GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
כרמל שאמה-הכהן: אבל למה הם לא יכולים לשלם שום ריבית, ריבית שהם יכולים להשיג לא בהקצאת הכסף?
כרמל שאמה-הכהן: אם בנק הדואר יכול נניח לקנות מק"מים בכסף הזה, למה שהאנשים האלה לא יקבלו ריבית?
כרמל שאמה-הכהן: או שהוא יפקיד את זה בפיקדון באיזה בנק, יהיה איזשהו סוג של ריבית.
נתי ביאלסטוק: הוא עושה את זה, רק לא בעצמו אלא הוא עושה את זה בתיווך כי כך הוא לא עוסק בסיכון.
אורן לביאן: זה נושא הסיכונים.
אורן לביאן: היום בנק הדואר נהנה מהכנסה מריבית, הוא נהנה, ההכנסות מריבית הולכות אליו.
אורן לביאן: הוא צריך לקחת את הכסף, ליהנות מריבית של המק"מ ולחלק את זה עם הלקוח, לנכות מס במקור, להפעיל מערכת סיכונים, להתעסק עם - - -
כרמל שאמה-הכהן: איזה סיכונים יש לו אם הוא לוקח את הכסף, לא מלווה אותו לאף אחד אחר, מפקיד אותו בבנק, במקומות סגורים שאין בהם סיכון, שבפיקוח של - - -
אורן לביאן: אם הלקוחות באים ומבקשים את הכסף לפני המועד, נניח חיסכון, רוצים לקנות דירה, רוצים לעזור לילד, והוא הפקיד את זה בבנק והבנק מסרב לתת לו את הפיקדון?
כרמל שאמה-הכהן: הוא יפקיד את זה בפיקדון יומי.
כרמל שאמה-הכהן: בנק יסרב לתת כסף?
נתי ביאלסטוק: אתה כבר מנהל אותו.
כרמל שאמה-הכהן: יש פה כסף שהולך לאיבוד.
כרמל שאמה-הכהן: למה מנהל אותו?
נתי ביאלסטוק: כי אתה כבר מנהל אותו, אתה אומר: אז שיפקיד את זה בפיקדון יומי.
עידו יד שלום: זה תיווך בריבית.
כרמל שאמה-הכהן: לא זה לא הדיון, זה דיון אחר לגמרי.
עידו יד שלום: זה דיון שהתחלנו אותו, עם הריבית, לא?
עידו יד שלום: אנחנו חושבים שמצב כזה, שהוא מתחיל לתת ריביות, שהוא מתחיל לנהל פעילות בנקאית שלמה בלי שיש לו את הרגולציה כמו לבנק, זו מערכת שהיא מסוכנת מדי.
עידו יד שלום: אנחנו זוכרים גם שחלק גדול מהמשבר בארצות-הברית נוצר מתחרות לבנקים מגורמים חוץ-בנקאיים שלא היו מפוקחים והתחילו פעילויות.
עידו יד שלום: אתה אומר פעילות מסוימת קטנה כזו שאנחנו חושבים שזה מסוכן מדי, שזה עובר איזה גבול של להיות בנק שהוא לא בנק.
כרמל שאמה-הכהן: כמה יתרת הפיקדונות אצלכם?
אורן לביאן: 1.4 מיליארד.
ששי שילה: 1.2 מיליארד, בכל רגע נתון כ-1.2 מיליארד.
אורן לביאן: 1.4 מיליארד שקל.
כרמל שאמה-הכהן: וכמה היום בן-אדם יכול לקבל ריבית באפיק בטוח אצל בנק לשנה?
עידו יד שלום: כל אחד לפי התחרות אבל זה לא כספים גדולים.
כרמל שאמה-הכהן: לא, מקבלים אחוז.
כרמל שאמה-הכהן: כמה מקבלים היום?
כרמל שאמה-הכהן: הריבית הכי בטוחה היום במשק?
אורן לביאן: תלוי בסכום, בריבית עו"ש זה כמה שקלים בודדים.
כרמל שאמה-הכהן: לא, זה לא כמה שקלים.
כרמל שאמה-הכהן: יש להם מיליארד.
אורן לביאן: יואל יכול לתת, יש להם ב-2011 בערך 1.2 מיליארד.
יואל נוה: 1.2 מיליארד, זה אובר-נייט, זה כסף - - -
אורן לביאן: זה נתן לכם 18 מיליון הכנסות מימון בערך ב-2011?
אורן לביאן: אלה הכנסות שנדרשות.
אורן לביאן: הסכום 1.2 מיליארד מורכב מהמון סכומים.
אורן לביאן: כמו שאמרנו, שיעברו את השלב הדרמטי הזה, יישמו אותו עוד כמה שנים, נראה שזה טוב ונוכל לשקול את זה.
נתי ביאלסטוק: שיצטברו בינתיים נכסים, ניסיון, הון עצמי כדי שהם יוכלו לערוב לדברים כאלה.
אורן לביאן: בניהול פיקדונות ללקוחות פרטיים שהמניעים שלהם הם מניעי חיסכון יש סיכון גדול ברגע שאין לך מלווה של מוצא אחרון שיעמיד לך תמיד את האשראי לשמור לך על הנזילות.
כרמל שאמה-הכהן: אבל הם לא עושים כלום עם הכסף חוץ מלשמור אותו.
נתי ביאלסטוק: אם הם לא עושים כלום חוץ מלשים אותו בכספת הם לא מקבלים עליו כלום.
אורן לביאן: אם הם שמים את ה-1.2 מיליארד פיקדון יומי אין להם מה לחלק ללקוח.
אורן לביאן: אין להם כי זה רק יכסה את הוצאות התפעול.
כרמל שאמה-הכהן: מה דעתכם בעניין?
ששי שילה: אני את עמדתי אמרתי מלכתחילה בהקשר גם של השוואה בין-לאומית וגם כאן, זו חצי הכוס הריקה של הצעת החוק הזאת.
ששי שילה: עם כל זה שההכנסות היום הן הכנסות לחברה בהקשר של אותן יתרות מזומנים שאנחנו מנהלים, אנחנו כן היינו רוצים ללכת צעד אחד קדימה למקום של לתת ריבית על פיקדונות.
ששי שילה: מאידך, אני אומר, אם נושא כזה יעכב את הדיון או הממשלה תמשוך אותו וכו' אני מוכן לקחת את זה כרגע רק כדי להתקדם, כי אני חושב שבסופו של דבר החוק הזה הולך אתנו כמה צעדים קדימה, אחד החסרונות שלו הוא באמת העניין הזה של הריבית על פיקדונות.
ששי שילה: לא ביקשנו לתת אשראי, ביקשנו ריבית על פיקדונות תחת מגבלות מסוימות ולא כסוכן אלא בצורה ישירה.
כרמל שאמה-הכהן: ומאיפה אתה מייצר את ההכנסה לריבית הזאת?
ששי שילה: היום?
כרמל שאמה-הכהן: לא, אם נאשר לכם.
יואל נוה: הכסף שהיה מושקע בערוצים שמאשר לנו שר האוצר להשקיע את הכסף.
יואל נוה: הכסף היום, שהוא לא פיקדון אלא יותר יתרה בחשבונות ומושקע בפיקדונות בנקאיים, בבנקים בדירוגים גבוהים בלבד, ובמק"מ.
ששי שילה: וזה על פי אישור שאנחנו מקבלים משר האוצר.
יואל נוה: אישור ספציפי של שר האוצר.
כרמל שאמה-הכהן: איזו תשואה ממוצעת הוא נותן?
יואל נוה: תלוי בריבית.
יואל נוה: זה היום ריבית בנק ישראל מינוס ולפעמים טיפה פלוס.
יואל נוה: מה שנותן המק"מ.
כרמל שאמה-הכהן: מה זה ריבית בנק ישראל – 2.5%?
יואל נוה: 2.5%.
אורן לביאן: דנו בזה.
אורן לביאן: הכניסה לתחום הזה צריכה להיות השלב השני.
כרמל שאמה-הכהן: לא, אתה דיברת על פעילות בנקאית שכוללת - - -
יונתן רזניק: - - תיווך בריבית.
יונתן רזניק: כשאתה בא ואומר לאזרח: תביא לי 100 שקל - - -
כרמל שאמה-הכהן: על תיווך בריבית אני מוכן לשמוע טיעונים רק כשיש סיכון.
כרמל שאמה-הכהן: איפה שאין סיכון, תסביר לי - - -
אורן לביאן: כדי שהוא יוכל לתת ריבית, מה שהיום האוצר מאשר לו זה לא מה שהוא יידרש לו.
אורן לביאן: הוא יצטרך כלים שיניבו לו ריבית הרבה יותר גבוהה, כדי שיהיה לו מרווח.
אורן לביאן: הוא עומד בפני סיכון נזילות.
כרמל שאמה-הכהן: הוא אומר שהכספים מושקעים היום בערוצים שהאוצר מאשר.
נתי ביאלסטוק: אבל זה לא נותן לו מספיק מרווח על מנת לחלוק את הרווחים.
כרמל שאמה-הכהן: אני קובע לו איזו ריבית מינימום שהוא צריך לתת ללקוח?
כרמל שאמה-הכהן: ייתן ללקוח 0.1%, מה אכפת לי.
נתי ביאלסטוק: העלות התפעולית שלו, רק - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל הוא כבר עושה את הפעולה.
נתי ביאלסטוק: הוא עושה את הפעולה, אבל הוא לא עושה אותה מול הלקוחות.
נתי ביאלסטוק: מול הלקוחות זה ייצר לו עוד עלות תפעולית.
נתי ביאלסטוק: הוא לוקח את הכסף הזה ומשתמש בו כדי לממן - - -
יונתן רזניק: צריך להיעשות מדורג.
יונתן רזניק: הוא צריך מגנון סטטיסטי, זה לא ר פשוט.
יונתן רזניק: זה צריך להיות בשלב הבא, אם זה ילך טוב.
יונתן רזניק: רבים פה הסיכונים.
יונתן רזניק: אלה כספי ציבור.
כרמל שאמה-הכהן: אתם גורמים לכך שהאנשים הכי מסכנים לא יקבלו ריבית על הכסף.
אורן לביאן: לא נכון, באמצעות בנק ירושלים – מי שרוצה ויש לו כסף - - -
כרמל שאמה-הכהן: יש שם מיליארד ומשהו – לא בנק ירושלים ולא בנק נעליים, אצלם.
כרמל שאמה-הכהן: מי מקבל על זה את הריבית?
כרמל שאמה-הכהן: אנשים לא מקבלים ריבית, זה הכול.
יונתן רזניק: רק שהם מקבלים - - - ג'מבו.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא מגן עליהם.
כרמל שאמה-הכהן: יש את הלקוחות שלהם, מקבלים את הריבית.
אורן לביאן: ה-1.2 מיליארד הוא לא רק של הלקוחות הפרטיים, הוא גם של הלקוחות העסקיים.
יואל נוה: ה-1.2 מיליארד הוא לא פיקדון שבן-אדם סגר אותו לתקופה.
כרמל שאמה-הכהן: הבנתי, זה כמו פיקדון יומי.
יואל נוה: זה הכסף שנמצא, כמו לכל לקוח אחר, ביתרת העו"ש שלו.
יואל נוה: הוא יכול למשוך אותו בכל נקודת זמן.
אורן לביאן: אדוני, אם הלקוח ירצה לעשות פיקדון, יעשה את זה – היום באמצעות בנק ירושלים, אחרי התזכיר אני מניח שיהיו מגוון פיקדונות.
נתי ביאלסטוק: אותו לקוח מסכן, שעליו אתה מר, שלא יכול לפתוח חשבון עובר ושב ולהפקיד ממנו כספים לפיקדונות בבנק מסחרי רגיל, לצורך העניין, יכול לבוא לדלפק בבנק הדואר ולקנות באמצעותו את הפיקדון הזה בבנק ירושלים, מה שלא התאפשר לו קודם.
יונתן רזניק: בנק ירושלים יודע לתת את זה יותר טוב מבנק הדואר.
כרמל שאמה-הכהן: מה האינטרס שלו להציע את הפיקדון של בנק ירושלים ולא שהכסף יהיה אצלו?
אורן לביאן: א', הוא מגדיל את כמות חשבונות הסילוקים.
אורן לביאן: בנק ירושלים לא מגיע לכל הארץ, הוא לא מגיע לכלל האוכלוסייה.
כרמל שאמה-הכהן: לא בנק ירושלים, בנק הדואר.
כרמל שאמה-הכהן: היום כל הריבית נשארת אצלו, כל המרווח.
אורן לביאן: יש חלוקה בתמורה בין בנק ירושלים לבנק הדואר.
כרמל שאמה-הכהן: ברור שיש חלוקה בתמורה, אבל עכשיו כל התמורה נשארת אצלו.
אורן לביאן: הוא מרוויח את הפעילות של הלקוח.
אורן לביאן: בא לקוח ופותח חשבון, הוא עושה בו פעילות.
נתי ביאלסטוק: מה היתרון שלו תשאל אותו, לא אנחנו צריכים לענות.
דנה נוייפלד: הוא רוצה להבטיח את מתן השירות, אז מתן השירות מתאפשר על-ידי דרך אחרת, שהיא לא בנק הדואר.
דנה נוייפלד: זאת אומרת, אם אדוני מוטרד מזה שלא יהיה מי שיקבל את השירותים, אז - - -
כרמל שאמה-הכהן: אני מוטרד מזה שמי שמסבסד את הפעילות של בנק הדואר זה הכספים של השכבות הכי חלשות במדינה.
כרמל שאמה-הכהן: זה מה שאני מבין מהתמונה פה וזה מטריד אותי, זה מה שקורה.
נתי ביאלסטוק: לא, ממש לא.
כרמל שאמה-הכהן: איך לא?
כרמל שאמה-הכהן: אם הם לוקחים ומפיקים מזה רווח - - -
יואל נוה: אנחנו מחלקים 350,000 חשבונות לאנשים, שכמו שאמרת, חלקם הם אנשים מהשכבות החלשות ביותר באוכלוסייה.
יואל נוה: כל חישוב כלכלי מראה – כולל הכנסות שלנו מריבית – שהפעולה הזאת היא הפסדית לבנק הדואר, היא ממומנת פעולות אחרות.
יואל נוה: המצב הוא בדיוק הפוך, גם עם ההכנסות שיש לנו היום מריבית.
יואל נוה: הכוונה במתן ריבית על פיקדונות היא לא בהכרח לתת רבית על יתרת העו"ש.
יואל נוה: בגלל שעד היום החוק לא איפשר לנו את זה ולא מאפשר לנו כרגע לעשות את זה בעצמנו, אז הגענו להסדר עם בנק ירושלים.
יואל נוה: אנחנו מרים על מתן יכולת אמיתית לאנשים לחסוך, שזאת הבעיה האמיתית בנגישות.
יואל נוה: כלומר, אדם שמנהל את חשבונו בבנק הדואר בלבד, גם אם הוא מקבל קצבה של 3,000 שקלים, ראוי ותמיד נכון שישים 200 שקלים בחודש באיזשהו חיסכון.
יואל נוה: היום, לפני שיתוף הפעולה עם בנק ירושלים, הר הזה לא מתאפשר, החוק לא מאפשר לנו לתת את זה בעצמנו.
יואל נוה: מה שאנחנו מציעים היום ללקוחות, עם בנק ירושלים, אלה תוכניות חיסכון לטווחים יותר ארוכים.
יואל נוה: אנשים הרי לא מסוגלים לחסוך את כל הכסף שלהם, אלא שמים קצת כסף בצד, ודווקא לאותה אוכלוסייה זה אחד המכשירים החשובים ביותר שאפשר לתת, כי גם אוכלוסייה שחיה מקצבאות ומהכנסות מאוד נמוכות, חשוב שבמקרה של אירוע לא צפוי יהיה לה סכום חיסכון בצד.
יואל נוה: למה אנחנו עשינו את זה?
יואל נוה: עשינו את זה בראש ובראשונה מתוך המטרה החברתית ומתוך זה שאנחנו רואים את בנק הדואר כפלטפורמה לתת נגישות לשירותים פיננסים, ולכן אנחנו שמים את זה.
יואל נוה: ההכנסות שלנו מהפעילות הזאת הן מאוד נמוכות יחסית.
יואל נוה: אני אומר שוב, זו המהות של תשלום רבית על פיקדונות, ואין ספק שגם אם היה ניתן לנו לעשות את זה בנקודת הזמן הזו הרי שהיינו עושים את זה בהדרגה ובאיטיות ונכנסים לפעולה הזאת בשום שכל, בצעד אחרי צעד.
יואל נוה: זה נכון מה שנאמר פה קודם, שכדי להשיג תשואה עודפת נידרש להשקיע גם במכשירי השקעה נוספים.
יואל נוה: אבל זה כבר במגרש של שר האוצר, דורש את הסכמת שר האוצר.
יואל נוה: כרגע זאת הסיטואציה.
נתי ביאלסטוק: או לתת אשראי – זה גם בשביל להשיג תשואה עודפת.
יואל נוה: לא ביקשנו.
כרמל שאמה-הכהן: נצביע על סעיף 12.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 12 נתקבל.
כרמל שאמה-הכהן: תודה, הסעיף מאושר.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 13 בבקשה.
רועי ברית: "תיקון סעיף 88ד.
רועי ברית: בסעיף 88ד לחוק העיקרי, אחרי "החברה" יבוא "הבת".
דנה נוייפלד: זה תיקון טכני.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 13 נתקבל.
רועי ברית: "14.
רועי ברית: תיקון סעיף 88ה בסעיף 88ה(ב) לחוק העיקרי, אחרי "החברה" יבוא "הבת".
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 14 נתקבל.
יונה גוטשטיין: יש פה סעיף שלא נערך בו תיקון, אבל למעשה הוא מתייתר, וזה סעיף 88ה(א), שהשתמשו בו בעיקר לשירותים נוספים שרצו לתת.
יונה גוטשטיין: אבל עכשיו, משניתנה סמכות לתת שירותים פיננסיים נוספים, אני חושבת שצריך למחוק אותו.
יונה גוטשטיין: השימוש שנעשה בו עד היום, כפי שאני מבינה, זה כדי לאשר שירותים פיננסיים חדשים, עכשיו - - -
אורן לביאן: לא, לא, יש לנו שירותי עזר ושירותים פיננסיים.
אורן לביאן: סעיף 88ה(א) מתייחס לשירותי עזר.
יונה גוטשטיין: קודם כול, כבר הזכרתם את הסמכויות בסעיף 88א(א) ושירותי עזר, כפי שהבנתי, להם לא צריך אישור נוסף ולכן נעשה שימוש בסעיף הזה לשירותים נוספים.
יונה גוטשטיין: אני מבינה שזו היתה ההיסטוריה.
אורן לביאן: לא, לא, דורשים את אישור השרים גם היום.
יונה גוטשטיין: זאת אומרת שגם שירותי עזר אנחנו צריכים, בנוסף לחוק ולהיתר, לבקש מהשרים?
אורן לביאן: כמו היום.
יונה גוטשטיין: אז אנחנו מבקשים שזה יבוטל, כי אנחנו כבר מרים על שירותים נלווים.
יונה גוטשטיין: לא רק שאנחנו צריכים לשירותים חדשים, אלא גם אם אנחנו רוצים שירות עזר נלווה שנקבע בהיתר, גם בשבילו אנחנו צריכים אישור שרים.
יונה גוטשטיין: אנחנו חוזרים לאותו עניין וזה רק מביא את זה עד אבסורד.
יונה גוטשטיין: אנחנו מבקשים שהחלק הזה יבוטל.
יונה גוטשטיין: לשירותים פיננסיים חריגים ולשירותים הפצה קיבלנו אישור חריג עם מגבלות, ועכשיו גם שירותי עזר - - -?
אורן לביאן: שירותים פיננסיים זה הרחבה, שירותי עזר זה היה ר קיים.
אורן לביאן: יש פה אנשים שיושבים ומכירים את המגבלה המצומצמת שהיתה בנוסחו של הסעיף, אז אנחנו מנסים להרחיב אותו.
אורן לביאן: מאז ומעולם זה דרש את אישור השרים.
אורן לביאן: אני מבין מה שאמרתם לגבי ההחרגה שלכם למועדים, יחד עם זאת אנחנו חושבים שלא צריך להגביל אותנו.
כרמל שאמה-הכהן: אחשוב על זה.
יונה גוטשטיין: זה אותו דיון כמו קודם, רק במשהו הרבה יותר קרוב לעיסוק העיקרי שלנו.
ברוריה מנדלסון: זה יעלה את החשש שהעלתה היועצת המשפטית, כי כל השיקול האם מדובר בשירות עזר או לא שיקול עזר – זה בדיוק שיקול הדעת של השרים.
נתי ביאלסטוק: האם ממכר לחם זה שירות עזר?
נתי ביאלסטוק: יכול להיות שבמקומות מסוימים, לאוכלוסיות מסוימות - - -
אתי בנדלר: השאלה אם מדובר בשירות עזר או לא היא שאלה נפרדת מהשאלה בתוך כמה זמן צריך לתת תשובה.
כרמל שאמה-הכהן: אל תפתחו דיון על זה עכשיו.
כרמל שאמה-הכהן: נעבור לסעיף 15.
רועי ברית: "הוספת סימן ב' וכותרת סימן ג' לפרק ו'1.
רועי ברית: 15.
רועי ברית: אחרי סעיף 88ה לחוק העיקרי, יבוא: "סימן ב': שירות ללקוח.
רועי ברית: הגדרה 88ה1.
רועי ברית: בסימן זה, "לקוח" - אדם המקבל שירות כספי מהחברה הבת.
כרמל שאמה-הכהן: יש על זה הערות?
כרמל שאמה-הכהן: תודה, סעיף 88ה1 אושר.
רועי ברית: "חובה לתת שירותים כספיים מסוימים 88ה2.
רועי ברית: (א) בלי לגרוע מחובתה של החברה הבת לספק שירותים כספיים בסיסיים לפי סעיף 88ב1, לא תסרב החברה הבת סירוב בלתי סביר לתת שירות כספי שאינו שירות כספי בסיסי כאמור.
יונה גוטשטיין: אנחנו מבקשים שזה יחול רק על הוראות (1) עד (3).
יונה גוטשטיין: אנחנו חוזרים ומבקשים שהאיסור לתת סירוב בלתי סביר יחול רק על השירותים הבסיסיים, בדומה לחוק הבנקאות (שירות ללקוח).
ברוריה מנדלסון: מה יחול על (1) עד (3)?
יונה גוטשטיין: ביקשנו שהאיסור לסרב סירוב בלתי סביר - חובה לנמק סירוב בסבירות - יחול רק על השירותים שמנויים ב-(1) עד (3) בסעיף 88א(א), בדומה לחוק הבנקאות (שירות ללקוח).
אורן לביאן: אנחנו סברנו שזה צריך להיות על השירותים הבסיסיים.
יונה גוטשטיין: אמרתם שלגבי השירותים הבסיסיים אסור לנו לסרב, ויושב ראש הוועדה קיבל את זה.
יונה גוטשטיין: עכשיו מתירים לנו לאשר סירוב בלתי סביר, אבל בניגוד לבנק או לכל מוסד פיננסי אחר, שיכול לשקול שיקול דעת, לנו יש את כל השירותים.
יונה גוטשטיין: כל שירות שאנחנו רוצים לתת עכשיו, אנחנו חייבים לתת לכולם אלא אם סירבנו סירוב בלתי סביר.
יונה גוטשטיין: לא הגיוני לעשות את זה בצורה כזאת רחבה.
יונה גוטשטיין: כל מה שאנחנו מבקשים זה שזה יוחל על השירותים המרכזיים שנמצאים ב-88א (1) עד (3).
כרמל שאמה-הכהן: הדרישה פה היא רק שהסירוב יהיה סביר.
יונה גוטשטיין: שהסירוב יהיה סביר, אחרת זה מטיל עלינו חובה לתת לכולם את השירותים.
יונה גוטשטיין: חוק הבנקאות (שירות ללקוח), שמנוסח - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל זה לא ר מובן מאליו, שהסירוב צריך להיות סביר?
יונה גוטשטיין: לא, אני לא בהכרח רוצה לתת את השירות בכל מקום.
יונה גוטשטיין: זה מטיל עלי - - -
דנה נוייפלד: היא רוצה סירוב, גם סירוב לא סביר.
נתי ביאלסטוק: לא מנומק אפילו.
נתי ביאלסטוק: בכל מקום זה רק הבסיסי.
ברוריה מנדלסון: לא בכל מקום, אבל אם ייכנס מישהו לסניף ויבקש לקבל שירות, מה זה משנה אם זה (1) עד (3) או (6)?
יונה גוטשטיין: אני רוצה שאם ייכנס מישהו לסניף ואני עשיתי איזשהו שיתוף פעולה עם "מגדל", שאני מוכרת עבורה את הרים והיא הגדירה לי מראש לאיזה פרופיל של לקוחות אני יכולה למכור את זה, אני רוצה שכשייכנס אותו לקוח - - -
כרמל שאמה-הכהן: זה סירוב סביר.
כרמל שאמה-הכהן: היא לא הגדירה סתם.
אתי בנדלר: אני לא יודעת, תלוי מה הפרופיל.
אתי בנדלר: זה ממש לא ברור.
כרמל שאמה-הכהן: אז ש"מגדל" תגדיר רים סבירים.
אתי בנדלר: יכול להיות שפרופיל הלקוחות ש"מגדל" הגדירה לא יעמוד במבחן של סירוב בלתי סביר.
יונה גוטשטיין: אחזור עוד פעם.
יונה גוטשטיין: אני לומדת קצת מחוקי הבנקאות, בחוקי הבנקאות יש סעיף מאוד דומה.
יונה גוטשטיין: הסעיף הזה חל על פתיחת חשבון עובר ושב, על העברה כספית או, במילים אחרות, במה שיש פה בסעיף 88א(1) עד (3).
יונה גוטשטיין: אנחנו מבקשים שאותו דין יחול עלינו.
דנה נוייפלד: המשמעות של מה שאת אומרת היא שאנחנו לא מרחיבים את ההיצע בהכרח, כי אחת ממטרות החוק היא להרחיב את ההיצע לאותם לקוחות שלא מקבלים שירותים בבנקים רגילים.
דנה נוייפלד: את מציעה להשוות את המצב.
אורן לביאן: הסירוב צריך להיות סביר.
ששי שילה: קח הפצת אשראי לצורך העניין.
ששי שילה: הפצת אשראי אנחנו לא עושים בעצמנו, לא תוכלו לחייב אותנו לתת לכל אחד ובטח השותפים שירצו להפיץ אשראי לא יהיו מוכנים לתת אשראי לכל אחד.
ששי שילה: לא יעזור.
כרמל שאמה-הכהן: מישהו אמר שלסרב לתת לאדם אשראי זה סירוב לא סביר?
יונה גוטשטיין: לפי חוק הבנקאות (רישוי) אתה לא חייב.
יונה גוטשטיין: אני לא רוצה להגיע למצבי קצה.
יונה גוטשטיין: כל מה שאני מציעה ומבקשת זה שהסעיף יושווה בחלק הזה למה שנקבע לגבי הבנקים.
יונה גוטשטיין: מה שנקבע לגבי הבנקים בחוק הבנקאות (שירות ללקוח) הוא עוד יותר מצומצם ממה שאני מבקשת.
יונה גוטשטיין: אני מבקשת שזה יוגבל למה שכתוב בסעיף 88א(1) עד (3).
יונה גוטשטיין: בחוקי הבנקאות זה עוד יותר מצומצם, אנחנו גם חייבים למכור מט"ח ולעשות העברות.
אורן לביאן: זאת אומרת, הפצת אשראי תוכלי לסרב לכל אחד, לא באופן סביר.
אורן לביאן: אולי נקרא את הסעיף ונראה מה זה כולל.
יונה גוטשטיין: לנו יש מטרה והמטרה האמיתי שלנו היא להפיץ את השירותים שלנו לכמה שיותר לקוחות.
יונה גוטשטיין: יש בצד השני של האיסור לסרב סירוב לא סביר חובה.
יונה גוטשטיין: זאת אומרת, יש לי את החובה שאני חייבת להציע לכלל הציבור, ואני אומרת מראש שיש שירותים יסודיים, שאנחנו לקחנו על עצמנו את הדגל ומציעים אותם לכלל הציבור.
יונה גוטשטיין: יש שירותים עוד יותר בסיסיים, שאנחנו אפילו לא יכולים לסרב סירוב סביר לתת אותם.
יונה גוטשטיין: אבל אנחנו לקחנו את הדגל.
יונה גוטשטיין: יש מגוון די רחב של שירותים ב-(1) עד (3), בכל הפריפריות ולכל הלקוחות אנחנו נותנים אותם.
יונה גוטשטיין: אנחנו מבקשים שאת השירותים האחרים נוכל לעשות לפי שיקול דעתנו העסקי.
יונה גוטשטיין: אני חושבת שזה מאוד-מאוד סביר.
אורן לביאן: עניינו של הסעיף הוא ששירותים כספיים בסיסיים, שייקבעו על-ידי שרים באישור הוועדה, אי-אפשר להחיל עליהם סירוב סביר.
אורן לביאן: יתר השירותים, יחול עליהם - - -
כרמל שאמה-הכהן: אם אי-אפשר סביר גם אי-אפשר בלתי סביר.
יואל נוה: שום סירוב.
אורן לביאן: שירותים כספיים אחרים, כלל השירותים, סירוב יהיה סירוב סביר.
אורן לביאן: מה את רוצה, שייכנס אדם ובגלל צבע העיניים שלו תסרבי?
יונה גוטשטיין: אני רוצה להראות את זה רגע במשקל קצת אחר.
יונה גוטשטיין: המטרה של החוק הזה היא מטרה חברתית מאוד חשובה ואנחנו מאוד רתומים אליה, באמת רתומים אליה, בכל ההתייחסות שלנו לחוק גם מבחינה מעשית.
יונה גוטשטיין: כנגד זה יש גם את הנושא של יציבות.
יונה גוטשטיין: כדי שבנק הדואר יוכל לתפקד כמו שצריך ולקחת פיקדונות של הציבור – ולכן אתם דואגים שלא נוכל לעשות כל מיני רים - צריכה להיות יציבות וכלכליות, זה איזון בין רים.
יונה גוטשטיין: אני חייבת להגיד שבהרבה מאוד רים שדיברנו עליהם עד עכשיו האיזון הוא הרבה מאוד לטובת החברתיות וקצת פחות לטובת היציבות הכלכלית.
נתי ביאלסטוק: זה בעיני המתבונן.
יונה גוטשטיין: תזכרו, יש שלושה נכים בנושא של החברתיות; יש את הנך השני, של השירותים הכלליים – כל השירותים שאנחנו נותנים; ויש נך שלישי, שבכלל אפשר לכפות עלינו לתת שירותים כי השר יכול להחליט שהוא רוצה לתת משהו בתנאים מסוימים וגם אותו אנחנו צריכים לתת, וגם לזה לא התנגדנו.
יונה גוטשטיין: מבין הרים האלה, אני מבקשת שאותם רים שאנחנו חייבים לתת לכולם ואנחנו צריכים לשקול את השיקול הסביר של אותו אדם - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא, מותר לך לסרב.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא מבין את ה- - -
יונה גוטשטיין: לא, סירוב בלתי סביר הוא פר אדם.
יונה גוטשטיין: אני צריכה להציע את זה בכל המקומות.
כרמל שאמה-הכהן: בסדר, אבל מותר לך לסרב.
יונה גוטשטיין: אני חייבת להגיד שהמונח "סביר" מפורש בצורה מאוד מצומצמת עד היום.
כרמל שאמה-הכהן: אם את מגיעה לכך שאת מסרבת לאדם, זה צריך להיות משהו מאוד רציני.
כרמל שאמה-הכהן: למה שתסרבי לתת?
יונה גוטשטיין: אדם מרקע כלכלי מסוים - - -
יונה גוטשטיין: אני חייבת להגיד שככה אני לא מכירה את הפירוש.
יונה גוטשטיין: אם הוועדה רואה את הסביר כר מאוד רחב - - -
ברוריה מנדלסון: זו מדיניות עסקית שלכם, אם הוא יאשר אותה - - -
אורן לביאן: ששי, בסעיפים (ב) ו-(ג) יש פירוש לזה.
יונה גוטשטיין: העניין הוא שאנחנו נעשים לא תחרותיים בכלל, שאנחנו עלולים לפגוע במוניטין שלנו.
יונה גוטשטיין: אתם רוצים שתהיה תחרות ואנחנו רוצים שתהיה תחרות, אבל המגבלות והחסמים נעשים בלתי סבירים.
נתי ביאלסטוק: אנחנו רוצים שתהיה תחרות, אבל יש כאן עקרונות ובסיס חברתי מאוד רציניים לתהליך החקיקה הזה.
נתי ביאלסטוק: אני נורא מצטער שאני שומע מגרונך עדיין את קולם של הבנקים: אני רוצה לסרב ללקוחות שלא נראים לי.
יואל נוה: אני חושב שמה שאמרת הוא לא ראוי.
יואל נוה: זה פשוט לא הוגן.
יואל נוה: אתה לא מבין על מה אתה מר.
יואל נוה: אם תסתכל על השירותים שנותן בנק הדואר, תשאל את המפקח שיושב על ידך ותסתכל מי הם לקוחות בנק הדואר - - -
נתי ביאלסטוק: אני יודע מי הם לקוחות בנק הדואר.
נתי ביאלסטוק: אני רוצה להרחיב להם את השירותים, אני לא רוצה לגרוע מהם את השירותים שאתה רוצה - - -
יואל נוה: אם הייתי נותן את השירותים, כחברה ממשלתית, והיתה המדינה כופה עלי לתת את השירותים האלה, לתת אותם לכולם והיתה דואגת גם ליציבות של החברה הזאת, שהיא תוכל לתת את השירותים האלה לא רק מחר אלא גם מחרתיים, אז אולי היה לך מעמד ראוי בהקשר הזה.
יואל נוה: אבל אם אני צריך להביא שותף, שהוא שותף עסקי, שפועל למטרות עסקיות, ואני כבול בעובדה שברגע שהצבתי את השירות הזה על הדלפק בדואר אני לא יכול לסרב סירובים מהסוג הזה ואני - - -
כרמל שאמה-הכהן: אתה יכול לסרב.
אורן לביאן: אתה יכול לסרב, אבל במבחן הסבירות.
יואל נוה: מה הוא מבחן הסבירות לדעתך?
אורן לביאן: אז בסעיפים (ב) ו-(ג) פירטנו את מבחן הסבירות.
יואל נוה: יכול לבוא בן-אדם, ויש מדיניות עסקית - - -
אורן לביאן: הרי בסעיפים (ב) ו-(ג) פירטנו אותו עוד לפני שנכנסו לוועדה.
אורן לביאן: אני יכול לקרוא.
אורן לביאן: בסעיף (ב) כתוב: "התניית תנאים בלתי סבירים למתן שירות כספי, דינה כדין סירוב בלתי סביר לתיתו.
אורן לביאן: (ג) בלי לגרוע מדרכי הוכחה אחרות בר הסבירות של סירוב כאמור, תודיע החברה הבת למפקח על מדיניות עסקית שקבעה לעניין מתן השירותים הכספיים, ואם לא נתקבלה מהמפקח הודעה על התנגדותו למדיניות האמורה, ייחשב סירוב הנובע מאותה מדיניות, כסביר.
אורן לביאן: " דהיינו, פה הלכנו על הגישה עוד לפני הוועדה.
יונה גוטשטיין: אנחנו צריכים עוד אישור אחד.
אורן לביאן: את לא צריכה אישור, את צריכה להודיע על המדיניות.
יואל נוה: אחת ממטרות החוק הכי משמעותיות היא להפיץ אשראי לאותם אנשים שאולי לא מקבלים היום אשראי במידה סבירה.
כרמל שאמה-הכהן: באשראי הסבירות שלך היא כמעט אין-סופית.
כרמל שאמה-הכהן: אף אחד לא יכריח אותך לתת אשראי לבן-אדם, אין ר כזה.
יואל נוה: אבל כשאני הולך לעשות הסדר עם מישהו שייתן אשראי, מחר בבוקר מדיניות האשראי של אותו גוף, שהוא לקח את סיכון האשראי, שהוא לא צריך לאשר אותו בשום מקום, כפופה עכשיו לאישור של המפקח על בנק הדואר?
יואל נוה: זה מנגנון לא הגיוני, אי-אפשר יהיה לעשות כך עסקים.
יואל נוה: מצד אחד אתם אומרים: לכו לגופים העסקיים, תביאו אותם כדי שיעשו עסקים על הפלטפורמה של בנק הדואר.
יואל נוה: מצד שני, כל גוף עסקי שיגיע לתת שירותים בבנק הדואר, כל המדיניות העסקית שלו כפופה בשירות הזה לאישור המפקח על בנק הדואר או לעובדה שהמפקח על בנק הדואר לא יסרב לו.
יואל נוה: לא ניתן יהיה לעשות כך עסקים.
אורן לביאן: אני רוצה לתקן רק ר אחד.
אורן לביאן: אם תתקשר עם "כלל" לתת אשראי ו"כלל" תקבע לך את התנאים האלה והאלה, ובתנאים האלה תהיה אפליה בוטה ולא סבירה אני חושב, בלי קשר לתפקידי כפקיד ציבור, שלא ראוי לעשות ר כזה.
אורן לביאן: גם אם "כלל" עושה את זה משיקולים עסקיים ורוצה את הרווחים ולכן עושה את שיתוף הפעולה אתכם.
כרמל שאמה-הכהן: אף אחד לא יכול לבוא בטענות על סירוב לתת אשראי.
יואל נוה: אסביר למה.
יואל נוה: בדירוג אשראי, לדוגמה, בדרך נותנים אשראי לפי מודלים היום.
יואל נוה: המודלים נותנים ניקוד לאנשים לפי מאפיינים כאלה ואחרים, בדרך כלל זה מ-0 עד 1,000.
יואל נוה: מדיניות עסקית יכולה להחליט שלא נותנים אשראי למישהו שהוא מציון 300 ומטה, כי הוא מסוכן מדי.
יואל נוה: זה סביר?
יואל נוה: אולי הסביר זה 250?
יואל נוה: אולי הסביר זה 320?
אורן לביאן: אם תהיה מדיניות שנותנים אשראי למישהו מעל מספר נקודות – נניח 300 - אבל אם יבוא מישהו שהוא 250 ותיתנו לו ולאחרים תסרבו, זה נקרא לא סביר.
אורן לביאן: אנחנו מרים על רים שהם חסרי סבירות.
אורן לביאן: אני גם אומר לכם את זה פה, וזה יהיה בפרוטוקול של הוועדה – אני לא חושב, ואני גם לא מאמין לפי ההכרות שלי - שאם יתנו לכם גופים מסוימים תנאים בלתי סבירים שגובלים באפליה בוטה, שתסכימו לזה.
אורן לביאן: מדובר פה בשירותים כספיים בסיסיים שנקבעים על-ידי שרים באישור הוועדה ואין את האפשרות של סירוב סביר.
אורן לביאן: יתר השירותים אתם יכולים לסרב סירוב סביר, אתם לא צריכים אישור אלא צריכים להודיע על מדיניות ואם לא מתנגדים לה היא מאושרת, נקודה.
אורן לביאן: זה מה שכתוב, לא כתוב משהו אחר.
אורן לביאן: אני קורא מה שכתוב, לא כתוב משהו אחר.
רועי ברית: "(ב) התניית תנאים בלתי סבירים למתן שירות כספי, דינה כדין סירוב בלתי סביר לתיתו.
רועי ברית: (ג) בלי לגרוע מדרכי הוכחה אחרות בר הסבירות של סירוב כאמור, תודיע החברה הבת למפקח על מדיניות עסקית שקבעה לעניין מתן השירותים הכספיים, ואם לא נתקבלה מהמפקח הודעה על התנגדותו למדיניות האמורה, ייחשב סירוב הנובע מאותה מדיניות, כסביר.
כרמל שאמה-הכהן: בעצם דנו כבר בסעיפים האלה.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 88ה2 אושר.
רועי ברית: "איסור הטעיה 88ה3.
רועי ברית: לא תעשה החברה הבת - במעשה או במחדל, בכתב או בעל פה או בכל דרך אחרת - ר העלול להטעות לקוח בכל ענין מהותי למתן שירות כספי ללקוח (להלן - הטעיה); בלי לגרוע מכלליות האמור, יראו עניינים אלה כמהותיים: (1) המהות והטיב של השירות; (2) מועד מתן השירות; (3) התשואה והתועלת שניתן להפיק מהשירות; (4) זהות נותן השירות; (5) התשלום הנגבה בעד השירות; (6) חוות דעת מקצועית שניתנה לגבי טיב השירות או מהותו; (7) תנאי האחריות לשירות; (8) תקופת מתן השירות ודרכי חידושו.
אתי בנדלר: האם זה מקביל לאמור בחוק הבנקאות (שירות ללקוח)?
ברוריה מנדלסון: הורדנו משם כמה רים.
ברוריה מנדלסון: זה סעיף 3 לחוק הבנקאות (שירות ללקוח) והסרנו את סעיף (1).
אורן לביאן: הסרנו את פסקה (5): החסות, העידוד או ההרשאה שניתנו למתן השירות.
אתי בנדלר: מותר להם לקבל חסות, עידוד או כיוצא באלה?
יונה גוטשטיין: כן, זה חלק מהעניין, שאנחנו מפיצים שירותים לאחרים.
אורן לביאן: זו לא רשימה סגורה.
אתי בנדלר: כשמבססים רשימה על חוק הבנקאות (שירות ללקוח) או לחלוטין על הסעיפים המקבילים בחוק הגנת הצרכן ומשמיטים פסקאות מסוימות, יש לזה כוח פרשני לאחר מכן.