GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורן לביאן: ברור שזה יעשה בשימת לב להתייחסות שלהם, אין שום כוונה שהם יפסידו כסף, שהשרים יתנו החלטה שהם מפסידים כסף ואז אין להם הון עצמי.
נתי ביאלסטוק: אגב, זו המשמעות של שירות אוניברסאלי, שבחלק מהמקומות אתה מפסיד.
דפנה גלוק: זה השירות עצמו שאתם מאשרים פה, לא את אופן מתן השירות, זה נמצא בכלל במקום אחר ואת זה אתם יכולים לתת.
דנה נוייפלד: מדובר פה על אישור למתן השירות, זה נכון.
דנה נוייפלד: מדובר על אישור לשירות פיננסי, זה הסעיף.
כרמל שאמה-הכהן: חברת הדואר, תחדדו לי עוד פעם את החשש שלכם.
דנה נוייפלד: הם חוששים - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא, הם.
נתי ביאלסטוק: הוא ביקש מהדואר, דנה.
ששי שילה: אמרתי דבר אחד.
ששי שילה: העליתי את החשש של אותה כפיה, שהיא אגב לא רק לגבי פתיחת סניף בפריפריה, לזה יש לנו ואנחנו עושים, יש לנו הרבה מאוד סניפים, עשרות, אולי מאות, שהם לא כלכליים, זה לא העניין, מדובר פה על שירותים.
ששי שילה: אנחנו העלנו רק את החשש שיכפה עלינו גם אם נציג באותו שימוע שיעשה או באותה התייעצות נימוקים שהשירות הספציפי הזה הוא לא כלכלי לחברה והוא מטיל עליה נטל כלכלי וכספי כבד, הרי שאולי האינטרס האחר יגבר, שאגב, גם הוא לגיטימי אבל הוא לא האינטרס הכלכלי.
ששי שילה: ואז מה?
ששי שילה: אז בכובע האחר שלי יבואו אלי בטענות: איך אתה מנהל חברה עם גירעונות וכו'.
ששי שילה: לכן אנחנו נמצאים פה באיזשהו סד ואני אומר לכם שאני גם באופן אישי בדילמה כי אני כן מכיר ומוקיר את המטרות החברתיות מצד אחד, אבל מצד שני אני אומר שצריך לעשות את זה תחת איזה שהם איזונים כלכליים ולא בכל מחיר ובשם העניין הזה להוריד את החברה הזו לפי פחת בהיבט הזה.
כרמל שאמה-הכהן: אתה אומר מבחינה כלכלית?
ששי שילה: מבחינה כלכלית, בהיבטים הכלכליים.
ששי שילה: היציבות הכלכלית חשובה פה בהקשר הזה.
כרמל שאמה-הכהן: אז אולי שתהיה התייעצות עם חברת הבת או בשים לב למצבה הפיננסי?
ברוריה מנדלסון: היציבות הכלכלית חשובה ביותר לשרים גם.
ברוריה מנדלסון: אני חושבת שמציגים פה מין תמונה שזה לא מעניין את השרים, ההפך.
ששי שילה: אני רוצה להגיד משהו בלי להזכיר שמות, שרים, בכל זאת יש שרים ויש שרים.
ברוריה מנדלסון: יש פה גם את שר האוצר, זה לא רק שר אחד.
ששי שילה: כן, אני אומר את זה.
ששי שילה: לי מותר, אגב, להגיד את זה.
כרמל שאמה-הכהן: מה אמרת?
ששי שילה: אמרתי שיש שרים ויש שרים.
ששי שילה: מותר לי להגיד, זה משפט לגיטימי.
ששי שילה: נכון, זה הכול.
כרמל שאמה-הכהן: טוב, אפשר להוסיף "בשים לב למצבה הפיננסי של החברה"?
כרמל שאמה-הכהן: אף אחד לא רוצה למוטט את החברה.
ששי שילה: כן, בסדר גמור.
ברוריה מנדלסון: של חברת הבת?
דנה נוייפלד: כן.
אורן לביאן: אז מה שיקרה הוא שלא נוכל להגשים את המטרה.
אתי בנדלר: זה במקום "באישור ועדת הכלכלה"?
אתי בנדלר: "שירותים פיננסיים שעליהם החליט השר, בהסכמת שר האוצר - - -
כרמל שאמה-הכהן: שהשרים יהיו חייבים לשקול את המצב הפיננסי לפני.
דנה נוייפלד: של מי?
כרמל שאמה-הכהן: של מי שהם מטילים עליו את העלות.
דנה נוייפלד: הם יעלו את כל הרווחים למעלה, מעלים רווחים.
אתי בנדלר: אז "בשים לב למצבה הפיננסית של החברה הבת", לא של החברה האם.
נתי ביאלסטוק: אבל החברה הבת היא ריקה כי כל הזמן מעלים את הרווחים למעלה.
כרמל שאמה-הכהן: אז אין לה בעיה.
דנה נוייפלד: אמרנו שהרווחים של חברת בנק הדואר, חברת הבת, אמורים לשמש את החברה האם ולכן את הרווחים הם מעלים למעלה.
יואל נוה: לא, תסלחי לי, יש הערה ספציפית בחוק - - -
כרמל שאמה-הכהן: וגם אם זה נכון אין בעיה, עדיין מצבה הפיננסי בסדר.
כרמל שאמה-הכהן: אם תזרים המזומנים שלה הוא בסדר ואם אין גירעון – הרי גם כשמעלים למעלה אי אפשר לעלות גירעון.
דנה נוייפלד: זה נכון, גירעון אי אפשר לעלות.
אורן לביאן: אבל השיקול הזה הוא אחד מהשיקולים שבוודאי יילקחו בחשבון.
כרמל שאמה-הכהן: בסדר, אז אנחנו שמים לו דגש.
אתי בנדלר: אז זה "בשים לב למצבה של החברה הבת", כן?
יואל נוה: אגב, בנוסף להוראות חוק החברות - - -
אורן לביאן: וגם האם.
כרמל שאמה-הכהן: אתם רוצים גם חברת האם – אין בעיה, גם האם, קיבלת.
יונה גוטשטיין: כן, אם חברת הדואר עושה המון כסף פתאום אז אנחנו נסבסד את חברת הבת.
כרמל שאמה-הכהן: הבת והאם.
כרמל שאמה-הכהן: הממשלה ביקשה.
נתי ביאלסטוק: לא, הממשלה לא ביקשה.
כרמל שאמה-הכהן: ביקשה.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף (9) אושר.
אתי בנדלר: אני רק רוצה להזכיר לכם שהרי מצבה של חברת האם הוא לא מצב פיננסי טוב, ואחת המטרות של החוק הזה הוא לשפר את מצבה הפיננסי של החברה האם ואם לא ישפרו את זה מספיק אז לא יוכלו להטיל עליהם לבצע שירותים פיננסיים נוספים בפריפריה בעיקר.
יונתן רזניק: חייבים לשקול את שני השיקולים.
כרמל שאמה-הכהן: חייבים, ברור, באים ומטילים עוד.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בעיצומים כספיים ביקשנו לשקול אם מישהו עבר עבירה ואנחנו אומרים: לא נטיל עליו קנס בשים לב למצב הפיננסי.
דנה נוייפלד: לא, אם זה יביא אותו לגירעון.
אתי בנדלר: את מידת הקנס.
כרמל שאמה-הכהן: מידת הקנס.
דנה נוייפלד: זה שיקול אחד.
אורן לביאן: זה שיקול של חדלות פירעון.
כרמל שאמה-הכהן: בסדר, גם פה.
כרמל שאמה-הכהן: מה זה "מצבו הפיננסי", זו רק חדלות פירעון.
נתי ביאלסטוק: לא נכון.
דנה נוייפלד: ברור מאליו שיש לנו עוד שיקולים לשקול.
דנה נוייפלד: אדוני נתן דוגמה מצוינת כי שם זה שיקול אחד מיני 8 או 9 שיקולים, זה לא השיקול המרכזי ולא העיקרי.
כרמל שאמה-הכהן: גם פה.
כרמל שאמה-הכהן: זה רק שיקול שאמרנו שהם חייבים לשקול, הם יכולים לשקול עוד אלף שיקולים, רק שאת השיקול הזה הם ישקלו.
כרמל שאמה-הכהן: זו לא רשימה סגורה.
דנה נוייפלד: אנחנו מבקשים שאם אדוני מתעקש – ואנחנו מקבלים את התעקשותו – אז השאלה האם אפשר להגביל את זה למצבה של החברה הבת?
כרמל שאמה-הכהן: אתם ביקשתם גם את החברה האם, אני לא מבין את זה.
נתי ביאלסטוק: לא.
כרמל שאמה-הכהן: מה אתם אומרים לי "לא"?
כרמל שאמה-הכהן: שאני אצביע על מי שביקש?
אורן לביאן: אני, אבל אנחנו חוזרים בנו.
נתי ביאלסטוק: אורן התבלבל.
יונה גוטשטיין: אנחנו מבקשים גם וגם.
יונה גוטשטיין: אנחנו חושבים שזו המטרה של החוק, יש לנו פיקדונות של ציבור מצד אחד - - -
אורנה ואגו: זאת לא המטרה היחידה של החוק.
נתי ביאלסטוק: זאת לא המטרה היחידה של החוק, מדובר פה על פעולות - - -
אתי בנדלר: מטרת החוק היתה להגיד את השירותים הפיננסיים לציבור, בעיקר בפריפריה.
אתי בנדלר: את זה אני עוד זוכרת מוועדת החקירה של - - -
כרמל שאמה-הכהן: טוב, נחשוב עד סוף היום, בינתיים השארנו את זה כך, מקסימום נעשה רביזיה.
כרמל שאמה-הכהן: זה אושר כבר אבל אנחנו פה עד 16:00 אז יש זמן לרביזיות.
צבי לביא: אני מקשיב לוויכוח הזה ובאיזשהו מקום הדיון פה על העצים והיער נשכח.
צבי לביא: הבנק הזה ובנק הדואר, לפי המטרות, ודיברתי עם נגיד בנק ישראל, יש לו אכן תפקיד אחד להגביר את התחרות במערכת הבנקאית, דבר שני להשיג את המטרות החברתיות.
צבי לביא: מה שקורה כאן הוא שהחוק הזה לא נותן לבנק הזה כנפיים.
כרמל שאמה-הכהן: את זה כבר הבנו.
צבי לביא: אני דיברתי עם הנגיד ואני יודע שהנגיד מעוניין לתת לבנק הזה סמכויות של תאגיד בנקאי.
נתי ביאלסטוק: עם איזה נגיד דיברת?
אתי בנדלר: בבנק ישראל לא שמעו על כך.
כרמל שאמה-הכהן: אני שמעתי עמדה אחרת מבנק ישראל.
נתי ביאלסטוק: עם הנגיד של בנק ישראל?
צבי לביא: כן, נגיד בנק ישראל.
צבי לביא: זה החלום שלו, שבנק הדואר יהפוך להיות בנק תחרותי.
דנה נוייפלד: לא בשלב הזה.
כרמל שאמה-הכהן: אני שמעתי הפוך לגמרי.
אורנה ואגו: בתנאים מסוימים ותחת פיקוח בנק ישראל אבל עוד לא הגענו לשם.
אורן לביאן: יש עוד דרך ארוכה.
דנה נוייפלד: אנחנו מסכימים.
צבי לביא: החוק הזה שמוצע כאן מוסיף משקולות על רגלי הבנק, זה דבר אחד.
צבי לביא: דבר שני, אם בנק הדואר רוצה להתחרות ולהכניס שירותים שבעצם גם יתחרו עם הבנקים האחרים, השאלה היא האם במגבלות תנאי העבודה של הדואר, של שירות המדינה, הוא יכול להעסיק את בעלי המקצוע שיכולים בעצם לקבל משכורת הרבה יותר גבוהה במערכת הבנקאית, למה שילכו לעבוד בדואר?
נתי ביאלסטוק: חברת הדואר היא חברה ממשלתית, היא לא בשירות המדינה ותנאי העסקה שם כפופים להסדרה אחרת לחלוטין.
צבי לביא: יפה, והעובדים שם מקבלים שכר יותר גבוה מהמערכת הבנקאית?
יונתן רזניק: אבל זה לא צריך להיות הדיון עכשיו.
נתי ביאלסטוק: זה בכלל לא קשור.
אתי בנדלר: בכל מקרה העובדים לא הוזמנו אז דברם לא נשמע.
צבי לביא: העובדים לא הוזמנו והייתי אומר שזה לבנות את הרפת בלי בעל הבית.
כרמל שאמה-הכהן: נא להקריא את סעיף (3).
אתי בנדלר: האם הכוונה היא לכפות על סוכני הדואר את מתן השירותים מטעם בנק הדואר, אלה שכרגע נותנים בעיקר שירותי דואר?
הרצל בר-מג: כולם נותנים את שירותי בנק הדואר.
אתי בנדלר: כולם נותנים.
אתי בנדלר: והם כולם בעלי כישורים?
הרצל בר-מג: עושים מכרז, הם נבחרים במכרז עם איזה שהם תנאי סף.
יואל נוה: לא כל השירותים הכספיים שנותן היום בנק הדואר ניתנים בכל נקודה במדינת ישראל, נגיע לכך עוד מעט בהגדרות החוק.
יואל נוה: יש שירותים בסיסיים שניתנים בכל נקודות הדואר, אנחנו חייבים על פי הרישיון לתת אותם בכל מקום, ולצורך מתן השירותים האלה הסוכנים אמורים וכשירים לעשות את זה.
אתי בנדלר: וההרחבה של השירותים הפיננסיים?
אתי בנדלר: אני פשוט שואלת את זה משום שאני מבינה שגם סוכני הדואר ככל הנראה לא הוזמנו, ואולי גם להם יש מה לומר בעניין הזה.
אתי בנדלר: אני פשוט מבקשת התייחסות לנושא.
יואל נוה: אני אומר שוב, ככל שהשירותים ניתנים באמצעות חברת האם כמו שכתוב בחוק, הרי הם ניתנים בין בסניפי החברה המיואשים על ידי עובדי החברה ובין על ידי סוכני הדואר ולכך דיבר החוק.
יואל נוה: מטבע הדברים, וגם המצב הנוכחי וגם החוק החדש, לא כופים על חברת הבת לתת את כל שירותיה הכספיים בכל היחידות.
יואל נוה: הוא קובע שורה מסוימת של שירותים שהיא חייבת לתת בכל מקום במדינה, כלומר שירותים בסיסיים, ולכן היא מחויבת לתת אותם, להבנתי, ברשת הסניפים והסוכנויות של החברה, כפי שהיא עושה את זה היום.
יואל נוה: לכן מבחינת הסוכנים ממשיכים להיות סוכנים של חברת האם ומצבם לא אמור להשתנות כתוצאה מהחוק הזה.
אתי בנדלר: אני בכל זאת רוצה לברר את הנושא הזה קצת יותר לעומק.
אתי בנדלר: הרי הרעיון הוא לאפשר עכשיו הרחבת השירותים הפיננסיים ולהנגיש אותם דווקא לנקודות פריפריאליות.
אתי בנדלר: אני לא יודעת אם שם יש יותר סוכני דואר או סניפי דואר שאינם בגדר סוכנויות אבל הרבה יותר קל – אני מניחה, תתקן אותי אם אני טועה – "לנפנף", במירכאות כפולות, סוכני דואר שאין להם כישורים מתאימים למתן אותם שירותים פיננסיים שרוצים לתת אותם באותן נקודות לעומת עובדי דואר.
אתי בנדלר: השאלה היא איך מתמודדים עם העניין.
אתי בנדלר: האם הדבר עלול להביא לכך שהתקשרויות שלכם שקיימות היום עם סוכני דואר יופסקו ויהיה צורך להחליף את סוכני הדואר לצורך הרחבת השירותים הפיננסיים בנקודות קצה, בנקודות רחוקות?
יואל נוה: אני אומר:
יואל נוה: השירותים הבסיסיים במצב הנוכחי דומים לרשימת השירותים הבסיסיים שנמצאת בהצעת החוק, כלומר אין פה הרחבה משמעותית של אותם שירותים בסיסיים בנקודת - - -
אתי בנדלר: לא, יש את הנושא של ניהול חשבונות עובר ושב.
יואל נוה: אנחנו מנהלים חשבונות עובר ושב היום בכל היחידות.
יואל נוה: בכל היחידות ניתן לפתוח חשבונות עובר ושב או חשבונות סילוקין, כמו שהם מוגדרים, בכל היחידות.
יואל נוה: אפשר למשוך, להפקיד ולעשות פעולות בחשבונות בכל היחידות.
יואל נוה: זה אחד היתרונות של בנק הדואר, שהוא בנק של סניף אחד.
יואל נוה: כל לקוח יכול לעשות איזושהי פעולה שהוא רוצה בכל אחת מהיחידות וחשבונו לא מתנהל ביחידה ספציפית, הוא מתנהל בבנק.
יואל נוה: בהקשר הזה, שירותים כספיים נוספים יותר מתוחכמים מופעלים בין השאר גם על ידי שיקולים ששוקל החוק וגם על ידי שיקולים כלכליים של החברה גם בסוכנויות.
יואל נוה: אני אתן דוגמאות, אנחנו לאחרונה התחלנו להנפיק ולהפיץ כרטיסים נטענים במט"ח, אנחנו נותנים את השירות הזה בכל היחידות ואין עם זה שום בעיה.
אתי בנדלר: כמה סוכנויות יש לכם היום?
אתי בנדלר: בעיקר מעניינת אותי הפריסה שלהם.
הרצל בר-מג: 430.
אתי בנדלר: 430 נקודות של סוכני דואר?
אתי בנדלר: הפריסה שלהם היא בכל הארץ או שהיא יותר ממוקדת בנקודות?
הרצל בר-מג: בכל הארץ אבל השכיחות שלהם גדולה יותר בפריפריה.
אתי בנדלר: האם אתם יכולים לומר שבעצם הצעת החוק הזאת לא תשפיע עליהם?
אתי בנדלר: אדוני, אני שואלת את השאלות האלה משום שאני חושבת שראוי היה שדברם של העובדים ושל הסוכנים ישמע כאן אבל בכל זאת הייתי שמחה אם היתה התייחסות מטעמכם לנושא השפעה צפויה, אם בכלל.
הרצל בר-מג: ראשית, אני מסכים אתך שראוי היה שכל הנוגעים בדבר, לרבות סוכני הדואר והעובדים, קולם ישמע.
הרצל בר-מג: לעצם השאלה, להערכתי כתוצאה מהצעת החוק per se, כשהיא לעצמה, לא אמור לחול שינוי כלשהו בהעסקתם של סוכני הדואר ובשירותים שהם נותנים, וככל שבנק הדואר מתכנן לתת שירותים חדשים ולהרחיב אותם הוא עושה את זה בלי קשר להצעת החוק הזאת וכבר קודם שמעתם אותנו אומרים שהיא לא הולכת לשנות את המצב לגבי הרחבת השירותים.
הרצל בר-מג: היא לא הולכת לאפשר לנו להרחיב – אנחנו לא רואים שנה אחרי שהצעת החוק הזאת תעבור איזושהי מהפכה בשירותים שבנק הדואר הולך לתת.
נתי ביאלסטוק: הרצל, איך זה רלוונטי לשאלה?
הרצל בר-מג: אגב, היתה עבודה של ועדת רותם שהמלצותיה אומצו על ידי משרד האוצר, בזמנו מנכ"ל האוצר היה ירום אריהב והחשב הכללי שוקי אורן והיא כללה בפנים גם מתן ריבית על פיקדונות.
הרצל בר-מג: היתה גם הסכמה של החשב הכללי דאז לתת לנו את המקור למלווה של מוצא אחרון והעניינים האלה בסופו של דבר לא יצאו לפועל.
הרצל בר-מג: יכול להיות ששם היתה טמונה הרחבה צפויה בשירותים של בנק הדואר אבל אנחנו לא שם כרגע.
רועי ברית: בזמנו ניתנה זכות לחברת האם לתת את השירותים האלו.
רועי ברית: מוצע כאן לתקן את זה, להבהיר שחברת הבת עכשיו, כשלפי ההיתר היא תוכל לתת את השירותים, לא תידרש לשלם למדינה תמורה כלשהי.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף(5).
כרמל שאמה-הכהן: אתה יכול לקרוא גם את סעיף (6).
נתי ביאלסטוק: תיקונים טכניים שמבהירים שהשירותים ניתנים על ידי החברה הבת.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף (7).
ברוריה מנדלסון: סעיף 48 לחוק בנק ישראל קובע שהממשלה לא יכולה לקבל שירותים בנקאיים אלא מבנק ישראל.
ברוריה מנדלסון: הסעיף הזה בעצם מתיר לבנק הדואר לספק את השירות שמופיע בסעיף (1), שזה קבלת כספים בחשבון - - - וסילוקם לממשלה.
ברוריה מנדלסון: סעיף שבא לגבור על ההוראה שקיימת היום בחוק בנק ישראל.
כרמל שאמה-הכהן: יש למישהו הערות לכך?
הרצל בר-מג: אז איך אנחנו נותנים היום שירותים, מכוח מה?
אורנה ואגו: מכוח הסכם.
אורנה ואגו: סעיף 48 לחוק בנק ישראל קובע שבנק ישראל הוא הבנקאי של הממשלה בשקלים ויש סעיף שמתיר לממשלה בהסכמת בנק ישראל לקבל שירותים מגופים אחרים, אבל זה צריך להיות בהסכמה.
אורנה ואגו: יש הסכם מכוח הסעיף הזה.
יואל נוה: עכשיו אנחנו מעגנים את זה בחוק בעצם?
אורן לביאן: לא, זה היה מעוגן.
אורן לביאן: גם היום זה מעוגן.
הרצל בר-מג: אז מה השינוי?
יונה גוטשטיין: למה מחקתם את(2) ו-(3)?
יונה גוטשטיין: זה מה שלא כל כך הבנתי.
ברוריה מנדלסון: היום אנחנו משנים את זה מ"החברה" ל"חברה הבת".
יונה גוטשטיין: את זה הבנו.
יונה גוטשטיין: למה מחקת את- - -
ברוריה מנדלסון: גם מעבירים את זה רק לשקלים.
ברוריה מנדלסון: חוק בנק ישראל צומצם היום רק לפעילות בשקלים ולכן צמצמנו את זה.
יונה גוטשטיין: ומה עם העברת כספים?
ברוריה מנדלסון: היום כבר אין העברת כספים, זאת אומרת, לפי הצעת החוק (2), (3) ו- (4) תוקן.
אורנה ואגו: אם זה לא בשקלים זה לא מעניין אותנו, אין לנו סמכות.
אורנה ואגו: אולי זה מעניין אותנו אבל אין לנו סמכות.
אורן לביאן: סעיף (2) הוא במטבע חוץ.
ברוריה מנדלסון: בדיוק, סעיף (1) הוא היחיד שהוא בשקלים.
כרמל שאמה-הכהן: אושר
כרמל שאמה-הכהן: הסבר על הסעיף.
ברוריה מנדלסון: בסעיף הזה אנחנו מציעים שמסגרת הפעולה של חברת הבת תהיה באמצעות היתר, ההיתר יינתן על ידי שר התקשורת בהסכמת שר האוצר, יקבעו בו תנאים.
ברוריה מנדלסון: יש אפשרות גם לשנות את התנאים, זאת אומרת שהתנאים ייקבעו בשים לב לשיקולים שמפורטים בסעיף 1ב(ב) היום לחוק, הם בשינויים המחויבים, אני אקריא אותם: מדיניות הממשלה בתחום שירותי הדואר:
ברוריה מנדלסון: התאמתו של מבקש הרישיון ויכולתו לתת את השירותים שלגביהם הוא מבקש, תרומת מתן רישיון לתחרות בתחום שירותי הדואר ולרמת השירותים בו ושיקולים שבטובת הציבור.
ברוריה מנדלסון: כמו כן, הוספנו עוד שני שיקולים: קידום ושיפור מתן השירותים לציבור והרחבת הנגישות.
ברוריה מנדלסון: אלה שיקולים שבשים לב אליהם ייקבעו התנאים.
ששי שילה: אני רק רוצה לחדד פה.
ששי שילה: תראו איזה סמכויות יש פה בסך הכול, בהתקשר לדיון הקודם שקיימנו על סמכות כזו או אחרת, יש פה סמכות מאוד מאוד רחבה לשרים.
ששי שילה: אז השאלה כמה רחוק אנחנו הולכים עם העניין הזה של הכבדת הרגולציה על החברה.
נתי ביאלסטוק: אין פה הכבדה של רגולציה, ששי.
נתי ביאלסטוק: אלה השיקולים לתת היתר.
ששי שילה: אני אומר שיש המון כוח בהיתר, המון סמכות לשני השרים, ההערה הזו מתחברת לדיון הקודם שקיימנו בהקשר הזה, זה הכול.
נתי ביאלסטוק: זה לא היתר לפעילויות מסוימות, זה ההיתר הכללי לפעילות החברה.
ששי שילה: אני יודע.
ששי שילה: פה אתה יכול להכניס מה שאתה רוצה, נכון?
כרמל שאמה-הכהן: אתה מסכים עכשיו לזה?
ששי שילה: בסדר, כן.
אתי בנדלר: אני רק רוצה לוודא, דנה, שכתוב "ההיתר יפורסם באתר האינטרנט של משרד התקשורת" הכוונה גם לכל שינוי או לצמצום בו?
דנה נוייפלד: ודאי.
אתי בנדלר: אז אולי אנחנו נגדיר את זה בנוסח?
נתי ביאלסטוק: אנחנו תמיד מפרסמים.
נתי ביאלסטוק: באתר שלנו יש נוסח משולב מה שנקרא.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 88ב1.
ברוריה מנדלסון: זה רק תיקון טכני, זו סמכות שכבר קיימת היום בסעיף 5ג לחוק אבל לאור הפרק החדש שעשינו לשירותים הכספיים רק העברנו את הסעיף שמדבר על שירותים כספיים בסיסיים מקום.
יונה גוטשטיין: אבל זה לגמרי שינוי טכני.
ששי שילה: אנחנו נבקש בגוף ההיתר לדון על אותם שירותים שמוגדרים כשירותי חובה שאנחנו נצטרך להידרש לתת אותם בכל היישובים, בכל הנקודות, בכל המקומות.
ברוריה מנדלסון: רק להבהיר, השירותים האלה לא יקבעו בהיתר.
ברוריה מנדלסון: הם נקבעים בתקנות, הם כבר קבועים היום בתקנות.
ברוריה מנדלסון: זה לא קבוע בהיתר.
ברוריה מנדלסון: יכול להיות שתקני האיכות והשירות יקבעו בהיתר אבל עצם השירותים – "יקבע" זה בתקנות.
ברוריה מנדלסון: כבר היום יש לנו תקנות.
ברוריה מנדלסון: כמובן שאפשר, אם יש לכם הערות, להביא את זה.
ברוריה מנדלסון: זה גם תקנות באישור הוועדה, אם השרים ימצאו לנכון הם יתקנו את התקנות.
אורן לביאן: גם אפשר לעשות את זה היום בלי קשר.
יואל נוה: רק נושא אחד שרציתי להאיר את עיניה של הוועדה לעובדה שזה להערכתי הגוף הפיננסי היחיד במדינת ישראל שלשירותים פיננסיים נקבעו בו תקני איכות ושירות.
יואל נוה: כלומר, בנקים, גורמים אחרים שאנחנו לכאורה אמורים גם להתחרות בהם, אין להם שום תקן שמחייב אותם לרמת שירות.
יואל נוה: כמובן שכשהשירותים האלה ניתנים אז יש שאיפה לתת אותם ברמה טובה וזו הגדרה שקיימת היום לחברת הדואר וההחלה שלה על חברת הבת בהקשר הזה לטעמינו היא לא נכונה כי השירותים הכספיים שנותנת החברה הבת הם שירותים שכולם כולם נמצאים בתחרות וזו לא יצירת איזשהו מערך שווה בהקשר הזה.
יואל נוה: יש חובה לתת אותם בכל הארץ, זה נכון, את זה אנחנו מקבלים על עצמנו כחלק מהמטרות של החוק.
יואל נוה: אין לנו כוונה לא לתת אותם בכל הארץ אבל אני אומר, הקביעה הנוספת של תקני איכות לשירותים כספיים היא דבר שלא קיים.
יונה גוטשטיין: כן, יש לנו עוד שתי הערות.
יונה גוטשטיין: אחת, רשימת השירותים הכספיים הבסיסיים שהיתה קודם, הרי אפשר להרחיב אותה – ואת צודקת, זה בתקנות – קודם השירותים הכספיים היו בעצם רק לפי מה שסעיפים (1), (2) ו-(3) לסעיף 88א, כיום לכאורה את יכולה להכניס לרשימת השירותים הכספיים גם דברים אחרים שנובעים מהוראות אחרות של סעיף 88א.
יונה גוטשטיין: אנחנו חושבים שראוי באמת להגביל את זה ל-88א(1),(2),(3).
אורן לביאן: למה?
יונה גוטשטיין: כיוון שמדובר פה על שירותים מאוד מאוד בסיסיים שאתה רוצה - - -
אורן לביאן: אני מבין אתה מה שאת אומרת, אני שואל למה את חושבת שיש הרחבה מהמצב כיום?
יונה גוטשטיין: זה חוזר לשאלת ההגדרה ששאלתי קודם.
יונה גוטשטיין: שירותים בסיסיים מוגדר (1)-(9), אני הצעתי ששירותים כספיים יוגדר (1)-(3).
יונה גוטשטיין: זו היתה ההערה שלי קודם כי אני חושבת שמהם כוונה אחרת, אני מניחה שלא התכוונתם למעבר לזה.
יונה גוטשטיין: אני מניחה שהתכוונתם שהשירותים הכספיים הבסיסיים יהיו אלה שנופלים בגדר (1)-(3) בגלל שלא סביר להניח שאתם תרצו לאכוף עלינו בתור שירות בסיסי - - -
אורן לביאן: השירותים הכספיים הבסיסיים אלה שירותים שנקבעים על ידי שר התקשורת בהסכמת שר האוצר ובאישור הוועדה.
אורן לביאן: במקרה שאת שואלת אז יכול להיות, כן, שהכוונה שלנו היתה שאם נחשוב להרחיב על מנת להנגיש שירותים מסוימים אז כן נידרש.
אורן לביאן: זו התשובה.
אורן לביאן: אני עונה לך באופן כנה.
יונה גוטשטיין: אז אני חייבת להגיד שאני חושבת שזה מאוד מאוד בעייתי.
יונה גוטשטיין: אני רוצה להוסיף את הנדבך השני שזה קצת בעייתי בעינינו וזה הנושא של סירוב סביר.
יונה גוטשטיין: אין לנו את האפשרות פה לסרב סירוב סביר ואני חושבת שזה חסר.
יונה גוטשטיין: אם אני אקח בהשוואה לדיני הבנקאות, בדיני הבנקאות יש גם כן שירותים בסיסיים שחובה לתת אותם על פי דין על פי חוק הבנקאות (שירות ללקוח) אבל שם מותר לסרב סירוב סביר.
יונה גוטשטיין: אני מוכנה לעשות הפרדה ואני חושבת שיש היגיון לעשות הפרדה לאור המטרה החברתית של החוק בין סירוב סביר מטעמי מדיניות לבין סירוב סביר אחר.
אתי בנדלר: לאדם מסוים?
אתי בנדלר: ללקוח מסוים?
יונה גוטשטיין: כן.
יונה גוטשטיין: אני חושבת שאם מסתכלים על החוק צריך גם - - -
נתי ביאלסטוק: אותו לקוח שזרקו אותו מכל בנק ולא היה לו - - -
אורן לביאן: את מקדימה את המאוחר.
דנה נוייפלד: זה סעיף שמגיע מאוחר יותר.
יונה גוטשטיין: לא, אני לא מקדימה את המאוחר.
אורן לביאן: בהצעת החוק קבענו סירוב סביר.
יואל נוה: לא לשירותים הבסיסיים.
אורן לביאן: רגע, אני אענה.
אורן לביאן: לשירות כספי בסיסי לא אפשרנו את הסירוב הסביר כי אנחנו חושבים שברגע שיש שירות כספי שהשרים באישור ועדת הכלכלה יסכימו שיש לתת אותו בכל הארץ לכל אדם בישראל.
יונה גוטשטיין: נתעקש על הנקודה הזאת כי יש לה המון משמעותיות בעיני.
יונה גוטשטיין: אם נסתכל על הרבדים של החוק, ואולי אז אני גם אגיד את הנקודה יחד עם הנקודה השנייה, יש שני רבדים: יש רובד של שירות כספי בסיסי ויש רובד של כל שירות כספי שניתן.
יונה גוטשטיין: בשום מקום, שאני מכירה לפחות, אין מצב שאתה לא יכול לסרב לתת שירות אלא אם מדובר על שירות בסיסי.
יונה גוטשטיין: חוק הבנקאות (שירות ללקוח) קובע שבשירותים בסיסיים, מאוד דומים לשירותים הבסיסיים פה, מותר לסרב רק סירוב סביר.
יונה גוטשטיין: אתם בעצם הרחבתם מאוד.
יונה גוטשטיין: אתם אמרתם: את כל השירותים אתם חייבים לתת אלא אם יש לכם סיבה סבירה לא לתת אותם, את השירותים הכספיים אתם צריכים לתת ואפילו אם יש לכם סיבה סבירה לא לתת אותם אתם צריכים לתת אותם.
יונה גוטשטיין: אני לא חושבת שזה סביר.
יונה גוטשטיין: אם אני אמשיך, לפעמים יש דברים שהם במגרש החוקי אפילו.
יונה גוטשטיין: נכון שכתוב פה: "בכפוף להוראות הדין", אבל הוראות הדין זו גם הוראה של פרשנות.
יונה גוטשטיין: אנחנו לפעמים רוצים לסרב סירוב כי אנחנו חושבים שהבן-אדם הזה הוא אדם חשוד, מתעסק בדברים שאנחנו לא מצליחים להבין מה הוא רוצה.
יונה גוטשטיין: צריך להיות משהו שהוא סביר.
יונה גוטשטיין: מה שאמרתי קודם, רק כדי להסביר את הנקודה שלי, הוא שיש שני סוגים של סירוב סביר.
יונה גוטשטיין: יש סירוב סביר שהוא באמת צריך להיות לפי מבחני הסבירות הרגילים ויש סירוב סביר שהוא סירוב במדיניות.
יונה גוטשטיין: מותר לנו להגיד שאנחנו, במדיניות שלנו, לא נותנים שירותים לאנשים מסוימים.
יונה גוטשטיין: את זה אנחנו לא מבקשים להחיל פה.
יונה גוטשטיין: אבל סירוב סביר שלא מטעמי מדיניות צריך להיות על כל שירות באשר הוא.
אורן לביאן: אז אני אחזור ואענה לך.
אורן לביאן: חילקנו לעניין של הסירוב שסביר את השירותים הכספיים לשניים: לשירותים כספיים שאינם בסיסיים יש לכם זכות לסרב סירוב סביר, לשירותים כספיים בסיסיים אנחנו רוצים שתתנו - - -
כרמל שאמה-הכהן: הם עדיין לא נקבעו?
יונה גוטשטיין: למשל, האם אנחנו צריכים לפתוח חשבון - - -
אורן לביאן: רק שניה, תני לי לענות לך.
אורן לביאן: אנחנו חשבנו שבשירותים כספיים בסיסיים שיקבעו השרים באישור הוועדה לא יחול הנושא של סירוב סביר.
אורן לביאן: לדוגמה, יבוא בן-אדם ויבקש לפתוח חשבון, שהיום זה שירות כספי בסיסי, אני לא יודע איזה נימוקים יש לך.
אורן לביאן: אם את חושבת שהוא רמאי - - -
יואל נוה: אני אתן לך דוגמאות.
נתי ביאלסטוק: אדוני, אני לא רוצה להיכנס לדוגמה הפרטנית.
נתי ביאלסטוק: לצורך העניין, ברמת העיקרון, אותה רשימה של שירותים בסיסיים ששני שרים באישור הוועדה חושבים שזה אותו סל שירותים בנקאיים שזכאי לו כל אזרח בישראל באשר הוא יתכבד הבנק וייתן.
יואל נוה: גם אם הוא נוכל?
נתי ביאלסטוק: ואם הוא נוכל והוא יכול להוכיח שעל פי דין - - -
יואל נוה: זה בדיוק העניין, אני לא יכול.
אורן לביאן: יואל, אם הוא נוכל יש את תקנות בנק הדואר, סעיף 35, אם אני לא טועה, (שירותים בבנק בדואר) 1974, שאתה, כמנהל בנק הדואר, יכול לסגור לו את החשבון אם הוא עשה שימוש לא ראוי.
יואל נוה: זה לא שימוש לא ראוי - - -
יונה גוטשטיין: הוא פותח כדי להתחמק, אני יודעת שהוא מנסה להתחמק.
אורן לביאן: אתם לא משטרה, מאיפה אתם יודעים?
דנה נוייפלד: איך את יודעת שאתם מתחמק מהמשטרה?
יואל נוה: מאוד פשוט.
יואל נוה: אנחנו יודעים.
יונה גוטשטיין: אני חייבת להגיד לך שנורא קל לדעת את הדברים האלה.
יונה גוטשטיין: כשאדם מתחמק מעיקול אנשים נכנסים ואומרים: יש לי עיקול על כל החשבונות שלי בבנק, אני פותח פה חשבון.
יונה גוטשטיין: כל מי שמתעסק בבנקאות יודע את זה.
אורן לביאן: אז כשהוא יפתח חשבון נטיל עליו עיקול.
יונה גוטשטיין: לבן-אדם חזרו שיקים מכל הבנקים.
נתי ביאלסטוק: אם צריך לפתוח חשבון לאדם שמנסה להתחמק מאימת המשטרה אבל המחיר שלא לאפשר את זה או לאפשר לדואר לסרב אני חושב שזה מחיר יקר בשביל מטרות החוק.
יואל נוה: אני אסביר רק עוד דבר אחד.
כרמל שאמה-הכהן: לא, די, הסברנו מספיק.
יואל נוה: כי יש פה פגיעה בלקוחות הרגילים של בנק הדואר והיא פגיעה חמורה באותם לקוחות שעליהם רוצים להגן ואני אסביר.
יואל נוה: אם בנק הדואר הופך, כתוצאה מחוסר היכולת לסרב סירוב סביר, מקלט לגורמים שבאופן סדרתי לדוגמה מקימים חברות, פותחים חשבונות, נעלמים, והמידע הזה קיים הרי, הוא קיים היום, בחוק נתוני אשראי אפשר לראות אותו, לא בגלל שלבן-אדם אין יכולת כלכלית, זו לא הכוונה.
יואל נוה: היום, לפי התקנות ולפי חוסר היכולת לסרב סירוב סביר נוצר מצב שלגורמים כאלה חייבים לפתוח חשבונות בבנק הדואר.
יואל נוה: מה שקורה הוא שיש היום 350,000 בעלי חשבונות בבנק הדואר, רובם הם אותם אנשים שאנחנו אמורים לתת להם שירותים, אנשים הוגנים, אנשים שמתנהלים באופן תקין, בנק הדואר נותן להם את השירות.
יואל נוה: ברגע שהתדמית של בעלי חשבונות בבנק הדואר נפגעת כתוצאה מהעובדה שאנשים לא ראויים מנצלים את חוסר היכולת שלנו לתת סירוב סביר ופותחים חשבונות ופועלים בבנק הדואר, הרי שכל אותם אנשים הוגנים ואותם מעוטי יכולת פשוט נפגעים.
אורן לביאן: אתה דיברת על חברות למשל, יואל, לכם אתם אסור לתת אשראי.
אורן לביאן: גם אם לחברה יש חובות לבנקים אחרים היא יכולה לפתוח אצלם חשבון, אתם לא נותנים אשראי, הבנק האחר, ירצה, יטיל עיקול על החשבון ובזה נגמר העניין.
יואל נוה: יש פה עניינים שאנשים מנסים להעלים נכסים מנושים באמצעות העניין הזה.
כרמל שאמה-הכהן: הסעיף אושר: (א)(1) כנוסחו, (א)(2): "השר בהסכמת שר האוצר ובאישור הוועדה" וסעיף (ב) כנוסחו.
ברוריה מנדלסון: יש פה אולי צורך אחידות.
ברוריה מנדלסון: יש לנו גם את השירותים הדואריים וגם שם אין לנו את הוועדה בפנים.
כרמל שאמה-הכהן: פה תהיה הוועדה, אני רוצה לשמוע איך שר האוצר מנמק שפה יש תקני איכות ובבנקים לא.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה שהוא יבוא וינמק לוועדה.
כרמל שאמה-הכהן: הוועדה הרבה פעמים רוצה להביא תקני איכות לבנקים והאוצר עוצר את זה אז בואו נראה, שהוא יבוא לנמק.
כרמל שאמה-הכהן: נא להקריא בבקשה את סעיף 12.
ברוריה מנדלסון: הסעיף הזה רק נועד להבהיר – גם היום כבר יש איסור על החברה לשלם ריבית – עכשיו אנחנו, קודם כל, רק הופכים את זה מ"החברה" ל"חברה הבת" ומבהירים לעניין הפרשי הצמדה, שגם את זה אסור לשלם.
ברוריה מנדלסון: זה מופיע כבר היום ורצינו להבהיר את זה עוד פעם בנוסח בצורה טובה יותר.