GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נציגי מה?
עמיר פרץ: עובדי "קלאב הוטל" שרוצים לדעת מה גורלם, מה יקרה אתם.
עמיר פרץ: אותי מעניינות שתי סוגיות – אחת, לפתור את הבעיות הסוציאליות, אבל שלם, לא חצי, לא שאפטור אותו שהוא ישתחרר ומחר "קלאב הוטל" תגיש נגדו תביעה ותרדוף אחריו ולא תיתן לו לישון.
עמיר פרץ: אני יודע מי זה החבר'ה האלה, מסכנים, אם הוא מקבל תביעה או פנייה של עורך-דין, הוא מייד נכנס לפאניקה, גם אם אין לה שום בסיס.
עמיר פרץ: הוא מייד גורם לעצמו אי-נחת מוחלט, אז אני בעד קודם כל לחסום את העניין הזה.
עמיר פרץ: יש לנו יעד לפתור את הבעיות הסוציאליות ואחר כך לטפל בכלל.
עמיר פרץ: אי-אפשר להשתמש בבעיות הסוציאליות כדי לפתור את האחרים ובסוף הם אלה שיישארו בלי כלום, כי זה מה שיקרה.
עמיר פרץ: אני כן מציע לשמוע את ההצעה המפורטת של חבר הכנסת חסון.
כרמל שאמה-הכהן: אני גם רוצה לגמור את הרעיון הכללי.
עמיר פרץ: אני חושב שאתה טועה.
עמיר פרץ: עם כל הכבוד, אתה לא יכול לדבר על רעיון כללי ואחר כך נמצא את עצמנו מפקירים את העניינים הסוציאליים.
כרמל שאמה-הכהן: לא אמרתי שלא נדון בזה, אבל אמרתי, קודם כל לגמור את הרעיון הכללי, לא להתנקז לנישה הזו של - - -
עמיר פרץ: זו לא נישה.
כרמל שאמה-הכהן: זו נישה.
עמיר פרץ: בנישה הזאת התחלנו.
עמיר פרץ: כולם מתחילים תמיד בנישה הזאת, סליחה.
ניצן חרותי: זו נישה.
עמיר פרץ: הנישה הזאת היתה העוגן שבגללה התחלנו כאן לדבר.
עמיר פרץ: אם לא היו מופיעים המקרים האלה קורעי הלב בפנינו, סליחה, לא היינו מתייחסים לזה.
עמיר פרץ: מה, אני בא לפתור עכשיו בעיה של מישהו שאומר לי במפורש – אני שאלתי גם את ראש העמותות פה אם הם רוצים להשתחרר, אמרו שלא.
כרמל שאמה-הכהן: מי שלא רוצה – אתה לא מחייב אף אחד.
כרמל שאמה-הכהן: אתה לא מחייב אותם להשתחרר.
ניצן חרותי: את מי שאלת?
עמיר פרץ: אבל סליחה, אתה גם מאפשר ל"קלאב הוטל" לשחרר את מי שהוא רוצה?
ניצן חרותי: כן, בפירוש.
אמיר שפיצר: זו הצעת החוק.
כרמל שאמה-הכהן: לא, אתם לא - - -
עמיר פרץ: ש"קלאב הוטל" יגיד מחר שהוא לא רוצה אותך ביחידה?
ביתיה גוטל: - - - שלי הם עבור זכות.
ניצן חרותי: שיגיד.
שחר ולר: כל אחד שילם 50,000 שקל עבור הדבר הזה, אז אי-אפשר לסלק אדם ששילם 50,000 שקל – את מלוא התמורה.
שחר ולר: הוא אמור לקבל את מלוא התמורה.
עמיר פרץ: סליחה, אבל יש לך תנאים מסוימים, אתה רוצה עכשיו לשנות אותם.
שחר ולר: לא, אדוני, סליחה, נקודת המוצא היא שזה לא נכון, אדוני, עם כל הכבוד, שני תיקונים מתבקשים למה שאדוני - - -
לאה ורון: את מוכן לומר מי אתה?
שחר ולר: אני מייצג את הקבוצה בתביעה שעניינה זכות הביטול.
שחר ולר: אדוני, אין נקודת מוצא כזו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה הרבה קבוצות, למה אתם לא מתאגדים?
עמיר פרץ: סליחה, חברים יקרים, אל תפריע לי.
עמיר פרץ: יש יושב-ראש, תבקש רשות דיבור, הוא ייתן לך, בסדר?
עמיר פרץ: עם כל הכבוד, אני לא מתרשם ממייצגי קבוצות.
שחר ולר: בסדר גמור.
עמיר פרץ: בסדר, אתה מתפרנס, לבריאות, כולם מותר להם להתפרנס, מאה אחוז, אתה לא עושה עלי רושם.
אדיר ענבר: הוא ממילא לא - - -
עמיר פרץ: סליחה, אל תפריע לי.
עמיר פרץ: אתה מוכן להגן עלי, אדוני היושב-ראש?
כרמל שאמה-הכהן: אתה עושה את זה יותר טוב ממני.
עמיר פרץ: לא, אני סומך עליך.
עמיר פרץ: זה נשמע אובייקטיבי כשאתה מגן עלי.
עמיר פרץ: במדרג המחויבות שלנו לא הייתי בנושא הזה, אבל כששמעתי את האישה הזאת שישבה מאחורי בפעם הקודמת, שאמרה, תנו לי ללכת, לא רוצה כלום, רק מה, לא יכול להיות שהם מגישים לי כל הזמן חשבון של 15,000 שקל חוב.
עמיר פרץ: היא נוגעת ללבי יותר מאשר מישהו שאומר, רגע, אני רוצה שאולי בעוד חמש שנים אתעייף ואלך.
עמיר פרץ: סליחה, תחליט עכשיו, החוזה הזה מתאים לך, לא מתאים לך.
עמיר פרץ: לא מתאים לך, תשתחרר.
ניצן חרותי: אבל זה לא מה שאמרת קודם.
עמיר פרץ: כבל אומר, אני נותן שנה.
אתי בנדלר: אני רוצה רק להבין, חבר כנסת פרץ, האם אתה מדבר על זכות ביטול מוגבלת בזמן ממועד תחילת החוק לגבי כל אלה שהיו קשורים בחוזה?
עמיר פרץ: לא, אני רוצה קודם כל לפתור את המקרים הסוציאליים.
ניצן חרותי: הוא רוצה סלמי.
אתי בנדלר: זאת אומרת, הגב' של ה-15,000 שקל, לא ברור שהיא מקרה סוציאלי.
עמיר פרץ: אני רוצה ליצור מצב שבו כל מי שבגין ההתקשרות הזאת גם איננו מקבל שירות, גם איננו מנצל את הזכות, גם מרגיש שהוא שבוי וגם נוצר לו חוב – תיאורטית לטענת המשפטנים, יכול להיות לא תיאורטי, כי זה לא עבר מבחן משפטי, אני מקווה שהם צודקים, המשפטנים – אני רוצה לפתור, לא יודע איך פותרים כרגע במדויק, יכול להיות שיש כאלה שירוויחו מן ההפקר, שהם לא מקרים סוציאליים, יכול להיות.
עמיר פרץ: אין לי בעיה עם זה.
אתי בנדלר: בעצם אתה אומר, אני רוצה שכולם, בתנאי שגם יש להם חוב.
ביתיה גוטל: אבל יש לזה התייחסות ב - - -
עמיר פרץ: לא בתנאי.
עמיר פרץ: יש 1,000 איש שפנו, אנחנו צריכים את ה-1,000 איש הזה, יש להם חוב, אין להם חוב, לתת להם - - -
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, אנחנו מקדישים את כל הדיון ל-1,000 איש האלה, יש 40,000.
עמיר פרץ: סליחה, ה-1,000 איש האלה היו הנושא.
כרמל שאמה-הכהן: אבל פתרת ל-40,000, פתרת בהגדרה גם ל-1,000.
עמיר פרץ: אבל בוא קודם נפתור ל-1,000 איש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל החבר'ה האלה סובלים, לא כולם סובלים.
יואל חסון: לא פתרת, כי המסלול זה מסלול - - -
כרמל שאמה-הכהן: אם אתה נותן אפשרות שחרור לכולם - - -
עמיר פרץ: לא יהיה לך רטרואקטיבית בלי הסכמה.
עמיר פרץ: אתה יכול לפטור חובות במדינה הזאת?
עמיר פרץ: אתה יכול לחוקק חוק שפוטר חובות?
עמיר פרץ: לא, תגיד היועצת המשפטית, אני רוצה לשמוע.
עמיר פרץ: אתה חושב שלא.
עמיר פרץ: שיגיד מישהו שמותר לפטור חובות בחקיקה.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא מתכוון למחוק חובות בחקיקה.
עמיר פרץ: אבל אם הם יסכימו, אנחנו נחוקק בהסכמה ושהיה פטור.
כרמל שאמה-הכהן: אם הם מסכימים, שימחקו.
יואל חסון: יפה, אז אולי בהצעה שאני רוצה להציג לוועדה יש גם התייחסות לגבי בעלי החובות, שהם במקרה סוציאליים, מי שבעל חוב - - -
כרמל שאמה-הכהן: כן, אבל זה לא על חשבון הפתרון הכללי.
עמיר פרץ: רגע, בוא נגמור את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מי אמר שיש בעיה בפתרון הכללי בכלל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש בעיה עם סוציאליים.
כרמל שאמה-הכהן: אין בעיה עם הסוציאליים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יואל, יש גם אנשים בתוך הכנסת הזאת שיש להם והם מאוד נהנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאלה שמאוד נהנים.
כרמל שאמה-הכהן: את הסוציאליים נפטור מייד.
כרמל שאמה-הכהן: הבעיה בפתרון הגדול.
עמיר פרץ: למה שיסכימו?
חנה וינשטוק-טירי: מי שנהנה שלא יבטל.
עמיר פרץ: כרמל, תיתן בבקשה גם לנציגות העובדים לדבר.
כרמל שאמה-הכהן: אתן לנציגות העובדים.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, אני מבקש שקט.
כרמל שאמה-הכהן: באתי לחוק הזה ואני מקווה לסיים את החוק הזה כפתרון לכולם.
כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שיידרשו התייחסויות ספציפיות לאוכלוסיות מסוימות, נעשה גם את ההתאמות האלה.
עמיר פרץ: לא באת לחוק הזה, סליחה.
כרמל שאמה-הכהן: כן, תאמין לי.
עמיר פרץ: היתה זעקה ובאת.
עמיר פרץ: אף אחד לא הגיש הצעת חוק.
כרמל שאמה-הכהן: הזעקה היא של כולם, לא רק של מקרים סוציאליים.
כרמל שאמה-הכהן: תאמין לי, פגשו אותי אנשים ברחוב, הם לא סוציאליים, אבל הם רוצים להשתחרר.
עמיר פרץ: מאה אחוז, אנחנו נותנים שנה להשתחרר, מה הבעיה?
חיים חשטא: אנחנו רוצים להישאר.
חיים חשטא: בגלל אלה שרוצים להשתחרר נשלם יותר?
כרמל שאמה-הכהן: אדוני, פעם ראשונה אני קורא אותך לסדר.
כרמל שאמה-הכהן: כל הפרעה שלכם מונעת את הפתרון, תמשיכו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדבר, חבר הכנסת כרמל.
כרמל שאמה-הכהן: אבל את דיברת, סליחה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא דיברתי.
כרמל שאמה-הכהן: סליחה, תעצרי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו אני חייבת לדבר.
כרמל שאמה-הכהן: על השחרור הראשוני לכולם אין כמעט ויכוח.
כרמל שאמה-הכהן: אחרי זה נוצרה מחלוקת גם סביב השולחן פה וגם בתוך הוועדה, מי שבחר לא להשתחרר באפשרות השחרור הראשונית שניתנה לכולם, מה קורה אתו?
כרמל שאמה-הכהן: יש גישה אחת שאומרת, יש לו אפשרות תמידית להשתחרר כי זו זכותו שמוקנית מקונסטרוקציה משפטית כזו או אחרת.
כרמל שאמה-הכהן: יש כאלה שיגידו, שמע, א.
כרמל שאמה-הכהן: אין לו את זה.
כרמל שאמה-הכהן: גם צריך לאזן עם הגמישות הניהולית של העסק, של בית-המלון.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לשאול שאלה את היועצת המשפטית, אם הוועדה נותנת בחקיקה אפשרות לכל האנשים להשתחרר, ונניח היא חד-פעמית, האם זה משנה לרעה את המצב של אלה שלא השתחררו?
ביתיה גוטל: בוודאי.
כרמל שאמה-הכהן: שאלתי את היועצת המשפטית, יש פה עוד יועצת משפטית?
עמיר פרץ: יא אללה.
אתי בנדלר: אם היום מאפשרים לכל מי שקשור בחוזה להשתחרר בתוך פרק זמן מסוים - - -
כרמל שאמה-הכהן: היה ומי שלא מימש את זה, הוא שינה את מצבו לרעה לעומת ערב החוק?
אתי בנדלר: לעומת ערב החוק לא ברור.
אתי בנדלר: אומר לך מדוע, כי עדיין תלויים ועומדים בפני בתי-המשפט תביעות, שאנחנו לא יודעים מה יהיו תוצאותיהם.
אתי בנדלר: אם בתי-המשפט יכריעו שהחוזה הוא לא חוזה ל-99 שנים או ל-999 שנים, וזכות הביטול עמדה להם כך וכך, דהיינו, זה שהם ביקשו להשתחרר והבקשה שלהם לא נענתה, אי-ההיענות הזאת היתה שלא כדין - - -
כרמל שאמה-הכהן: היה והכריע כך בית-המשפט, החוק שלנו משפיע על זה?
אתי בנדלר: בוודאי, כי אתה קובע שאחרי חלון שאתה פותח כרגע הם יהיו כבולים.
כרמל שאמה-הכהן: זה מה שאני שואל, אם יש לי דרך לומר שאני נותן אפשרות להשתחרר למי שרוצה עכשיו, נניח, בערך שלושה חודשים-חצי שנה-שנה, כל אחד יעשה את החשבונות שלו ויחליט אם הוא רוצה להשתחרר, או לא בחלון הזה.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אני רוצה גם להבהיר, ואם אני יכול להבהיר באותה דרך, שזה לא משנה מצב לגבי כל מי שהחליט לא להשתמש באופציה הזאת.
כרמל שאמה-הכהן: זו אופציה שנוספת - - -
אתי בנדלר: אני יכולה לכתוב סעיף שיהיה נתון אחר כך לפרשנות בתי-המשפט, ואני יכולה לומר לך שאעשה כמיטב יכולותי, אבל אתה יודע שעורכי-דין ניחנו ביצירתיות רבה.
כרמל שאמה-הכהן: אי-אפשר לכתוב סעיף שאפשרות זו לא משנה מצבו של שום צד - - -
אתי בנדלר: אכתוב, אין בהוראות חוק זה כדי לפגוע בזכויות מי מהצדדים בהתאם למצב המשפטי שהיה ערב תחילת החוק.
אתי בנדלר: אני יכולה לכתוב את הכול.
כרמל שאמה-הכהן: ואז זה הופך להיות הרבה יותר פשוט – מי שרוצה להמשיך במלחמות, שימשיך במלחמות; מי שרוצה להשתחרר, תהיה לו שנה וזה מספיק להשתחרר; יפסוק אחרי זה בית-משפט שאנשים גם זכאים לפיצוי, שיקבלו את הפיצוי.
חנה וינשטוק-טירי: דווקא פתרון פחות טוב ל"קלאב הוטל", כי אם אתה נותן פרק זמן של שנה, אז אנשים ידעו אחר כך שאין להם זכות חוקית, הם ירצו לחכות לפסיקת בית-משפט, כולם יבטלו בבת-אחת, גם אלה שמרוצים.
עמיר פרץ: אז כולם יבטלו, בסדר.
עמיר פרץ: תחליטו מה אתם רוצים, יש גבול.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, אני רוצה להזכיר לכם, היה פה אז ויכוח שאם אתה לא נותן את האופציה התמידית, לי יש בעיה עם האופציה התמידית של השחרור, אני חושב שזה פתרון לא מאוזן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה האחריות של בן-אדם שחתם על הסכם?
שחר ולר: זה לא כתוב בהסכם, אין פה שום אחריות.
חנה וינשטוק-טירי: הטענה המשפטית שהחוזה לא כובל.
ביתיה גוטל: חוזה ל-99 שנים - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אי-אפשר לקחת אחריות מהציבור למה שהוא עושה.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, יוליה, במכוני הכושר לא פתחנו חוזה אחד רטרואקטיבי.
כרמל שאמה-הכהן: בחוזה אחד לא התערבנו.
אמיר שפיצר: חוזים לשנה, לא למאה שנה.
יואל חסון: לא עשינו רטרואקטיבי, פה יש את המורכבות שזה רטרואקטיבי.
שחר ולר: אין כאן שום דבר רטרואקטיבי, כי אין להם זכות לכבול אנשים מלכתחילה.
כרמל שאמה-הכהן: אני מאמין שחייבים לאפשר לבעלי היחידות להשתחרר, על זה אין ויכוח, יש קונצנזוס בוועדה.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אני חושב שאם לא מגיעים להסכמה, יש פה ויכוח מה קורה אחרי השנה הזו.
כרמל שאמה-הכהן: אם יש בית-משפט, והממשלה והיועץ המשפטי לממשלה בטוחים בעמדתם או עם סבירות גבוהה, שבית-המשפט יכריע לטובתם, אז יכריע בית-המשפט.
כרמל שאמה-הכהן: יבחר אדם היום אם להשתחרר באופציה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בסך הכול משנים את מצבו לטובה, נותנים לו עוד אופציה להשתחרר, לא אומרים לו, תחליט עד מחר.
כרמל שאמה-הכהן: תחליט בשנה הקרובה, תחליט בחצי שנה הקרובה, זה מספיק זמן, תחליט עד אחרי הביקור הבא שלך, לא יודע, מה שאתה רוצה – נותנים לו את האפשרות המלאה להשתחרר.
כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שזה ישחרר לחץ, ישתחררו 10,000, 2,000, 3,000, זה יהיה שחרור אחד.
כרמל שאמה-הכהן: לצד זה נבנה את השחרור המיידי הסוציאלי.
עמיר פרץ: זה מה שחשוב.
כרמל שאמה-הכהן: ונוכל לשחרר את השחרור המיידי הסוציאלי, שיהיו תמיד קריטריונים סוציאליים לשחרור בלי קשר לחלון שייסגר, ומי שירצה להמשיך - - -
עמיר פרץ: שישתחרר בלי שירדפו אותו אחר כך.
חנה וינשטוק-טירי: גם אחרי השנה.
כרמל שאמה-הכהן: בדיוק, גם אחרי השנה.
עמיר פרץ: מה זה גם אחרי השנה?
כרמל שאמה-הכהן: ואז אני חושב שהגענו לפתרון מאוזן אחד שלא פוגע ומשנה את ההליכים המשפטיים – שמי שמאמין בהם ימשיך בהם – נותן אפשרות אמיתית לכולם להשתחרר, נותן אפשרות מיידית למסכנים שדיברתם והזכרתם להשתחרר מחר מיידית, בלי שנה, בלי כל הסיפור הזה.
עמיר פרץ: ובלי לשלם פיצוי, בלי כלום.
כרמל שאמה-הכהן: ובלי פיצוי, בלי כלום, אין לי בעיה עם זה.
עמיר פרץ: אני רוצה שהסוציאליים יצאו נקיים, בלי חובות, בלי פיצויים.
כרמל שאמה-הכהן: האמנתי בפתרון הזה וגם בפתרון של חלונות בפעם הקודמת, אבל העירה את תשומת לבי היועצת המשפטית, ודעתה מקובלת עלי, היא אמרה, תשמע, יש סכנה שברגע שאתה קובע הסדר לעתיד אתה אולי אפילו פוגע בזכויות של בעלי הזכויות להשתחרר, כי קבעת כבר הסדר עתידי.
עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, בוא נהיה כנים, אם לא היינו ערב יציאה לבחירות וערב ביטול הכנסת היינו אומרים שהפתרון הנכון מבחינה חקיקתית זה לתת להליך המשפטי להמשיך להתנהל, יהיה אשר יהיה, ואנחנו נפתור רק את הבעיות הסוציאליות.
כרמל שאמה-הכהן: זה ייקח שנים.
יואל חסון: אבל גם עכשיו אתה שולח אותם לבית-המשפט.
כרמל שאמה-הכהן: אז אסביר עוד פעם, כנראה לא הסברתי מספיק טוב.
עמיר פרץ: זה משהו מדהים, כל בתי-המשפט הם - - -
איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאנחנו מפספסים כאן בניואנסים, תקשיב, אנחנו מדברים מה שחברי עמיר אומר לגבי הסוציאליים, וממה נפשך?
איתן כבל: איפה הבעיה?
איתן כבל: זה לא הסוציאליים, עמיר, כי הם ישתחררו בשנה הזאת יחד עם כולם - - -
עמיר פרץ: לא, אבל הם יהיו בחובות, איתן.
יואל חסון: היה פה - - -
כרמל שאמה-הכהן: אל תפריעו לו, חברים.
איתן כבל: הבנתי אתכם.
יואל חסון: לא הבנת.
איתן כבל: שנייה, אני מנסה להציג את הדברים, יש כאן קבוצה שהפסיקה לשלם, זאת הבעיה.
איתן כבל: בלי קשר עכשיו לסוציאלי, לא סוציאלי.
איתן כבל: יש כאלה שאולי הם לא סוציאליים והחליטו שהם לא יוצאים ראש עם הבעלים - -
איתן כבל: - - והחליטו, אנחנו לא משלמים.
איתן כבל: זאת לא שאלה סוציאלית.
איתן כבל: יש שם בהנחת העבודה שלי גם סוציאליים, אני מניח.
איתן כבל: על כן, הדבר מחולק לשני חלקים, יש קודם כל את הזכות הבסיסית להשתחרר בכל זמן נתון.
איתן כבל: אפשר לקבל החלטה שמחכים לבית-המשפט, בסדר, הוועדה תחליט את זה, זאת אומרת, זו גם החלטה.
איתן כבל: מצד שני, יש את העניין הזה שאומר, יש לך שנה, כל מי שרוצה להשתחרר יוכל להשתחרר, סוציאלי, לא סוציאלי, כולם משתחררים, ונצטרך לקבוע עמדה, שאני עצמי עוד לא יודע, יש לי רעיון, אבל לא אמרתי שאני יודע לתת את המענה לכל אותה קבוצה שהפסיקה לשלם.
איתן כבל: אני לא יודע - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל איתן, החובות זו סוגיה אחרת.
חנה וינשטוק-טירי: זו סוגיה נפרדת, אבל חשובה.
כרמל שאמה-הכהן: לא לערבב את החתונה עם הבר-מצווה.
עמיר פרץ: השאלה מה מעניין אותך, הבר-מצווה או החתונה.
עמיר פרץ: אותך מעניינת החתונה, אותנו הבר-מצווה.
כרמל שאמה-הכהן: אבל בואו לא נתפזר, בואו נתקדם מוקש-מוקש.
איתן כבל: מעניין לעניין באותו עניין.
כרמל שאמה-הכהן: נגיע אל החובות, מבטיח לך.
איתן כבל: בשנה הראשונה ברגע שתיתן את האפשרות לכולם, סוציאלי, לא סוציאלי, כל אחד ייתן לעצמו את האפשרות - - -
עמיר פרץ: לא, איתן, אבל אנחנו רוצים שהסוציאליים לא יצטרכו לשלם פיצוי.
כרמל שאמה-הכהן: בסדר, אבל נגיע לזה.
עמיר פרץ: מה ההבדל?
כרמל שאמה-הכהן: חברים, בואו נתנקז מהמנגנון הכללי ונלך ליותר מצומצם.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, אני מבקש.
ניצן חרותי: זה כבר כל יום קורה.
עמיר פרץ: אם זה כל יום קורה, אז בשביל אתם צריכים חקיקה?
עמיר פרץ: אם הכול קורה אז תעזבו אותנו בשקט.
כרמל שאמה-הכהן: עמיר, די, אי-אפשר להתקדם.
עמיר פרץ: לא, הם אומרים שכבר היום קורה.
עמיר פרץ: אם הכול קורה, אז הכול בסדר.
ניצן חרותי: נכון, סוציאליים קורה לפי ועדה, נכון.
עמיר פרץ: לא, אנחנו לא רוצים את הוועדה של עשרה איש בשנה.
עמיר פרץ: אנחנו רוצים שכל ה-1,000 איש ישתחררו.
ניצן חרותי: אבל זה קורה היום כבר.
ניצן חרותי: בשביל זה לא צריך חקיקה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, "קלאב הוטל", כמו חברות סלולר, זוכה לתדמית מאוד-מאוד שלילית בקרב הציבור, כי באמת אני יודעת שהיו שני בעלים ל"קלאב הוטל", אם אני לא טועה, היה "קלאב הוטל" ישן שזה היה - - -
קריאות: "קלרין".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: "קלרין", אני רוצה שישמעו טוב את השם.
עמיר פרץ: כמו חברה לבשמים, "קלרין".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: "קלרין" הזאת הפיצה ריח מאוד לא נעים, אם זה כמו חברה לבשמים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יודעת שהיה ציבור לא מבוטל של עולים חדשים, דרך אגב מישהו זרק הערה, מחבר המדינות שהלכו וחתמו ובסופו של דבר בקושי השתחררו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בסוף "קלרין", אם אני לא טועה, פשטה רגל, "קלאב הוטל" לקחה על עצמה את כל אותם אנשים שהתחייבו בפני "קלרין", ומפה מתחילה החגיגה, שיש הרבה מאוד אנשים שמרגישים שהם הונו ורומו ובאמת מנסים לצאת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו אני רוצה לדבר ב-commonsense מסוים, למרות שקשה מאוד לעשות את זה בכנסת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו באופן סיסטמתי בכנסת, בגלל שזה טוב, בגלל שזה מתאים לנו בסופו של דבר למערכת הבחירות – לא היום, בכלל באופן כללי – מנסים להראות שאנחנו כל הזמן שומרים על הצרכן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל יש לי תחושה שאנחנו שוכחים שמי שמעסיק עובדים בישראל או מי שבונה דבר כזה כמו "קלאב הוטל" – האנשים האלה, העובדים שעמיר כרגע רוצה לשמוע אותם, הם כאילו לא חשובים, ואני מנסה לראות איך אנחנו יכולים לאזן את התמונה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לומר, חברים יקרים, אני יודעת שהמשפט הזה מאוד-מאוד לא אהוד על הרבה מאוד אנשים, ואולי גם אלה שצופים בי כרגע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריך לשים בצד את אותם אנשים שעונו ורומו, ובאמת אולי אפילו לא עונו ולא רומו, והשתמשו ב"קלאב הוטל" ונהנו מאוד מזה, והגיע הזמן שהיום בשבילם 2,000 שקל זה כמו לבן-אדם עשיר 100,000 שקל, אני לא יודעת, ובאמת אנחנו כאן צריכים וחייבים קודם כל, לפני הכול, לעזור לאנשים מסוג זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל יש אנשים אחרים שהבינו עברית מצוין, מצבם הכלכלי לא רע, חתמו על עסקה כי הם כביכול קנו, רכשו איזשהו נכס לשבוע בחיים שלהם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש הרבה מאוד אנשים - - -
ניצן חרותי: זה לא שווה היום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אל תפריע לי, בבקשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ויש אנשים רבים שרכשו את הנכס הזה וגם נהנים ממנו, חלקם, דרך אגב, נמצאים בכנסת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במקרה כשהייתי באילת ראיתי מישהו מהכנסת שאמר, תשמעי, אם לא הייתי רוכש את זה, לא הייתי יוצא פעם בשנה לחופשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז הדבר לא כזה היסטרי, ולא כל כך רע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת שאנחנו צריכים לחלק את זה לשניים – 1.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריכה להיות אחריות לאנשים על העסקאות שהם חותמים, וגם לממשלת ישראל, ואתה יודע יפה מאוד, אדוני היושב-ראש, שאני התנגדתי, ועוד פעם אכניס את זה פה ואל תכעס עלי, על שינוי - -
כרמל שאמה-הכהן: לא כועס מראש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - ההסכמים עם הגז ואותה ועדת ששינסקי שעד היום פגעה והעלתה את מחירי החשמל, כי המדינה לא עמדה בהתחייבות.
כרמל שאמה-הכהן: זה שאני לא כועס זה לא אומר שאני מסכים עם מה שאת אומרת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם כל אל תכעס.
כרמל שאמה-הכהן: לא כועס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כבר טוב לי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולכן, אני חושבת שהגיע הזמן שאזרחי מדינת ישראל מהיום, מהעסקה הזאת של "קלאב הוטל", יבינו שהאחריות על החיים שלהם קודם כל אצלם, לא הממשלה תקבע, לא חברי כנסת יקבעו ולא הבעלים של "קלאב הוטל".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי שבא וחתם צריך להיות אחראי על החיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי תחושה הרבה פעמים שאני שומעת פה אנשים שכאילו יש שם איזה ציבור מסכן, טיפש לגמרי, שעושה עסקאות, יש את הקונגלומרטים האלה, שמכריחים אותם לעשות את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם כל אני מבקשת להבהיר, מהיום והלאה, הלכתם לקנות מוצר, חתמתם על משהו, האחריות של החיים שלכם אצלכם, גם בבחירות מחר להצביע בשבילי או לא, גם אחריות שלכם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם תחליטו.
אהוד פלג: אבל יש בחירות כל ארבע שנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, אני רוצה לסיים.
כרמל שאמה-הכהן: אבל לסיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת, ועכשיו אחרי הנאום הגדול הזה, אני רוצה להגיע לדברים - - -
איתן כבל: ת'כלס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדברים ת'כלס, כן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למרות שזה גם היה ת'כלס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הציבור מבין שבאמת הגיע הזמן, הנוער או הצעירים שרואים אותנו עכשיו – אני מקווה מאוד שמישהו רואה את ערוץ הכנסת, כי זה ערוץ טוב, ואני תמיד אומרת את זה – שיבין שהאחריות על חייו זה קודם כל אצלו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו אני רוצה לשאול שאלה, כשאתה בא ואומר, אדוני היושב-ראש, האם העיקרון לבטל, כן או לא, האם אנחנו נחליט איזה פיצוי, האם הם ישלמו פיצוי ל"קלאב הוטל" או ש"קלאב הוטל" בכלל תשלם להם פיצוי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כבר מתחיל לעשות בלגן עם מה שאנחנו רוצים, זה לעזור קודם כל לאנשים מסכנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה עם עובדי "קלאב הוטל"?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדעת כמה עובדים נמצאים ב"קלאב הוטל", כמה משפחות מחר - - -
ניצן חרותי: בודדים לגמרי, בודדים.
קריאה: בודדים, אפשר לספור על האצבעות.
חליל שעליון: זה מה שחשוב, מה נעשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אתם עוד מעט תבואו ותגידו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מעניין.
ניצן חרותי: אין מאה עובדים ב"קלאב הוטל".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול, אדוני עמיר פרץ, אותך, וגם – מה זה סוציאלי?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו צריכים להחליט מה זה סוציאלי.
ניצן חרותי: אין שם סוציאלי.
ניצן חרותי: המלון ממשיך לעבוד.
קריאה: שיאכלסו את בית-המלון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פה אני מסיימת, אדוני היושב-ראש, יש לי תחושה שנכון להיום מה שעומד וצריך לעמוד לנגד עינינו, ואני גם חוששת מאוד שאנחנו הולכים לבחירות ולא יהיו כבר עוד ועדות וכו', שעכשיו בגלל שאנחנו רוצים לשנות בגדול את היציאה הזאת, אנחנו יכולים בסופו של דבר לפגוע בציבור שזקוק עכשיו לפתרון ברגע זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולכן אני מסכימה גם עם עמיר וגם עם יואל שצריך לראות איך אנחנו קודם כל מעגנים את זכויותיהם של אנשים ש"קלאב הוטל", אני מקווה באיזושהי ועדה, באיזושהי ישיבה, לא יודעת איך אתם תחליטו, לא כמו שכרגע ישבתי והסתכלתי, מנהלת הישיבה נתנה לי מכתבים - - -
לאה ורון: מנהלת הוועדה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מנהלת הוועדה, סליחה, נתנה לי מכתבים מאוד לא פשוטים של אנשים שרוצים להשתחרר והם נראים מאוד סוציאליים, אבל עד היום הם לא השתחררו.
אלקס הרטמן: תנו לנו אותם, ביקשנו.
אמיר שפיצר: הם באו אליכם ומכרתם להם יחידה באילת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא נשמע לי הגיוני, תקשיבו, שהם ידעו את הכתובת של הכנסת, כתובת של הוועדה, ולא מצאו את הכתובת של "קלאב הוטל".
ניצן חרותי: מצאו אותה, מצאו, ושחטו אותם במשך 20 שנה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז בואו נהיה פירים, בואו נהיה הוגנים, משהו פה לא – ואם הייתם רוצים - - -
כרמל שאמה-הכהן: יוליה, נא לסיים במשפט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אסיים במשפט אחרון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הייתם אולי פותרים להם את הבעיות קודם בלי שזה יגיע לכנסת, היום השאלה של "קלאב הוטל" לא היתה עומדת בכלל על הפרק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בגלל שלא עשיתם את זה קודם, עכשיו לצערי אנחנו צריכים להיאלץ להתערב בזה.
לאה ורון: לולא השבתם לאנשים שפנו אליכם שאין באפשרות
לאה ורון: כם לקבל את - - - .
לאה ורון: יש פה מקרים רבים.
כרמל שאמה-הכהן: אני מדבר עכשיו על הפתרון הכללי – יש את הפתרון של איתן כבל שמונח על השולחן, אני רוצה להניח את הפתרון שלי ולשמוע התייחסויות ואחרי זה להצביע.
כרמל שאמה-הכהן: ההתייחסויות יהיו בקצרה לאחר מכן.
כרמל שאמה-הכהן: הפתרון של איתן כבל ברור, כפי שהוא הציע אותו, והוא ראוי להתייחסויות גם של חברי הכנסת וגם של האורחים שלנו.
כרמל שאמה-הכהן: אני מציע כך, שיפתח חלון מיידי של אפשרות שחרור, הוא יכול להיות בין חצי שנה לשנה, כפי שיגידו אנשים.
כרמל שאמה-הכהן: האפשרות תהיה גם לשחרור וגם למי שירצה, לדעתי, לקציבת החוזה.
כרמל שאמה-הכהן: נניח שאדם עוד היום יכול ליהנות מזה עוד שנתיים-שלוש-ארבע, והוא אומר, אני לא רוצה עוד 99, אבל אני יודע שעוד ארבע שנים מספיק לי, אז הוא יוכל לקצוב גם את החוזה שלו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כרמל, סליחה, מצטערת שאני מפריעה לך, ממש סליחה, מתנצלת אלף פעם, אבל קח בחשבון שב"קלאב הוטל" יש את החורף ויש את הקיץ, וצריך לשים לב שמי שישתחרר ישתחרר רק בחורף, אז אתה פוגע באלפי עובדים שנמצאים ב"קלאב הוטל".
ניצן חרותי: אין אלפי עובדים ב"קלאב הוטל", איזה מין סיפור זה?
ניצן חרותי: על מה את מדברת, גברתי?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה עובדים?
ניצן חרותי: מאה עובדים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאה עובדים הם לא בני-אדם בשבילך?
אמיר שפיצר: המלון ימשיך לעבוד.
כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש ממך לא להתווכח.
כרמל שאמה-הכהן: תירגעי.
מאיר אלמלם: יש 700 עובדים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ככה - - - מהעובדים שמפרנסים את - - -
ביתיה גוטל: 40,000 צרכנים, גברתי.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, זו דעתה וזכותה.
כרמל שאמה-הכהן: היא מייצגת עמדה ברורה, זו זכותה, אבל בסוף מכריע פה רוב ומיעוט.
עמיר פרץ: הם פחות חשובים, סליחה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם לא חשובים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה, איזה מין דבר זה?
עמיר פרץ: עם כל הכבוד, הייתי אומר שמפרקים את משרד המשפטים אל מול צרכן כזה ואחר, אז אני מניח שגם העובדים שם היו מדברים - - -
אמיר שפיצר: אתם מניחים שיסגרו את המלון, למה שיסגרו אותו?
ניצן חרותי: אתם מניחים הנחה שהמלון הולך להיסגר.
ניצן חרותי: המלון לא הולך להיסגר.
לאה ורון: אבל אין לך זכות דיבור.
ניצן חרותי: ביקשתי.
לאה ורון: אני יודעת שביקשת ולא קיבלת.
כרמל שאמה-הכהן: להצעה שלי יתלווה סעיף שמפורש בחוק וכן דברים מפורשים בדברי ההסבר, שאין באופציית השחרור הזו או הקציבה לשנות ולו פסיק בזכויות של מי מהצדדים או בתהליכים המשפטיים המתנהלים או להשפיע עליהם, ואין גם אמירה של הכנסת בעניין הזה.
כרמל שאמה-הכהן: תנסח את זה כמובן היועצת המשפטית, כפי שהיא מקצועית ויודעת ועליה אנחנו סומכים, אבל הכוונה לא לשנות כלום, לא לתת יתרון לא ל"קלאב הוטל" ולא לתת יתרון או חסרון לצד השני.
איתן כבל: זה גם חלק מההצעה שלי דרך היישום, מבחינתי אין שום בעיה.
כרמל שאמה-הכהן: אלה שתי ההצעות מצד חברי הכנסת לגבי הפתרון הכללי.
כרמל שאמה-הכהן: מייד כשנצביע על הפתרון הכללי נעבור לדון באופן ספציפי - - -
עמיר פרץ: אני לא מבין מה ההצעה.
יואל חסון: אבל אתה לא מדבר על הדברים הכבדים, שזה באמת המועדים, מה זה דמי הביטול, אתה לא מדבר על - - -
עמיר פרץ: שמישהו ינסח הצעה.
כרמל שאמה-הכהן: אתם רוצים יותר פרטים?
כרמל שאמה-הכהן: אמרתי, החלון יכול להיות מבחינתי סביר בין חצי שנה לשנה - - -
לאה ורון: שיתחיל בעוד חצי שנה.
כרמל שאמה-הכהן: מייד.
כרמל שאמה-הכהן: מתחילת כניסת החוק לתוקף, חצי שנה או שנה - -
לאה ורון: חלון מיידי.
כרמל שאמה-הכהן: - - נשמע דעות פה, שאדם יכול להודיע שהוא רוצה לממש את הזכות הזו.
עמיר פרץ: מתי מתממש?
כרמל שאמה-הכהן: מיידי.
כרמל שאמה-הכהן: הוא משלם דמי ביטול ויוצא.
עמיר פרץ: למה דמי הביטול?
יואל חסון: אם הוא שילם כבר את דמי האחזקה לשנת 2013?
ניצן חרותי: דמי הביטול, הוא נותן את היחידה שלו.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, נשמע גם הצעות לדמי הביטול, יכול מי שירצה יציע גם שיחזירו כסף ללקוח; יכול מי שירצה שיגיד שדמי הביטול שקל סמלי; יכול להיות מי שיגיד דמי ביטול שנה דמי יציאה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה הוא יגיד את זה?
כרמל שאמה-הכהן: פה.