GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דנה נוייפלד: המסגרת הראויה היא שתינתן השהות הנדרשת, ככל שהיא נדרשת, לשרים לעשות את הבחינה הרצינית והמעמיקה שהם נדרשים לעשות, בשים לב לסוג השירותים שעליהם אנחנו מדברים.
כרמל שאמה-הכהן: יש לנו בעיה במדינת ישראל עם שהות נדרשת ואישורי ממשלה לפעמים, לא משנה איזה שרים, זה הולך למקומות – מנסים לרדוף פה אחרי אישור בנושא אחר, בנושא תשתיות, לחברות לחיפוש גז או נפט, והממשלה שם זה סוג של סיפור חלם לא ברור.
כרמל שאמה-הכהן: ואז אתה שובר את הראש, אתה בכלל לא יודע איך לעקוב אחריהם מרוב שהם מסבכים את העניין.
נתי ביאלסטוק: אנחנו מקבלים את גזירת הוועדה לצורך העניין לגבי סדים של זמנים.
כרמל שאמה-הכהן: החלטת הוועדה.
כרמל שאמה-הכהן: הוועדה לא גוזרת גזירות, היא מחליטה החלטות.
נתי ביאלסטוק: את החלטת הוועדה שממנה נגזרת החובה שלנו לקבל החלטות תוך סדי זמנים קבועים וברורים מראש.
נתי ביאלסטוק: בסדר גמור.
נתי ביאלסטוק: אבל בכל זאת יש את התהליך הראוי, שר האוצר צריך לתת את הסכמתו להחלטת שר התקשורת ועד ששר התקשורת לא מחליט הוא לא יכול לתת אותה.
נתי ביאלסטוק: שר התקשורת מחליט בצורה של אי אמירת כלום רק כעבור 30 יום אז הוא לא יכול לעשות את זה קודם.
כרמל שאמה-הכהן: איפה כתוב שהאישור של שר אחד תלוי בשר האחר?
דנה נויפלד: "בהסכמת שני שרים".
יונתן רזניק: מדובר פה בתהליך מדורג שקודם שר התקשורת בוחן את זה ואז זה עובר לשר האוצר.
כרמל שאמה-הכהן: איפה זה כתוב פה?
אורן לביאן: התהליך הוא שהבקשה מגיעה אלינו, לאגף הפיקוח, אנחנו בוחנים אותה וממליצים לשר התקשורת.
אורן לביאן: במידה והוא מאשר את זה הוא פונה לשר האוצר ומבקש את אישורו.
אורן לביאן: עכשיו אני רוצה להגיש לתשומת לב יושב-ראש הוועדה, יש הסכמים ושירותים מסוימים, למשל, אם ירצו להפיץ – דבר שאנחנו מאוד נשמח – אשראי בפריפריה, לעסקים קטנים, לאוכלוסיות מסוימות ויתקשרו בהסכם עם גורם מסוים.
אורן לביאן: צריך לבחון היטב את ההסכם, לראות שזה באמת מה שכתוב במכתב שלהם, אלה הסכמים לפעמים בני מאות עמודים.
נתי ביאלסטוק: לראות שזה נופל בכלל לגדר ההיתר.
אורן לביאן: בהסכם עם בנק ירושלים אנחנו הסכמנו עם יואל שיעוגנו עקרונות בהסכם ואחר כך ההסכם יעבור אלינו.
אורן לביאן: היה לי הסכם לדעתי בין 140 עמודים שהיה צריך לעבור עליו.
אורן לביאן: אנחנו לא יכולים לפעמים להספיק את זה ביום-יומיים עבודה.
אורן לביאן: צריך גם לקחת את זה בחשבון.
אורן לביאן: לא בכדי אני מדגיש בפני הוועדה שהשירותים כתובים בחוק, מטרתם והנגשתם כתובה בחוק, אנחנו כפופים לכל המשפט המינהלי וחייבים להשיב תוך 14 יום ונשמח לפני.
דנה נוייפלד: לא 14 יום.
אורן לביאן: לא משנה, אני לא מכיר את זה אבל אנחנו משתדלים לעשות את זה בזמן.
אורן לביאן: אנחנו אומרים את זה בכנות כי זה התפקיד שלנו, התפקיד שלנו הוא לא להגיד להם "לא", הוא להגיד להם מה אפשר, זה לקדם אותם, לעזור להם.
אורן לביאן: אחד הדברים שאני תמיד אומר להם והם מסכימים אתי, שאם הם יהיו מפוקחים כהלכה זה יעזור להם להתפתח ולהתקשר.
אורן לביאן: אני לא מכיר כל הסכם שיש להם או לאיזה פרטים הן יכולים להיכנס אבל בעיקר אם מדברים על micro-finance, שזה מה שהתזכיר מכוון אליו, יכולים להיות הסכמים מאוד מורכבים שידרשו בחינה.
אורן לביאן: לא צריך לעמוד לנו עם סטופר, אנחנו לפעמים צריכים לקרוא.
אורן לביאן: אני אומר שהתהליך שאנחנו עושים היום הוא מספק.
אורן לביאן: זה כך קיים היום בחוק הדואר.
אורן לביאן: כשנבוא לקבוע היתר הם יבקשו את כל המסגרות הכלליות, למשל יבקשו להפיץ פיקדונות – אני אומר את זה פה לפרוטוקול – עבור תאגידים בנקאיים קטנים, אנחנו נשקול לתת אישור כזה.
דנה נוייפלד: כבר עכשיו.
אורן לביאן: כבר עכשיו.
אורן לביאן: אני לא אומר שאי אפשר לקבוע בהיתר את הכללים אבל לבוא ולהכניס את זה – זה גם נותן מוטיבציה לא טובה, כי איך אומר יושב-ראש הדואר?
אורן לביאן: יש שיתוף עבודה מעולה, יום אחד הוא לא יהיה פה אז יבוא מישהו אחר ויגיד: אני לא אעדכן את המפקח, אני אשלח לו את הבקשה ואני אתחיל אפילו את שעון העצר.
כרמל שאמה-הכהן: אתה אומר שני דברים שונים, אתה אומר שהמוטיבציה שלו היא שתאושר הבקשה ואתה אומר שהוא יחבל בה.
אורן לביאן: הוא לא יחבל בה, הוא יפגע ביכולת שלי לבחון אותה.
ששי שילה: אורן, אתם תתנו תשובה שלילית, ברגע ש - - -
אורן לביאן: אבל, ששי, כדי לתת תשובה שלילית צריך לחשוב טוב טוב לפני שנותנים.
נתי ביאלסטוק: ששי, כדי לתת תשובה שלילית אנחנו חייבים תמיד לנמק, תשובה חיובית אנחנו לא צריכים לנמק.
אורן לביאן: המטרה היא לא לתת תשובה שלילית.
כרמל שאמה-הכהן: כל התנהגות שלהם שהיא לא סבירה ולא בתום לב היא עילה מצוינת לסירוב.
נתי ביאלסטוק: אבל אתה צריך לבדוק את זה, אתה צריך את הזמן הראוי.
כרמל שאמה-הכהן: אם משהו שאתה לא שם לב אליו אז אל תגיד לי שהוא קיים.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, אם לא שמת לב שהם התנהגו לא בתום לב או לא עשו את כל מה שצריך במידה סבירה כדי לספק לכם את הנתונים ולתאם אתכם אז מה הבעיה?
נתי ביאלסטוק: אדוני, אני רוצה להסביר מה הבעיה.
נתי ביאלסטוק: אתה צריך לבדוק שני דברים במסגרת הזאת.
נתי ביאלסטוק: אל"ף, שהבקשה שלהם בכלל נופלת לגדר ההיתר, ובי"ת, היתה ונפלה – שהיא גם באמת ראויה ותואמת את התכלית שלשמה הממשלה רוצה לתת את האישורים האלה.
נתי ביאלסטוק: הדבר הזה מצריך זמן מכיוון שמדובר כאן בהסדרים מאוד מאוד מורכבים עם מאות עמודים והרבה מאוד נספחים שמצטברים אליהם והאחריות פה מאוד כבדה.
נתי ביאלסטוק: אני אומר את זה ממקום של אחריות, לא ממקום של לחבל במאמצי הדואר חלילה.
יונתן רזניק: יש פה תחומים שהם יכולים להיכנס אליהם שהיום יש בהם ואקום, תחומים כמו micro-finance - - -
כרמל שאמה-הכהן: תנו לי דוגמה לבקשה הכי מסובכת שלהם.
נתי ביאלסטוק: לא קיבלתי אותה, אני לא יודע.
כרמל שאמה-הכהן: אתה יכול לחשוב עליה בתיאוריה.
כרמל שאמה-הכהן: להפך, יכול להיות שהם אפילו לא יבקשו אותה, אני מבקש ממך את הבקשה הכי מרחיקת לכת שיש.
נתי ביאלסטוק: אנחנו מאוד רוצים שתגענה בקשות בתחום של micro-finance, מה שנקרא, אותן הלוואות קטנות לגורמים שלא צריכים ערבונות מאוד גדולים.
אורן לביאן: מגוף שאינו מפוקח.
אורן לביאן: לתת אשראי בלבד לא דורש פיקוח.
אורן לביאן: נניח שהם יבואו ויגידו לנו: תשמעו, אנחנו רוצים להפיץ אשראי של גוף בשם א', גוף לא מוכר, לא מפוקח, בפריפריה לאוכלוסיות חלשות, היקפי אשראי כאלה וכאלה.
אורן לביאן: אנחנו נצטרך לבדוק את הגוף גם, להסתכל עליו.
אורן לביאן: זה יכול לדרוש זמן.
יונתן רזניק: אם רוצים להפעיל micro-finance לדוגמה בדרום, למיעוטים, לבדואים וכדו', אלה דברים שאנחנו צריכים לבדוק גם אל מול כלים אחרים שיש לממשלה.
יונתן רזניק: אלה דברים שאם אנחנו נעשה אותם בדחיפות בלי לבחון אותם לעומק תהיה לכך השלכה.
יונה גוטשטיין: סליחה, ברשותכם, אני חושבת שנעשה פה איזשהו בלבול בין סמכות אישור לסמכות פיקוח.
יונה גוטשטיין: בואו נחזור בכל אופן - - -
דנה נוייפלד: בכלל לא, אישור מראש - - -
יונה גוטשטיין: אני מבקשת לסיים.
יונה גוטשטיין: יש שני מוסדות מוכרים, אישור מראש ופיקוח.
יונה גוטשטיין: לכל אחד יש מקום בפני עצמו ואני חושבת שהגיע הזמן שיתנו קצת מקום.
יונה גוטשטיין: אם רוצים להרחיב, אם המטרה היא לתת פה איזשהו אחריות לגוף הזה אז צריך לתת את הסמכות מראש קצת יותר רחבה ואת הפיקוח, כמו שאמר יואל, כל פיקוח שאתם רוצים.
יונה גוטשטיין: אני אזכיר שמותר לכם לצמצם היתרים אם אנחנו לא פועלים כיאות.
יונה גוטשטיין: מותר לכם לתת הוראות ספציפיות לגבי שירותים.
יונה גוטשטיין: סמכות הפיקוח היא מאוד נרחבת וזה בסדר.
יונה גוטשטיין: אגב, אין לנו שום הערה על כך, להפך.
יונה גוטשטיין: אם רוצים שהחברה הזו תוכל להתפתח צריך קצת לשנות את האיזונים.
יונה גוטשטיין: לא יכול להיות שתגידו לנו: אתם לא תעשו כלום, אבל כלום, אם לא נתנו לכם אישור ואחר כך נפקח עליכם.
יונה גוטשטיין: תנו קצת מרחב, לא ביקשנו מרחב גדול, ביקשנו כרגע רק להעביר אותו להיתר שאתם רוצים.
יונה גוטשטיין: תנו איזשהו מרחב, לא פנטסטי, לא מדהים אבל סביר, לחברה הזאת להתפתח ואחר כך תפקחו עליה כמו שצריך.
אורן לביאן: אז המרחב הזה יינתן בהיתר.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בסעיף (ה), נכון?
רועי ברית: היינו בפסקה (7).
כרמל שאמה-הכהן: פסקה (7) אבל בעצם אישורי השרים חוזרים גם בסעיפים (8) ו-(9).
אורן לביאן: לא, רק ב-(8).
כרמל שאמה-הכהן: גם ב-(9): "השר, בהסכמת שר האוצר" זה אישור השרים, היינו הך.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא יודע למה החליפו פה - - -
ברוריה מנדלסון: ב-(9) זה משהו שמגיע מהשרים, זו לא בקשה שמגיע מהם.
ברוריה מנדלסון: הכיוון הוא הפוך.
אורן לביאן: זו לא בקשה שמגיעה מחברת בנק הדואר, זו בקשה שמגיעה מהשרים.
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, אז (7) ו-(8).
כרמל שאמה-הכהן: אז בסעיפים (7) ו-(8) המנגנון יהיה – את (8) עוד לא אישרנו אבל זה יהיה תקף – שתוך 45 ימים.
ברוריה מנדלסון: ימי עבודה, בסדר?
ברוריה מנדלסון: אל תעשו אתנו – אתם יושבים כאילו יש פה משרד שלא רוצה לעבוד ולא רוצה לאשר לכם את השירותים.
אורן לביאן: צריך להבין, אני גם רוצה להגיד את זה לפרוטוקול, יש בקשות שאני לא מכיר אותן אבל נתתי לך מספר דוגמאות שידרשו מאתנו בדיקה.
כרמל שאמה-הכהן: 45 ימים זה מספיק זמן.
אורן לביאן: ימי עבודה?
יונתן רזניק: מדובר פה על שירותים פיננסיים, שווה לתת את הזמן הראוי לבחון אותם.
כרמל שאמה-הכהן: זה זמן ראוי, אני חושב ש-45 ימים - - -
אורן לביאן: 45 ימי עבודה.
כרמל שאמה-הכהן: כמה זה ימי עבודה?
כרמל שאמה-הכהן: כמה ההבדל?
אתי בנדלר: זה תלוי, בדרך כלל יש 5 חמישה ימי עבודה בשבוע אבל למשל עכשיו, חול המועד, כל החג לא נחשב ימי עבודה.
ששי שילה: אדוני יושב-ראש הוועדה, רק לחדד נקודה, אתה מדבר על זכות סירוב, נכון?
ששי שילה: זאת אומרת, אם אין התייחסות תוך 45 ימי עבודה זה מאושר אוטומטית?
דנה נוייפלד: זה מנגנון יותר חריף.
דנה נוייפלד: אנחנו הולכים לפי הדירוגים אז יש לנו קודם כל אישור מראש שבלי האישור מראש אין שום דבר.
דנה נוייפלד: אחר כך אתה יכול להגביל בזמן את מתן האישור והבקשה שהוא מבקש של אי התנגדות, זה המנגנון הכי פחות חמור, אבל זה המנגנון שהוא גם הכי מסוכן.
כרמל שאמה-הכהן: המנגנון פה אומר שאם תוך 45 יום לא נתת תשובה – אישור.
דנה נוייפלד: זה המנגנון עם הכי מעט פיקוח, זה המנגנון הכי פחות מחמיר מכיוון שהיעדר תשובה זה כבר תשובה.
כרמל שאמה-הכהן: תני תשובה, מה הבעיה לכתוב תשובה?
אתי בנדלר: לא כתבתי "לא השיבו השרים".
אתי בנדלר: איך את רוצה, "לא השיבו השרים" או לא יישבו השרים"?
דנה נוייפלד: יש נוסח ב15(א).
כרמל שאמה-הכהן: עוד לא נגענו ב(8).
דנה נוייפלד: השאלה אם אדוני לא רוצה ליצור דיפרנציאציה בין סעיף (7) ל(8)?
כרמל שאמה-הכהן: עוד לא אישרנו את (8), אני מדבר על סעיף (7).
כרמל שאמה-הכהן: אני בדיוק מתלבט.
ברוריה מנדלסון: 60 ימים, לא ימי עבודה וזה בסדר.
רועי ברית: כמו בפקודת הבנקאות.
דנה נוייפלד: בפקודת הבנקאות יש 60 ימים.
אורן לביאן: 60 ימים, כמו בפקודת הבנקאות.
כרמל שאמה-הכהן: מה העמדה שלכם בעניין?
כרמל שאמה-הכהן: מוכנים להיענות לבקשה שלהם?
ברוריה מנדלסון: בעיניהם זה מוגזם, 10 ימים זה מספיק, לא?
דנה נוייפלד: הם רוצים שעתיים.
כרמל שאמה-הכהן: לא, לא שמעתי שהם ביקשו שעתיים.
נתי ביאלסטוק: הם ביקשו כלום, הם ביקשו בלי אישור שרים.
ששי שילה: 60 יום עם זכות סירוב זה בסדר.
כרמל שאמה-הכהן: בסדר, 60.
כרמל שאמה-הכהן: אתם רואים שבסוף אתם מסכימים?
כרמל שאמה-הכהן: סעיף (7) אושר עם המנגנון הזה.
דנה נוייפלד: המנגנון אומר - - -
יואל נוה: אם לא השיבו השרים תוך 60 יום השירות אושר, זה מה שאמר היושב-ראש.
כרמל שאמה-הכהן: לא השיבו תשובה מנומקת.
דנה נוייפלד: זה ברור, מובן מאליו.
נתי ביאלסטוק: לא צריך לכתוב, זה חייב היום ככה.
כרמל שאמה-הכהן: אני התכוונתי "לא השיבו השרים" שלא השיבו שני השרים.
דנה נוייפלד: הם חייבים שניהם להסכים.
ברוריה מנדלסון: פה מדובר בשירותים פיננסיים שבעצם חברת הבת מבקשת מהשרים שיאשרו לה ובגלל היחסים בין חברת האם לחברת הבת קבענו שגם יש צורך באישור דירקטוריון חברת האם.
אורן לביאן: פה מדובר בשירותים פיננסיים שדירקטוריון חברת הדואר יאשר, החברה הבת תבקש וזה לא חייב להיות גורם אחר שמפוקח כמו בסעיף (7).
אורן לביאן: פה אנחנו מבקשים להשאיר את זה כמו שזה.
ששי שילה: מה ההבדל?
אורן לביאן: בסעיף (7) זה "על- ידי גורם אחר מכוח סמכותו לפי דין", גורם מפוקח.
אורן לביאן: בסעיף (8) אתה יכול לבוא ולהגיד לי לדוגמה: משה רוצה להפיץ פיקדונות.
ששי שילה: והדירקטוריון אישר שמשה יפיץ פיקדונות?
אורן לביאן: תיאורטית כן.
ששי שילה: אני שואל אותך עכשיו שאלה, הדירקטוריון אישר - - -
נתי ביאלסטוק: אתה רוצה להיכנס לוויכוח הפרסונלי?
ששי שילה: - - - עם אחריות פלילית ואחריות דירקטורית הוא אישר?
אורן לביאן: למה אחריות פלילית?
ששי שילה: יש לדירקטור אחריות.
אורן לביאן: אה, בסדר.
ששי שילה: והדירקטוריון אישר שמשה - - -
יואל נוה: ועוד חברת האם, לא סתם.
יואל נוה: לא רק בחברת הבת, גם בחברת האם.
אורן לביאן: סעיף (7) מדבר על שירותי הפצה שהם שירותים תפעוליים, סעיף (8) כבר לא מדבר על שירותי הפצה.
יונה גוטשטיין: מה זה משנה איזה שירותים?
יונה גוטשטיין: כשאנחנו רוצים להיות סוכנים של ניירות ערך - - -
אורן לביאן: זה הרבה יותר מורכב, זה יכול להיות שירותי ברוקראז.
ששי שילה: כל הדוגמאות שנתתם קודם, אורן, היו בדיוק לסעיף הזה, לא לסעיף ההוא.
אורן לביאן: הנה הנייר שלי, אני יכול להקריא לך את הדוגמאות.
יואל נוה: איזה שירותים פיננסיים לדעתך אני יכול לבקש, חוץ מלסחור בניירות ערך נניח, דבר שאין לי היום?
יואל נוה: וגם אז, אני צריך ללכת לקבל - - -
אורן לביאן: להיות חבר במסלקת הבורסה.
יואל נוה: יפה, נו.
יואל נוה: כמה אישורים צריך לקבל בדרך להיות חבר בורסה שאינו בנק?
יונה גוטשטיין: יש גם את האישורים על פי דין.
יואל נוה: ועוד את כל האישורים של הרשות לניירות ערך ולהיות תחת הפיקוח.
אורן לביאן: (7) זה הפצה, ב-(8) אתה יכול גם להיות יצרן, לא רק מפיץ.
יואל נוה: איזה יצרן?
יואל נוה: של מה?
יונה גוטשטיין: שירות פיננסי?
יונה גוטשטיין: יש הגדרה של שירות פיננסי.
יונה גוטשטיין: כתוב בחוק הבנקאות (רישוי) בדיוק מהו שירות פיננסי, זה לא כל מה שאנחנו רוצים, זה גם לא למכור לחם.
אורן לביאן: למשל ייעוץ כספי וכלכלי שתרצו לתת ציבור.
יואל נוה: ייעוץ כספי וכלכלי כפוף לחוק - - -
כרמל שאמה-הכהן: מספיק להפריע.
כרמל שאמה-הכהן: אם הבקשה היא קיצונית והזויה שמשה רוצה להפיץ שירותים פיננסיים אז קל גם לסרב לה.
כרמל שאמה-הכהן: לא צריך שנה כדי - - -
דנה נוייפלד: צריך הנמקה לסירוב.
אורן לביאן: אבל צריך לבדוק לפני שמסרבים.
אורן לביאן: לפני שמסרבים צריך לבוא ולהיכנס לבדיקה, אני לא יכול סתם להגיד לא.
אורן לביאן: אני חייב לבדוק את זה.
כרמל שאמה-הכהן: אתם אומרים שזה יותר מורכב.
אורן לביאן: נכון, אנחנו פה מבקשים לא להגביל בזמן.
נתי ביאלסטוק: פה מדובר בשירותים הרבה יותר מורכבים עם סיכון גם הרבה יותר גבוה גם לציבור וגם לחברה.
נתי ביאלסטוק: לא מדובר בהפצה, מדובר פה בייצור.
נתי ביאלסטוק: לא רק בזה שלוקחים ממישהו אחר, שעיקר הסיכון אצלו ואתה רק אורז ומעביר הלאה אלא אילו שירותים שיכול להיות שמרבית הסיכון נמצא בחברת הבת וצריך גם לשמור עליה.
אורן לביאן: למשל בשירותי סליקת ניירות ערך יש סיכונים תפעוליים לא קטנים.
אורן לביאן: פה באמת הבקשה היא להותיר את זה על כנו.
יואל נוה: אנחנו נגיע הרי עוד לסעיף שבו מתבקשת הסמכות לאשר מניין של דירקטורים בחברה הבת שעומדים בקריטריונים כאלה ואחרים, זו סמכות שקיימת גם לגבי תאגידים בנקאיים בבנק ישראל, נושא משרה וכל מה שקשור בזה, ואין לנו התנגדות כמובן.
יואל נוה: בסופו של יום, מצד אחד מתוארות פה מערכות של יחסי אמון והבנה, ומצד שני, הגישה שמגולמת בהצעת החוק הזו ובהתנגדות של חברי מהממשלה היא גישה של חשדנות קיצונית כלפי מי יודע מה, איזה תככים ואיזה מזימות יוזמים בבנק הדואר או בחברת הדואר, שהיא בסופו של יום חברה ממשלתית שהמינוי של הדירקטורים בה נעשה על-ידי אותם שרים ועוד אושר על-ידי המפקח, על פי הסמכויות שלו, ומישהו פה שהוא גונב סוסים בצורה – צריך להבין שסמכויות הפיקוח הן מלאות, הן כמה שיותר גדולות כמו שמקובל בבנק ישראל.
יואל נוה: בסוף זה לא איזה גוף שפועל בחלל ריק.
יואל נוה: יש עליו אחריות כבדה, זה נכון, הוא אמור להתנהל בממשל תאגידי מתוקן על פי הצעת החוק הזו, במקומות האלה צריך גם אישור של חברת האם או של דירקטוריון חברת האם ולכן אני חושב שהאיזונים פה הם מספיקים.
יואל נוה: בסופו של יום יש מטרות לחוק הזה וצריך להשיג אותן.
יואל נוה: כדי להשיג אותן לא יהיה נכון כל היום להשקיע את כל האנרגיה הניהולית בחברה הזאת להשגת האישורים ובהתמודדות כזו.
יואל נוה: צריך להביא את העסקים האלה, לפתח אותם ולתת את השירותים לציבור.
יואל נוה: לכן אנחנו חושבים שגם בסעיף הזה המנגנון שהצעת, אדוני היושב-ראש, הוא המנגנון הראוי והנכון.
יואל נוה: לטעמנו, אם היה אפשר להסתפק בהיתר זה היה עדיף, אבל אם כבר צריך עוד אישור ספציפי אז הוא צריך להיות בסיטואציה הזו.
קריאה: ואם רוצים לשנות את ההיתר?
אורן לביאן: בגלל זה אני לא מבין את הטיעון הזה של ההיתר.
ברוריה מנדלסון: אני לא כל כך מבינה את הטיעון תמיד של ההיתר.
ברוריה מנדלסון: ההיתר יינתן כמה חודשים אחרי כניסת החוק לתוקף, אבל אחר כך תגידו מה השירותים, מה יקרה אחר כך.
אורן לביאן: אחרי שלוש שנים תרצו להוסיף שירותים.
יואל נוה: תשנו אותו, תמיד, זו סמכותכם.
ברוריה מנדלסון: אז בדיוק פה צריך את אישור השרים.
אורן לביאן: אנחנו משנים את ההיתר בנושא השירותים בדרך כלל, לפחות היום, לפי בקשות שלכם.
נתי ביאלסטוק: אני חוזר ואומר, פה מדובר בשירותים שמרכיב הסיכון לציבור ולבנק גבוה יותר מאשר קודם.
נתי ביאלסטוק: שם הם רק מפיצים ועיקר הסיכון נמצא על גורם אחר.
נתי ביאלסטוק: אני עוד לא יודע להגיד לך מהם השירותים האלה כי עוד לא הוגש לי שום שירות לאישור.
נתי ביאלסטוק: לכן אנחנו מבקשים שפה, בגלל רמת הסיכון הגבוהה יותר, גם רמת האישור תהיה חמור יותר.
יונה גוטשטיין: שאלתם מה יהיה בהיתר אז כדי להיות קונקרטיים אנחנו ניקח את אותן סמכויות שאתם מאשרים לנו ונבקש שיהיו סוגי פעילויות וסעיף סל.
יונה גוטשטיין: כמובן שלסעיף סל אין לנו בעיה שבהיתר תרשמו שאתם רוצים אישורים נוספים ויש לכם את הסמכות.
יונה גוטשטיין: עוד פעם, אנחנו מנסים לייצר את המנגנון ואני חושבת שיש פה גם התייחסות, אנחנו חיים בתוך עולם, אנחנו חיים בעולם תחרותי, אנחנו עושים שיתופי פעולה עם גופים, ברגע שיודעים שהמנגנון שלנו משולש הכוח התחרותי שלנו נופל מאוד.
יונה גוטשטיין: אנחנו חיים בעולם הזה, לא בעולם אחר.
יונה גוטשטיין: כל גוף, ואני מכירה את זה גם מהגופים הפיננסיים, כל גוף שרוצה לשתף אתנו פעולה, לאפשר לנו שירות פיננסי, שמבין שמעבר לזה שמותר לנו לעשות את זה בערך לפי ההיתר אנחנו צריכים לעבור עוד מנגנונים, אנחנו פשוט לא נצליח לעשות הרבה דברים.
יונה גוטשטיין: נכון שהיום שיתוף הפעולה הוא מצוין והלוואי שזה ימשיך כך וכולנו נהיה שמחים, אבל בסופו של דבר, באופן מבני, גוף צריך לעבוד לפי מתחם סמכויות.
נתי ביאלסטוק: אני לא מסכים עם מה שאת אומרת.
נתי ביאלסטוק: אני פשוט לא מסכים עם כל הניתוח לעניין התחרות אבל אני לא רוצה להיכנס לדיון הזה כאן כי חבל על זמנם של המשתתפים.
אורן לביאן: לגופם של דברים תבקשו בהיתר, אנחנו נשקול.
נתי ביאלסטוק: כמובן שככל שסמכות אחר כך תהיה חלשה יותר מבחינתנו אז כנראה שההיתר יהיה מצומצם יותר או מצמצם יותר.
נתי ביאלסטוק: שיהיה ברור העניין הזה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נעשה את אותו מנגנון רק נאריך אותו ל-90 ימים בסעיף (8).
כרמל שאמה-הכהן: סעיף (8) אושר.
כרמל שאמה-הכהן: נא להקריא סעיף (9).
דנה נוייפלד: אני רוצה להבהיר שאנחנו מבקשים גם לעניין האישור פה וגם לעניין הקודם שיכנס להחלטת הוועדה שזה צריך להיות מנגנון של מלוא המידע, בדומה למה שקיים היום בחוק התקשורת.
דנה נוייפלד: אנחנו ננסח את הסעיף של האישור.
כרמל שאמה-הכהן: לא הבנתי במה מדובר.
נתי ביאלסטוק: שמלוא המידע הועבר.
רועי ברית: אם אתה מבקש מידע נוסף זה מאריך את פרק הזמן שניתן.
דנה נוייפלד: האישור צריך להינתן רק אחרי שיש את מלוא המידע אז אם אנחנו מבקשים מידע נוסף - - -
הרצל בר-מג: אבל אז צריך להגביל את פרק הזמן שבו הם רשאים לבקש מידע נוסף כי הם עלולים לחכות 90 יום ואז לבקש.
נתי ביאלסטוק: אבל זה במסגרת הימים האלה.
רועי ברית: התחלת עם הבקשה, לקח לך זמן ואתה מגלה שחסר לך מידע.
הרצל בר-מג: שיבקשו מידע נוסף תוך שבוע או תוך כמה ימים.
נתי ביאלסטוק: לא, אני לא יכול לדעת, אני נורא מצטער.
דנה נוייפלד: ואם אני לא יודעת שאצטרך מידע נוסף?
כרמל שאמה-הכהן: אם יש מידע מהותי חסר וחסרונו הורגש רק בסוף ובאמת לא יכולתם לבקש אותו בהתחלה או לא היה ברור מלכתחילה שהוא חסר אז זו סיבה טובה לסרב.
דנה נויפלד: אנחנו לא רוצים לסרב, אנחנו פשוט לא רוצים שזה יבוא בחישוב בימים.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אם היה ברור שנתון חסר מלכתחילה וביקשתם אותו רק ביום האחרון?
נתי ביאלסטוק: ואם קיבלנו את הנתון רק ביום האחרון?
כרמל שאמה-הכהן: כל השאלה מתי הסבירות שיכולת לשים לב שהמידע הזה חסר ומתי ביקשת מהם.
כרמל שאמה-הכהן: זה השילוב של הדברים.
נתי ביאלסטוק: יש לי 60 ימים לפעול, אני רוצה שהם יספרו בתנאי שהתקבל מידע מלא.
דנה נוייפלד: ומרגע שיתקבל מידע מלא.
כרמל שאמה-הכהן: זה מייתר את כל מה שעשינו פה.
דנה נוייפלד: למה?
כרמל שאמה-הכהן: כי "מידע מלא" משאיר את זה פתוח, תבקשי מהם איזה נתון שולי ביום האחרון וקיבלת ארכה.
אורן לביאן: בפער הזה בין לא לרשום "מידע מלא" להשאיר את זה ככה - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל הזכות היא שלכם בסופו של דבר.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא מבין, זה לא איזה גורם שלישי פה שמכריע, אתם מכריעים.
כרמל שאמה-הכהן: אם משהו חסר והוא באמת חסר ולא יכולתם לדעת שהוא חסר מהיום הראשון שהונחה הבקשה - - -
נתי ביאלסטוק: אז אנחנו נצטרך לסרב מחמת זה שאין לנו מידע מלא.
כרמל שאמה-הכהן: כן, ולנמק.
נתי ביאלסטוק: הנימוק יהיה שאין לי מידע מלא.
דנה נוייפלד: בסדר.
דנה נוייפלד: אם ההבנה היא שככל שיש מידע חסר אנחנו מסרבים וזה מפסיק את שעון הזמן.
כרמל שאמה-הכהן: אם יש מידע חסר.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, אני אומר את זה לפרוטוקול ושיהיה ברור: אם יש מידע חסר המבחן של היכולת לסרב בגין אותו מידע חסר הוא מתי סביר שאתם צריכים הייתם לשים לב שהוא חסר ומתי ביקשתם מהצד השני להשלים אותו.
כרמל שאמה-הכהן: זה ברור מאוד.
כרמל שאמה-הכהן: אף אחד לא מבקש מכם לעשות משהו שאתם לא מסוגלים, לקבוע עמדה נחרצת עם מידע מהותי שחסר.
אורן לביאן: בסדר.
נתי ביאלסטוק: אז נצמצמם עוד יותר את ההיתר.
כרמל שאמה-הכהן: ההנחה היא שהם לא יחסירו מידע, למה שהם יחסירו?
דנה נוייפלד: זה לא חייב להיות – לפעמים הם לא יודעים מה אנחנו רוצים לבדוק, אנחנו תוך כדי מתגלגלים ורואים מה נדרש.
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, אז אתם פונים אליהם והם יבינו את זה.
ברוריה מנדלסון: בחקיקה זה דבר מאוד מקובל לכתוב "מידע מלא", זה כתוב גם בחוק התקשורת, גם בתקנות שאושרו פה של ועדת חריגים.
ברוריה מנדלסון: אנחנו תמיד כותבים שמניין הימים מתחיל מרגע שקיבלנו את מלוא המידע אז לפחות נשתמש באותה טרמינולוגיה של "מידע מלא".
אתי בנדלר: אני ביקשתי שילכו להביא לי את הנוסח של חוק - - -
יואל נוה: מה זה "מלוא המידע"?
יואל נוה: "מלוא המידע" זה דבר שהוא לא מוגדר, הוא לדעתכם לא המידע.
דנה נויפלד: אפשר לבקש להביא את הנוסח המקורי.
אתי בנדלר: ביקשתי.
דנה נוייפלד: לא, לא מהבחינה הזאת.
דנה נוייפלד: פשוט אנחנו נמצאים פה בלחץ של זמן אז אנחנו ננסה לעשות חשיבה לגבי הנוסח שיוצע ואם תהיה בעיה אז - - - ?
כרמל שאמה-הכהן: מה את אומרת לי?
דנה נוייפלד: כי כבר הצבעתם על הסעיף ההוא, בגלל זה הייתי אומרת שהייתי מבקשת שלא תצביע אבל כבר הצבעתם על הסעיף הקודם אז אנחנו יכולים לבוא בישיבה הבאה ולהציע נוסח אם זה מקובל.
אורן לביאן: לסעיפים (7) ו(8).
דנה נוייפלד: (7) כבר הצביעו.
כרמל שאמה-הכהן: בינתיים השארנו את זה כך, תמיד נוכל להוסיף סעיף שמגדיר.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף (9).
כרמל שאמה-הכהן: הסבר כבר שמענו.
ששי שילה: אני רק רוצה הערה לפרוטוקול, אני רוצה לומר דבר אחד, אנחנו מבינים את המטרות החברתיות וכו' אבל עלול גם להיווצר פה איזשהו מצב – וזה צריך להיות ברור – שנכפה על החברה לבצע פעילות שהיא לא פעילות כלכלית.
ששי שילה: יכולה להיכפות כאן על החברה פעילות שהיא לא כלכלית, החברה תצטרך לסבסד אותה ולחברה לא יהיה say.
ששי שילה: אז התייעצות זה בסדר, אבל זו רק התייעצות, זה לא אישור ולא הסכמה, זו התייעצות.
ששי שילה: החברה תגיד את דעתה אבל עדיין השרים יכולים לכפות את דעתם ואת רצונם.
כרמל שאמה-הכהן: אתה מדבר על הסעיף הזה?
ששי שילה: כן.
כרמל שאמה-הכהן: אז זו לא סתם הערה לפרוטוקול.
ששי שילה: לא, אני מדבר על הסעיף הספציפי הזה.
ברוריה מנדלסון: לעניין הזה נשיב שההחלטה של השרים, כמו כל החלטה מינהלית, חייבת להיות סבירה.
ברוריה מנדלסון: יש להם את כל הכלים שעומדים לרשותם.
ברוריה מנדלסון: ככל שההחלטה תהיה קיצונית ולא סבירה, ברור שאם יהיו פה איזה שהן עלויות עתק שעלולות לפגוע בחברה אז ההחלטה היא לא סבירה.
ברוריה מנדלסון: זה שיהיו עלויות – יכול להיות שיהיו עלויות, זו כל המשמעות.
ששי שילה: עסקית.
נתי ביאלסטוק: זה בדיוק הסעיף שבו השרים יבואו וידרשו לצורך העניין לפתוח סניף של בנק הדואר במקום שכנראה כלכלית לחברת הדואר לא משתלם.
נתי ביאלסטוק: זה בדיוק אותו סעיף.
נתי ביאלסטוק: למה לא משתלם?
נתי ביאלסטוק: מכיוון שהפעילות שם דלה, מכיוון שהתושבים שם לא בעלי אמצעים.
נתי ביאלסטוק: כל מיני סיבות שכנראה אף אחד אחר לא היה פותח שם בנק אלא אם השרים היו מורים על כך.
נתי ביאלסטוק: זה אחד הצעדים החברתיים ביותר שיש בחוק הזה ואי אפשר לוותר עליו בעינינו.
הרצל בר-מג: זאת, אגב, דוגמה ממש לא טובה משום שברישיון שלנו כתוב איפה אנחנו צריכים להחזיק יחידות דואר לרבות אותן יחידות שהן לא רווחיות והרישיון גם לא מאפשר לנו להזיז אותן היום, לאחד אותן, למזג או לסגור חלק מהן.
הרצל בר-מג: אז עכשיו, בדלת האחורית עם החוק, אפשר יהיה לתת לנו הנחיות לפתוח סניפים בכל מקום.
נתי ביאלסטוק: תוכל לפתוח סניף בנק דואר בלי סניף דואר, מה אתה רוצה שאני אגיד לך?
נתי ביאלסטוק: זו לא דלת אחורית.
נתי ביאלסטוק: לתת שם שירות מסוג מסוים.
הרצל בר-מג: אני רק אומר שזה ממחיש את מה שהיושב-ראש אמר.
כרמל שאמה-הכהן: אם יש פה חשש כזה אז נעשה כך: החליט השר בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכלכלה, אוקיי?
כרמל שאמה-הכהן: ואז יש עוד מנגנון, שלא יכפו עליהם.
ברוריה מנדלסון: למה צריך את אישור ועדת הכלכלה?
דנה נוייפלד: אנחנו מדברים פה על שירותים פרטניים, על נושאים מאוד מקצועיים, לבוא ולקבל אישור למתן שירותים זה רק יעכב אותם עוד יותר.
כרמל שאמה-הכהן: אני רואה שהם חוששים מזה.
ששי שילה: לא, זו יוזמה שלכם, זו לא יוזמה שלנו.
ברוריה מנדלסון: זה יעכב אותנו.
דנה נויפלד: אוקיי, אז בואו ניקח את הדיון אחורה ונגיד כך - - -
ברוריה מנדלסון: לא אישרה הוועדה תוך 60 יום.
דנה נוייפלד: נכון.
דנה נוייפלד: אפשר גם פה לשים סד זמנים?
נתי ביאלסטוק: לא התקיים דיון בוועדה תוך 90 יום.
אתי בנדלר: אני מאוד מבקשת, אדוני היושב-ראש, להימנע מזה.
אתי בנדלר: זו החלטה עקרונית לגבי כל ועדות הכנסת, אנחנו מתנגדים לכך באופן קונסיסטנטי ועקבי.
אתי בנדלר: כידוע, קביעת סדר-היום היא בידי יושב-ראש הוועדה ואם יושב-ראש הוועדה לא רוצה לאשר משהו מסוים, הדבר הנוח ביותר הוא שהוא פשוט לא יקבע את זה לדיון ואז יראו את הוועדה כאילו אישרה, או ההפך.
אתי בנדלר: אנחנו חושבים שזה לא ראוי להשאיר את זה בצורה כזו ולא ראוי לקבוע דבר כזה.
אתי בנדלר: הממשלה רוצה להכניס את זה כבר הרבה מאוד זמן לגבי ועדות הכנסת ובאופן עקבי הכנסת התנגדה לכך.
נתי ביאלסטוק: למה זה ראוי כשהממשלה צריכה להיות נתונה במצב כזה וזה לא ראוי כשזה הכנסת?
אתי בנדלר: אנחנו יכולים לנהל לגבי זה ויכוח, עדיין, הממשלה היא מנגנון בירוקרטי, זה שונה לחלוטין אבל זה כבר במסגרת היחסים שבין הכנסת והממשלה.
אתי בנדלר: אני חושבת שלא ראוי לעורר כאן את הדיון.
נתי ביאלסטוק: אני מסכים אתך שלא ראוי לעורר כאן
נתי ביאלסטוק: את הדיון אבל אני חושב שזה מיותר להביא את זה לאישור הוועדה כי אלו עניינים מאוד פרטניים, מאוד מקצועיים, מאוד ספציפיים.
נתי ביאלסטוק: ואת יודעת מה?
נתי ביאלסטוק: לא הייתי רוצה גם להעמיד את חברי הוועדה בדילמה שנוצרת כתוצאה מהדבר הזה.
אורן לביאן: זה לא לפתוח סניף, זה יכול להיות קשור למשל למתן שירות.
נתי ביאלסטוק: נתתי את זה כדוגמה.
דנה נוייפלד: סניף זה לא כי מדובר בשירות פיננסי.
אורן לביאן: למשל אם יהיה באזור מסוים סניף דואר או סוכנות שלא נותנת את כל השירותים ויהיה אפשר להגיד להם: תשמעו, את השירות הזה תתנו.