפי.
יונה גוטשטיין: זה לא מקובל לגבי גופים פיננסיים, זה לא מקובל לגבי גופים רגולטיביים בכלל.
יונה גוטשטיין: מה שאנחנו מבקשים הוא דבר מאוד פשוט, ואנחנו לא מבקשים לקפוץ מעבר למה שאנחנו יודעים לעשות, אנחנו מבקשים שאם נקבע שהמסגרת היא היתר אז זאת תהיה המסגרת.
יונה גוטשטיין: אחר כך נצטרך לדון האם ההיתר יקבע את זה לפי סוג, שזו דעתנו, עם חריגים שצריכים אישור מיוחד או שיבקש על כל אישור – מה שאינו סביר בעינינו היום – על כל פעילות את האישור.
יונה גוטשטיין: אבל אם על כל פעילות עדיין צריך את האישור אנחנו לא מבינים בכלל מה ההיתר נותן לנו.
יונה גוטשטיין: אני חושבת שיש פה איזו הבחנה שצריך לעשות בין פיקוח - - -
אורן לביאן: אני אסביר לך ואני אתן דוגמה ספציפית.
אורן לביאן: לא מזמן, לפני מספר חודשים, פנו אלינו חברת הדואר, ביקשו להפיץ פיקדונות, תוכניות חיסכון של בנק ירושלים והם קיבלו את האישור.
אורן לביאן: מאוחר יותר הם ביקשו אישור גורף להפיץ פיקדונות עבור כל תאגיד בנקאי.
אורן לביאן: אמרתי להם שכרגע הבקשה שאושרה היא בנק ירושלים, אנחנו לא סבורים שצריך לתת אישור גורף לכל תאגיד בנקאי כי אנחנו לא מעוניינים למשל שבתשתית של הדואר ישתמש, לדוגמה בנק לאומי או בנק פועלים, ויקנה כך את התחרות.
אורן לביאן: לכן נדרש אישור ספציפי וענינו לכם אוף דה-רקורד.
אורן לביאן: אם תרצי להגיד לי על הפצת אשראי:
אורן לביאן: אני רוצה להפיץ אשראי עבור כל תאגיד בנקאי, אנחנו, כשמשרד התקשורת, על מנת לעודד את התחרות, להנגיש את השירות, נשמח מאוד אם דבר ראשון יעשו את זה עבור בנקים קטנים שרוצים להתחרות בגדולים ולא בנק הפועלים שירצה להשתמש בתשתיות שלכם וביכולות שלכם להפיץ אשראי.
אורן לביאן: זו דוגמה מסוימת שאני יכול להביא בפני הוועדה.
כרמל שאמה-הכהן: למה, כמה זמן הם יכולים למשוך אישור כזה, שזה מפריע לכם?
אורן לביאן: אני חושב שיושב-ראש הדואר יכול להגיד שבשירותי בנק הדואר לא היתה לכם תקלה מלפני כניסת הרישיון לתוקף.
אורן לביאן: לא נמשך שום דבר יותר מפרק זמן של מספר ימים.
יואל נוה: אני אומר דבר כזה: אין לנו טענות בהקשרים הספציפיים שציין המפקח על בנק הדואר ובזה הוא צודק.
יואל נוה: יחד עם זאת, אנחנו בונים חוק.
יואל נוה: חוק הוא לא תלוי במערכת יחסים כזו או אחרת בין אנשים ובין אינסטנציות ולכן בסיטואציות אחרות הדבר הזה יכול להימשך הרבה מאוד זמן.
יואל נוה: לדוגמה, בעולם של הדואר – ואולי חברי יוכלו להעיד – יש תהליכים שלוקחים הרבה מאוד זמן עד לקבלת אישורים לשירותים נוספים.
יואל נוה: בסופו של דבר יש כאן בעצם גם התניות נוספות.
יואל נוה: כלומר, הנושא של הפצת שירותים של גורמים אחרים, היום אנחנו עושים את זה במסגרות כאלה ואחרות, שחלקן באמת יכולות להיות תולדה של גופים שמנהלים אצלנו חשבונות ואנחנו נותנים להם כל מיני שירותים – ובמקרים האלה אגב אנחנו לא חייבים לקבל אישור שרים – מחר בבוקר לדוגמה זה עלול להיכנס לתוך הסעיף הזה של הפצת שירות.
יואל נוה: כי אם גוף פיננסי אחר מנהל אצלי חשבון ומחר אני לדוגמה גובה בעבורו תשלומים יכול להיות שזה עלול להיחשב מחר כהפצת שירותים של גוף פיננסי.