GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נחום לנגנטל: ניצב רז אמר שיש לו התנגדות עקרונית לנושא, בגלל החיכוך הנוסף שיהיה בין השוטר לבין האזרח.
נחום לנגנטל: ניצב רז הציע שעל הדוח יצוין מספר טלפון של משרד התחבורה ושכל אדם שיחפוץ לדעת מה הניקוד של אותה עבירה, שיתקשר לאותו מספר.
אברהם פורז: מה זה חשוב לך העניין של הנקודות?
אתי בנדלר: אתה מטיל על אדם עונש והוא לא יודע מה העונש.
נחום לנגנטל: אמרתי לניצב יעקב רז שלדאבוני מי שרוצה להשיג את משרד התחבורה בטלפון, ובייחוד את המכון הישראלי לתחבורה, צריך לקחת בין שבוע לעשרה ימים חופשה, על מנת שהוא יוכל להשיג את המידע הזה בטלפון.
נחום לנגנטל: מאחר שזה יהיה גם דבר וולונטרי של משרד התחבורה, ואני מכיר את השירות במשרד התחבורה, שלדאבוני הרפורמה בשירות שם נקטעה, זה בלתי אפשרי.
נחום לנגנטל: רק בשבוע שעבר התקשר אליי אלי גולדשמידט, לשעבר חבר הכנסת, שפעם היו לו קשרים במערכת השלטונית וכנראה היום פחות, כדי שאני אעשה לו טובה ואולי עם הקשרים שלי אני אוכל לברר לו מה קורה עם הרפורטים של הבת שלו שנמצאת בחוץ לארץ, כי כבר שלושה ימים הוא עוסק בדבר הזה.
נחום לנגנטל: אמר לי ניצב רז, ובצדק, שזו חובה של המשטרה ושאני לא צריך להטיל את זה על משרד התחבורה.
נחום לנגנטל: אותי מעניין רק האזרח ולכן אמרתי לניצב רז שאני בוודאי לא יכול לוותר על העניין הזה ומאחר שזה רק בקריאה טרומית אני מציע לאשר את ההצעה כפי שהיא ולאחר שההצעה תאושר בקריאה ראשונה אנחנו נשב עם המשטרה ואם לניצב רז יהיה פתרון טוב יותר ממה שאני כרגע מציע, בין קריאה ראשונה לקריאה שניה נוכל לשנות.
רפ”ק ניבה רפאלי: ניצב רז אמר בצדק לחבר הכנסת לנגנטל שמבחינת החוק הנושא הזה הוא באחריות משרד התחבורה.
רפ”ק ניבה רפאלי: אם למשרד התחבורה יש קשיים ביישום, רוצים לגלגל את זה על המשטרה.
רפ”ק ניבה רפאלי: גם לנו יש קשיים ליישם את הנושא הזה.
אברהם פורז: כשהשוטר רושם דוח הוא רושם גם את מספר התקנה ואת סכום הקנס.
אברהם פורז: הוא כנראה מעתיק את זה מאיזשהו מקום.
אברהם פורז: אם בתוך אותה טבלה שממנה הוא מעתיק יהיה כתוב גם מספר הנקודות, הוא יוכל לכתוב גם את מספר הנקודות.
אברהם פורז: זה כמובן יחייב אתכם להוציא קלסרים חדשים לכל השוטרים.
רפ”ק ניבה רפאלי: יש שתי דרכים לרישום דוח.
רפ”ק ניבה רפאלי: הדרך האחת היא ששוטר רושם דוח לאזרח.
רפ”ק ניבה רפאלי: יש לו חוברת חנ"א – חוברת נוסחי אישום, שאפשר להוסיף לה את העניין של הנקודות.
אברהם פורז: אם כך מה הבעיה?
רפ”ק ניבה רפאלי: מדובר במערכת שמונה בין 12 ל-15 אלף שוטרים שיש להם את החוברת הזאת.
אברהם פורז: אנחנו יכולים לתת לכם זמן להיערך, נניח שזה יתחיל רק בעוד שנה.
סנ”צ אלי ארוסי: לא מדובר רק בהיערכות חד פעמית.
רפ”ק ניבה רפאלי: אם יהיה תיקון בשיטת הניקוד בחוק, בכל פעם יצטרכו לשנות.
אברהם פורז: יכול להיות גם תיקון בתקנות וגם אז צריך להוציא חוברת.
רפ”ק ניבה רפאלי: נכון, אבל אני לא מדברת על הוצאה של חוברת, אלא על המנגנון של ההטמעה ושל ההעברה עד לאחרון השוטרים.
רפ”ק ניבה רפאלי: בדבר הזה יש לנו קשיים.
רפ”ק ניבה רפאלי: השיטה השניה לרישום דוח הוא דוחות אוטומטיים שנשלחים על ידי המחשב.
רפ”ק ניבה רפאלי: הכוונה לדוחות של מצלמות.
רפ”ק ניבה רפאלי: בדוחות הללו צריך לעשות שינוי של תכנות במחשב.
רפ”ק ניבה רפאלי: באוקטובר 2001 עומדת להיכנס לניסוי מערכת מחשוב חדשה.
רפ”ק ניבה רפאלי: יש הסכמה עם רפא"ל, שבחצי השנה הראשונה שהמערכת תהיה מבצעית, לא ייעשו בה שום שינויים.
רפ”ק ניבה רפאלי: המערכת אפילו לא נכנסה לניסוי ואין לנו הערכה מתי המערכת תיכנס לפעול בצורה מבצעית.
רפ”ק ניבה רפאלי: אני חושבת שיותר קל לתת כסף למשרד התחבורה שיעשה מענה קולי.
סנ”צ אלי ארוסי: הרעיון המקורי שלי היה להפעיל מענה קולי ואז כל אזרח יוכל להקיש את מספר העבירה ולקבל את מספר הנקודות.
סנ”צ אלי ארוסי: מדובר בהוצאה חד פעמית די גדולה, אבל בעתיד העדכון יהיה מיידי.
סנ”צ אלי ארוסי: כך אפשר יהיה להקל על משרד התחבורה ויהיו אליהם פחות טלפונים.
אברהם פורז: אני מציע שכרגע נאשר את הצעת החוק לקריאה ראשונה ולהחליט שהחוק ייכנס לתוקפו בעוד שנתיים.
נחום לנגנטל: אני לא מציע להתחייב על כך.
אברהם פורז: זה לצורך קריאה ראשונה.
אברהם פורז: אני מציע שהחוק ייכנס לתוקפו בעוד שנתיים, על מנת לאפשר למשטרה להכניס את זה למחשב, לדבר עם רפא"ל, להטמיע את זה אצל השוטרים וכו'.
אתי בנדלר: צריך לקבל הערכה תקציבית לכך.
רפ”ק ניבה רפאלי: אנחנו לא יכולים להעריך כרגע עלות.
אברהם פורז: נציג האוצר צריך לתת הערכה תקציבית.
אברהם פורז: לדעת המציע אין עלות תקציבית.
אברהם פורז: ממילא אחת לכמה זמן צריך לתקן את החוברות לשוטרים, כי שיעורי הקנס משתנים והעבירות משתנות.
אברהם פורז: מידי פעם מוציאים מהדורה חדשה של חוברות.
אברהם פורז: מידי פעם גם מוציאים טפסים חדשים ואפשר להוסיף שדה.
רפ”ק ניבה רפאלי: התכנות של המחשב עולה הרבה כסף.
אברהם פורז: אחת לכמה זמן מעדכנים ממילא את המחשב.
אברהם פורז: לכן נתנו שנתיים זמן, על מנת שבעוד שנתיים, כשהמחשב יעבוד, והטפסים יתעדכנו והחוברות יודפסו, אז אפשר יהיה לעשות את זה.
אברהם פורז: לדעת המציע אין עלות ואת ההערכה התקציבית של משרד האוצר אני מבקש לקבל תוך עשרה ימים.
רחל גוטליב: כיוון שלא הגענו להסכמה לא עם חבר הכנסת לנגנטל ולא עם משרד התחבורה לגבי הרעיון, שבעיניי נראה נכון, של מענה קולי, שאומנם עולה כסף, אבל לא מטריח את השוטרים, אינו פותח פתח לטעויות - -
אברהם פורז: אם תשכנעו אותי ואת חבר הכנסת לנגנטל אחרי הקריאה הראשונה שמצאתם פתרון אלטרנטיבי בדמות מענה קולי, אנחנו נהיה פתוחים לקבל כל רעיון.
אברהם פורז: אני מציע לומר שהשר לביטחון פנים, באישור ועדת הכלכלה, יהיה רשאי לקבוע דרכים חלופיות למסירת המידע.
רחל גוטליב: מדוע השר לביטחון פנים ולא שר התחבורה?
אברהם פורז: מי שנותן את הדוח יגיד כמה נקודות.
אתי בנדלר: אני מציעה שזה יהיה השר לביטחון פנים בהתייעצות עם שר התחבורה.
אברהם פורז: - - - - - - -
אברהם פורז: על סדר היום בקשה לאישור כללי רשות שדות התעופה.
צביה בלאו: מדובר בכללי רשות שדות התעופה (תנועה בשטח המבצעי בנתב"ג).
צביה בלאו: רשות שדות התעופה מוסמכת לקבוע כללים לפיקוח, לניהול ולהפעלה של שדות התעופה.
צביה בלאו: מטרת הכללים האלה היא הסדרת התנועה בשטח המבצעי בנתב"ג והן באות להגביר את הבטיחות של התנועה ואת התיאום בין כלי טיס, כלי רכב וכלים תפעוליים.
צביה בלאו: "שטח מבצעי" הוא כל שטח למעט בית הנתיבות, כלומר, המסלולים, רחבות החניה וכו'.
אברהם פורז: השטח המבצעי כולל את המקומות של החנייה הרגילה של הנוסעים?
צביה בלאו: זה מוגדר כשטח בנמל למעט בית הנתיבות.
צביה בלאו: הכניסה אל השטח הזה נאסרה על הציבור הרחב.
אברהם פורז: אם כך, ההגדרה של "שטח מבצעי" אינה נכונה.
צביה בלאו: ההגדרה הזאת כתובה בכללים עצמם.
אברהם פורז: זו הגדרה לא נכונה, כי לפי זה כל מגרשי החנייה הרגילים הם כביכול חלק מהשטח המבצעי.
רפ"ק ניבה רפאלי: ההגדרה מסייגת את השטחים שאינם שטח מבצעי.
רפ"ק ניבה רפאלי: בהגדרה הכתובה בכללים נאמר: "שטח מבצעי" – "שטח בנמל, למעט בית הנתיבות, שהכניסה אליו נאסרה לציבור הרחב בהוראת המנהל, והכולל בין היתר את המסלולים, רחבות החניה לכלי טיס, רחבות חניה וחניונים לרכב שירות והשטח המיועד לעיבוד חקלאי".
צביה בלאו: מטרת התקנות האלה היא להגביר את הבטיחות והתיקונים הם תיקונים טכניים.
צביה בלאו: נוספה הגדרה של סימון "עצור" על הכביש – פס אדום וקו קטעים אדום-לבן.
אברהם פורז: מי שעובר על זה, זה בגדר עבירות תעבורה?
צביה בלאו: תוקנה הגדרת רכב שירות ובמקום המילים "או מכונה ניידת" יבוא "מכונה ניידת או רכב תפעולי".
אברהם פורז: יש הגדרה של רכב תפעולי?
צביה בלאו: לא.
אברהם פורז: אם כך צריך להוסיף את ההגדרה הזאת.
צביה בלאו: אפשר להגדיר רכב תפעולי כרכב המשמש לצורך תפעול כלי הטיס.
צביה בלאו: נוסף תיקון נוסף לגבי זכות קדימה לכלי טיס שהנוהג ברכב יעצור בקו קטעים אדום-לבן ויוודא כי הצומת פנוי למעבר.
צביה בלאו: זה כדי למנוע התנגשות בין כלי טיס לכלי תפעולי.
צביה בלאו: מועצת רשות שדות התעופה אישרה את תיקון הכללים, כך גם משרד המשפטים.
אברהם פורז: מה זה "אזור המסומן בפס אדום"?
לאה ורון: מה ההגדרה לרכב תפעולי?
צביה בלאו: אנחנו נכתוב שזה רכב המיועד לטיפול בכלי טיס.
אברהם פורז: אני מציע לכתוב שמטרת כלי הרכב הזה הוא מתן שירות לכלי הטיס.
ציון מזרחי: כלי רכב אלה מוגדרים בתקנות התעבורה כרכב עבודה ואזור ההפעלה שלהם הוא אזור התפעולי – שדות התעופה או כל אזור אחר.
אברהם פורז: בהגדרה של "פס אדום" נאמר: "קו סימון בצבע אדום התוחם אזור המיועד לעבודה בסמוך למטוס".
יאיר גנות: ברחבות החנייה של המטוסים תחומים אזורי פעילות ספציפיים.
אברהם פורז: אם נאמר:
אברהם פורז: לא ייכנס אדם לאזור המסומן בפס אדום אלא ברכב שירות, זה אומר שאסור להיכנס ברגל?
צביה בלאו: אלא בתיאום עם מגדל הפיקוח.
אברהם פורז: זה לא כתוב פה.
צביה בלאו: זה כתוב בהמשך הכללים.
אברהם פורז: אם לא, גם נוסע שעובר למטוס והוא בתוך הקטע האדום, עובר עבירה, כי הוא נכנס לשטח האדום כשהוא לא ברכב שירות.
אברהם פורז: אומנם לא העמידו אף אחד לדין בגין זה, אבל צריך שיהיה איזשהו היגיון.
יאיר גנות: אדם יורד מהמטוס לתוך הפס האדום כשכלי הטיס כבר כיבה מנועים.
אברהם פורז: כתוב שלא ייכנס אדם לאזור המסומן בפס אדום.
אברהם פורז: לפי זה, כל מי שיורד ממטוס ברגל, בדרכו לאוטובוס הוא עובר עבירה, כי הוא נכנס ברגל לאזור המסומן בפס אדום.
צביה בלאו: יש כלל מסוים שמסדיר את זה במפורש ושאומר שתנועת רכב והולכי רגל בשטח המבצעי תיעשה על פי דיני התעבורה ועל פי התמרורים, אלא אם הורו אחרת מפקח על התנועה האווירית, מרכז התיאום או מכוון המטוסים.
אברהם פורז: אני קורא תקנה שאתם מביאים לאישורנו.
אברהם פורז: אני יודע שבסוף לא אוכפים את זה ולא קורה כלום, אבל כתוב:
אברהם פורז: לא ייכנס אדם לאזור המסומן בפס אדום, אלא ברכב שירות.
אברהם פורז: במילים אחרות, כל נוסע שיורד מהמטוס והולך ברגל לאוטובוס, עובר עבירה.
אברהם פורז: אז אולי תכתבו למעט נוסעים בדרכם למטוס וממנו.
סנ"צ שוקי קוסקס: זה בהחלט נכון וצריך לנהוג כך.
צביה בלאו: אם זה מקובל על כולם, אני אתקן את זה.
רפ”ק ניבה רפאלי: קו אדום לבן זה תמרור שיש לו משמעות בתקנות התעבורה, כלומר אין עצירה.
רפ”ק ניבה רפאלי: בייחוד לאור זה שכתוב כאן שהתנועה תיעשה על פי דיני התעבורה, נראה לי לא בסדר שלקו אדום-לבן יהיה במקום אחד משמעות אחת ובמקום הזה משמעות שונה.
רפ”ק ניבה רפאלי: אני חושבת שכדאי להציע משהו שלא קיים בתקנות התעבורה האחרות.
יאיר גנות: זה סימון בינלאומי.
יאיר גנות: לא מדובר בקו אדום לבן, אלא מלבנים.
רפ”ק ניבה רפאלי: אם כך שיכתבו את ההגדרה כך שיהיה ברור שזה שונה.
יאיר גנות: נאמר בפירוש שזה קו קטעים אדום לבן.
אברהם פורז: אני מציע להכניס את המילים "המקובל בתעופה".
אברהם פורז: כך יהיה ברור שזה סימון לתעופה בלבד.
אברהם פורז: החלטה: כפוף לתיקונים שביקשנו, כללי רשות שדות התעופה (תנועה בשטח המבצעי בנמל התעופה בן-גוריון)(תיקון), התשס"א-2001, אושרו.
לאה ורון: אני מבקשת שגברת ראובני תעביר את הנוסח המתוקן לאישור היועצת המשפטית של הוועדה.
חוה ראובני: התקנה הזאת היתה על סדר היום בעבר.
חוה ראובני: כיום תקנות התעבורה מחייבות נהג מונית להסיע כל מי שמבקש, אלא אם יש לו סיבה סבירה.
חוה ראובני: מטרת התקנה הזאת לתת לנהג מונית אפשרות לסרב להסיע נוסע, אם הוא חושש לביטחונו.
אברהם פורז: נניח שקוראים לנוסע בשם שאופייני לערבי.
אברהם פורז: האם זה מאפשר לנהג המונית להגיד לו שהוא לא יוכל להסיע אותו?
חוה ראובני: צריך שיהיה חשד לביטחונו.
אברהם פורז: כאן לא נאמר שהוא לא רשאי להעלות נוסע, אלא שאם יש חשד לביטחונו הנהג רשאי לבקש להזדהות.
אברהם פורז: אם בעקבות הבקשה להזדהות החשד התגבר, האם מותר לנהג מונית לומר לו שבגלל חשד לביטחונו הוא משאיר את הנוסע בכביש?
אברהם פורז: אם כן, צריך לתקן תקנה אחרת.
חוה ראובני: לדעתי זה ייכנס לתוך הסיבה הסבירה שבגינה מותר לנהג לסרב להסיע נוסע.
חוה ראובני: נניח שהנוסע יוציא תעודת זהות כתומה.
אברהם פורז: אני מבקש ממך לקרוא את התקנה שמאפשרת לנהג מונית לא להעלות מישהו.
אתי בנדלר: תקנה 501 מדברת על חובה להסיע.
אתי בנדלר: (א) "בעל מונית או מי שהמונית בשליטתו לא יעשה בה כל שימוש זולת מתן שירות לציבור ויסיע בה כל נוסע המוכן לשלם עבור שכר ההסעה".
אתי בנדלר: (ב) "נהג המונית, בעל הרשיון וכל מי שפועל מטעמו לא יסרב בלי סיבה סבירה להסיע נוסע ומטענו".
אתי בנדלר: זה בעצם אומר שאם לנהג יש חשד לביטחונו, הוא רשאי לא להסיע נוסע.
אברהם פורז: האם ברגע שהאיש ערבי, ועל רקע המצב שיש עימות עם הפלסטינים, מותר לנהג להגיד שהוא חושש לביטחונו ולא להסיע?
נחום לנגנטל: מה זה יעזור שבן אדם יזדהה עם תעודת זהות?
חוה ראובני: אם הוא יוציא תעודת זהות כתומה למשל, הנהג רשאי לא להסיעו.
יצחק גאגולה: אם אדם רוצה לפגוע בנהג מונית הוא יכול לגנוב תעודת זהות או לעשות כל מיני תעלולים אחרים.
חוה ראובני: ברור שתמיד אפשר ואין מנעול שאי אפשר לפרוץ אותו.
חוה ראובני: אנחנו לא מדברים כאן במנעולים בלתי חדירים.
חוה ראובני: אנחנו מדברים מתוך ניסיון ובדרך כלל התקיפות של הנהגים נעשו על ידי נוסעים כשהם כבר בתוך המונית.
חוה ראובני: לכן אנחנו מבקשים לתת לנהג אפשרות לא להכניס למונית כל אחד.
אברהם פורז: יכול להיות שנקודת האיזון הנכונה, בהתחשב במצב הביטחוני הפגיע, לומר שנהג מונית רשאי לא להעלות נוסע אם יש לו חשד לביטחונו.
אתי בנדלר: האפשרות הזאת קיימת.
אברהם פורז: הדבר הכי גרוע בעיניי הוא שנהג המונית יבקש מנוסע להוציא תעודה ואז הוא יגיד לו שבגלל שהוא ערבי הוא לא יכול לעלות למונית.
אברהם פורז: עדיף לי שהוא לא יעלה אף אחד.
נחום לנגנטל: אם זה שמבקש לעלות למונית יוציא תעודת זהות כחולה שכתוב בה שקוראים לו ג'אבר אגרביה ממוסמוס, מה יגיד לו נהג המונית?
אברהם פורז: היו גם פיגועים של ערבים ישראלים.
חוה ראובני: השאלה היא מה מעורר חשד לביטחונו.
חוה ראובני: גם "חשד לביטחונו" צריך להתעורר, כדי לבקש בכלל להזדהות, כי אם אין לו חשד לביטחונו הוא לא יבקש להזדהות.
חוה ראובני: אז אם הוא מחופש, אז גם לא יבקשו ממנו להזדהות.
אברהם פריד: הוויכוח הזה לא חדש.
אברהם פריד: הסיבה לתקנות הללו היתה לתת ביטחון נוסף לנהג המונית, כי בעצם נהג המונית חייב להסיע כל נוסע.
אברהם פריד: היו הרבה מקרים שנהגי מונית נפגעו וכשבאנו אליהם בטענות על זה שהעלו את אותם נוסעים, הם אמרו שבעצם מחייבים אותם להסיע כל נוסע.
אברהם פריד: כל נהגי המוניות יוצאים לעבודה והם רוצים להסיע כל אדם, אבל צריך לאפשר להם – לפחות מבחינה פסיכולוגית – לא להסיע נוסעים כשיש משהו חשוד בעיניהם.
אברהם פריד: אין לנהגי המוניות שום עניין להוריד אדם בשם עבדאללה ולהעלות מישהו בשם מויש'לה.
אברהם פורז: לי ברור שנהגי המוניות צודקים, אבל הפתרון הזה הוא פתרון רע, כי הפתרון הזה עלול להביא לזה שנהגי מוניות יגידו שהם לא מעלים ערבים, אפילו ערבים ישראלים שיש להם תעודת זהות כחולה.
אברהם פורז: אני מציע לתקן את התקנה שלפיה נהג מונית לא יסרב בלי סיבה סבירה להסיע נוסע ולהוסיף שעל אף האמור בתקנת משנה (ב) רשאי נהג המונית לא להסיע נוסע אם יש לו חשש לביטחונו.
אתי בנדלר: כתוב שנהג המונית לא יסרב בלי סיבה סבירה, זאת אומרת שאם יש לו סיבה סבירה הוא לא חייב להסיע ובוודאי שאם יש לו חשש לביטחונו זו סיבה סבירה.
אתי בנדלר: אפשר לכתוב: בלי סיבה סבירה, לרבות חשד לביטחונו.
אברהם פורז: למרות ש"חשד לביטחונו" זו סיבה סבירה, אני רוצה להגיד את זה בצורה מפורשת.
אתי בנדלר: בתקנת משנה (ב) אפשר לכתוב: לרבות חשד לביטחונו.
אברהם פורז: אני לא רוצה שנהג המונית יבקש תעודות זהות וכו'.
אברהם פורז: אם האיש לא נראה לנהג המונית, הוא רשאי לא להסיעו.
אברהם פורז: תעודת זהות לא נותנת כלום, היא הרי לא תעודת יושר.
אברהם פריד: אם כך, בלי שנהג המונית יבקש מנוסע להזדהות, הוא רשאי לא להסיע אותו.
אברהם פורז: בהחלט, הרי זה מה שאתה מבקש.
אברהם פריד: זה בדיוק מה שאנחנו רוצים.
אברהם פריד: אפשר לסמוך על החושים של נהגי המוניות שהתחילו כבר לזהות נוסעים.
אברהם פריד: הפחד שלהם הוא בזה שיהיה אחד שירשום את המספר שלהם ויתלונן על כך שלא הסיעו אותו.
אברהם פריד: באמצעות התוספת הזאת נהג המונית יוכל לטעון שהוא נראה בעיניו חשוד.
אברהם פורז: מטרת התקנה היתה שלא יהיה מצב, כפי שקיים במציאות, שנהג מונית שואל את הנוסע לאן הוא רוצה להגיע ואם זה לא במסלול של הנהג הוא מסרב להסיע אותו.
אברהם פורז: מטרת התקנה היתה לחייב את נהג המונית לקחת את הנוסע ולא להגיד שזה רק אם זה בכיוון שלו.
אברהם פורז: אבל בתנאים הביטחוניים של ישראל יש גם שיקול אחר מעבר לטיב השירות.
אברהם פורז: ההנחה היא שנהג המונית מתפרנס מזה והוא רוצה להסיע נוסעים בשכר.
אברהם פורז: אם הוא מוותר על נוסע, סימן שהנוסע נראה לו חשוד.
אברהם פורז: אין לנו עדיין מוניות בריטיות עם זכוכית מגן וכו'.
אברהם פריד: יש כבר אישור לייבא את המוניות הללו גם ללא מערכת ABS.
אברהם פריד: היבואנים עדיין לא החליטו אם לייבא את המוניות הללו.
אתי בנדלר: האם לגבי תחבורה ציבורית אחרת יש תקנה מקבילה?
יפעת רווה: יש תקנה שמאפשרת לא להעלות.
אברהם פורז: לא ביקשו מאיתנו תקנה לגבי תחבורה ציבורית אחרת ולכן אנחנו מאשרים את תיקון התקנה באופן זה שאם לנהג המונית יש חשש לביטחונו הוא רשאי לא להעלות נוסע.
אברהם פורז: במדינה כמו שלנו, זה לדעתי האיזון הנכון.
אברהם פורז: תחילת התקנה הזאת תהיה מיד עם פרסומה.
אברהם פורז: בהנחה שהשר יסכים לתיקון, אנחנו מאשרים את התקנה בשינוי שהוחלט.
אברהם פורז: תקנות התעבורה (שינוי התוספת החמישית לפקודה), התשס"א-2001, בדבר מתן פרטים נוספים מרשות הרישוי לצורך גביית התשלומים בכביש חוצה ישראל
אברהם פורז: על סדר היום תקנות התעבורה (שינוי התוספת החמישית לפקודה).
אברהם פורז: מה ההסבר לשינוי?
חוה ראובני: מדובר בתקנה המיועדת לאפשר לשלוח חשבונות לנוסעים הנכנסים לכביש חוצה ישראל, כדי שיוכלו אחר כך להפעיל אמצעי גבייה לאלה ששלחו להם חשבונות ולא שילמו.
חוה ראובני: החברה המפעילה צריכה מידע על הרכב – קודם כל הם צריכים מידע כדי לזהות את הרכב שצולם נכנס לכביש וכן מידע על רכושו בתחום הרכב, כדי להפעיל את הסנקציה שהועמדה לרשותם בחוק כבישי אגרה, ולעכב חידוש רשיונות רכב.
חוה ראובני: אלה סנקציות קיימות.
חוה ראובני: כאן ענייננו במתן המידע מתוך מאגרי המידע של משרד התחבורה, כדי שיוכלו לממש את זה.
חוה ראובני: בזמנו זה כבר שולב בתוספת החמישית, שהיא תוספת שקובעת חריגים בחוק הגנת הפרטיות ומסמיכה את רשות הרישוי לתת לגורמים מסוימים מידע מתוך מאגרי המידע.
חוה ראובני: זה נעשה ברמה העקרונית לפני כארבע שנים.
חוה ראובני: כשעכשיו עובדים "ברחל בתך הקטנה", ומנסחים את החוזים, והכביש עומד להיפתח והמכוניות הראשונות צפויות לעלות עליו תוך כחצי שנה, יורדים לפרטים ומגלים שמה שכתבו בתוספת החמישית בעבר, לא מספיק.
חוה ראובני: היום מכינים את תוכנות המחשב שיעשו את העברות המידע, כותבים את החוזים ומתוך זה התגלה החסר.
חוה ראובני: לדוגמה, אחד הדברים הבולטים והמהותיים פה, למעט הפרטים המדויקים של המידע, שעל פי דרישת המדינה עצמה לא הזכיין מפעיל את הכביש, אלא חברת הפעלה שתהיה מטעמו.
חוה ראובני: התוספת החמישית מזכה את הזכיין במידע, אבל מי שצריך את המידע וישלח את החשבונות תהיה חברה הפעלה מטעם הזכיין.
חוה ראובני: צריך לתת זכות חוקית למפעיל הזה לקבל את המידע.
אברהם פורז: האם לפי המצב הקודם, אם הזכיין מקבל הסמכה אי אפשר שיגיד שמישהו מטעמו יקבל את המידע?
חוה ראובני: אני לא חושבת שאפשר להעביר את המידע הזה הלאה.
חוה ראובני: כשהתוספת נקבה בזכיין, אז זה הזכיין.
חוה ראובני: התוספת החמישית בנויה על שני טורים: טור אחד זה הגוף שלו יימסר המידע וטור ב' זה פרטי המידע שיימסר.
חוה ראובני: בפיסקה (1) אנחנו מוסיפים למעשה את מי שמפעיל מטעם הזכיין את כביש האגרה ומסמיכים על ידי זה את המפעיל בפועל לקבל את המידע.
נחום לנגנטל: ולכן הוספתם את המילים: "או מי שבידו זיכיון בר תוקף..."?
חוה ראובני: לא, זה עניין של ניסוח לאופציה הבאה של מנהרות הכרמל.
חוה ראובני: ברגע שדחפנו את העניין של המפעיל באמצע סעיף קיים, היה חסר לנו הזכיין בכביש מנהרות הכרמל.
נחום לנגנטל: אם כך, מה אתם מבקשים?
חוה ראובני: בפיסקה (1) אנחנו מבקשים להוסיף לתוספת החמישית, בגוף שלו יימסר המידע, גם את המפעיל מטעם בעל הזיכיון.
חוה ראובני: פרט (5) לתוספת החמישית, טור א', ייקרא כך לפי הצעתנו: "מי שבידו זיכיון בר תוקף להפעלת כביש אגרה לפי חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל), התשנ"ה-1995, ומי שמפעיל מטעמו את כביש האגרה או מי שבידו זיכיון בר תוקף להפעלת כביש אגרה לפי חוק כבישי אגרה (מנהרות הכרמל), התשנ"ה-1995".
חוה ראובני: פיסקה (2) עוסקת בהרחבת פרטי המידע שיימסרו.
חוה ראובני: זה הנוסח שעליו התמקחנו ולפניכם נמצא מה שהוסכם בסופו של דבר.
חוה ראובני: במקום מה שהיום קבוע יבוא: שם בעל הרכב, מספר זהותו ומענו, תאריך ושעת רישום הבעלות על שמו, בעלים של הרכב בתקופת החיוב.
חוה ראובני: השאילתות לא יבוצעו פר רכב, אלא פר תקופה – חודש אחורה – ולכן בתיאוריה ייתכן מצב שבו הרכב יחליף ידיים בתקופת חיוב אחת, שהיא לפי תקנות אכיפת התשלומים של כביש אגרה תקופה של חודש.
חוה ראובני: לכן אנחנו צריכים לשים את זה פה ברבים.
חוה ראובני: כמו כן יימסר מידע לגבי הבעלים של הרכב בתקופת החיוב, תאריכי ושעות רישום הבעלות על שמם, תאריך חידוש רשיון הרכב, סוג הרכב ומשקלו, שם היצרן וכל הפרטים הטכניים שנאמר לנו שזה חיוני כדי לאמת בדיוק את התמונה שצולמה מול הנתונים של הקובץ, כדי שלא תהיינה טעויות.
חוה ראובני: כמו כן תאריכי ושעות רישום גניבת ומציאת הרכב.
חוה ראובני: כמובן שאין לחייב בעל רכב רשום בנסיעה שעשה רכבו אחרי שנגנב.
חוה ראובני: החלק הבא הוא רשימת מספרי רישוי ויתר פרטי המידע ביחס לרכבים נוספים.
חוה ראובני: זה נועד לצורך עיכוב חידוש רשיון הנהיגה.
חוה ראובני: אם שלחו חשבון, הוא לא שולם, התמלאו התנאים בחוק להטלת סנקציה של עיכוב חידוש רשיון רכב, וזה יכול לחול על רכבים אחרים ולא רק על הרכב שנסע.
אברהם פורז: מה כתוב בחוק העיקרי?
חוה ראובני: זה בדומה לפקודת המסים (גביה).
אברהם פורז: אני מבקש לבדוק את הסמכות בחוק העיקרי, כדי שלא תהיה לנו תקנה שהיא אולטרא-וירס.
טליה ירושלמי: בחוק העיקרי נאמר שאפשר לא לחדש את חידוש רשיון רכבו הנוכחי.
טליה ירושלמי: כלומר, אם הוא החליף בינתיים רכב, אפשר לעכב את חידוש רשיון הרכב הנוכחי.
חוה ראובני: הרי עובר זמן ממתי שהוא נסע ולא שילם ועד שבאים לגבות ממנו ויכול להיות שבינתיים הוא החליף רכב.
חוה ראובני: "רכבו" זה שלו.
אתי בנדלר: כלומר, אתם נותנים לזה פרשנות שאם יש לו מספר כלי רכב אפשר לעכב לו את רשיונות כל כלי הרכב שבבעלותו?
אתי בנדלר: בוודאי שלא זו היתה הכוונה.
טליה ירושלמי: כתוב "רשיון רכבו", כדי שאם במקרה הוא מכר את הרכב שעשה את הנסיעות שבגינן יש חוב, אז יעכבו את רשיון הרכב הנוכחי שלו.
אברהם פורז: עיכוב רשיון הרכב הוא רק אמצעי כדי לגבות.
אתי בנדלר: זה ברור, אבל עדיין לא עולה על הדעת שאם יש לו מספר כלי רכב בבעלותו יעכבו את חידוש רשיונות כל כלי הרכב.
חוה ראובני: אנחנו לא מסמיכים את המפעיל לעשות את העיכוב, אלא רק נותנים לו את המידע להפעיל את הסמכות שקבועה שם.
אברהם פורז: כאן כתוב יותר מזה: לא שילם בעל חוב חלוט בשל נסיעותיו בכביש, לא תחדש רשות הרישוי כהגדרתה את רשיון רכבו.
יהודה רווה: זה לא הסעיף הרלוונטי.
יהודה רווה: הסעיף הרלוונטי הוא סעיף 9 בתקנות שנותן את האפשרות להצמיד את החוב לרכב.
אתי בנדלר: בסעיף 9 בתקנות נאמר:
אתי בנדלר: התברר לבעל הזיכיון כי רכב שחויב בשל נסיעה בו לא נפרע ואינו עוד בבעלות החייב, רשאי הוא בלי לגרוע מכל תרופה אחרת העומדת לו לפי החוק או לפי תקנות אלה, להודיע לחייב שאם לא ישולם החיוב הוא יתווסף לחשבון שיישלח לגבי רכב אחר שבבעלותו שצוין בהודעה.
אתי בנדלר: ואם באותה שעה לא היה בבעלותו רכב אחר – לגבי רכב אחר שיהיה בבעלותו.
אברהם פורז: זו תקנה ולא החוק העיקרי.
חוה ראובני: החוק העיקרי קובע סמכות לעכב ופה נכנסים לפרטים הביצועיים.
חוה ראובני: התקנות שמונחות עתה על שולחן הוועדה זה לתת להם את המידע הדרוש לבצע את זה.
אתי בנדלר: זה רק לגבי חייב שמכר את רכבו ולא במקרה שמלכתחילה יש מספר כלי רכב.
אברהם פורז: יש סעיף שאומר שחייבים לא לחדש רשיון רכב.
אברהם פורז: "לא שילם בעל רכב חוב חלוט בשל שלוש נסיעות בכביש אגרה, לא תחדש רשות הרישוי כהגדרתה את רשיון רכבו עד לתשלום מלוא החוב החלוט, ובלבד שהוצאו הודעות כדין לבעל הרכב ...".
אברהם פורז: לפי זה, אם יש לו מספר כלי רכב, אסור לחדש את הרשיון לכל כלי הרכב.
יהודה רווה: כל הכביש הזה בנוי על האכיפה.
יהודה רווה: אין שום מחסומים על הכביש ואין שום אפשרות גביה אחרת.
יהודה רווה: מי שעולה על הכביש, נוסע לביתו ואחר מקבל חשבון הביתה.
יהודה רווה: רוצה – משלם, לא רוצה – לא משלם.
יהודה רווה: לכן, כשחוקקו את החוק כבר חשבו על זה שאנחנו חיים בתוך עמנו, ומי שלא יחשוב שיש סנקציה מאוד חריפה, אולי יגיד שלא צריך לשלם ולא ישלם.
יהודה רווה: כתוצאה מזה החברה שמפעילה את הכביש תפשוט את הרגל, כי אין לא מקורות הכנסה אחרים.
יהודה רווה: לכן, הסנקציה היא באמת קשה, כדי שמי שצריך לשלם את אותם שנים-עשר שקלים, אכן ישלם אותם ולא כדאי לא להסתבך עם עיכוב רשיון וכו'.
אברהם פורז: השאלה היא אם זה הגיוני שאם לא שילמת על רכב אחד, לא יאריכו את כל רשיונות הרכב שיש ברשותך.
יפעת רווה: ההיסטוריה היתה הפוכה.
יפעת רווה: זה התחיל מעבירה פלילית שהורדה, אבל היה צריך לתת איזשהו כלי אזרחי שהוא חזק.
אברהם פורז: נכון שזה לא נושא הדיון, אבל אני בודק קודם כל אם התקנה עומדת במובן החוק, כי אני לא יכול לאשר תקנה שמנוגדת לחוק.
חוה ראובני: רשות הרישוי בסך הכל נותנת את המידע וזה לא מחייב אותם.
חוה ראובני: עצם מסירת המידע לא מחייבת אותם לעכב את חידוש רשיונות הרכב של כל הרכבים שיש ברשות החייב, אלא הם יכולים לבדוק שאם יש חוב מאוד גבוה, יבחרו מבין הרשימה כלי רכב אחד שהשווי שלו מספיק כדי לכסות את החוב, ויתעלמו מהשאר.
אתי בנדלר: אני בספק אם הפרשנות הרחבה הזאת מתחייבת מהחוק עצמו.
אתי בנדלר: אני זוכרת שדובר על כך שאם הוא מוכר את הרכב וקנה רכב אחר, יש לאפשר לעכב את הרשיון של כלי הרכב שנרכש במקום הקודם.
אתי בנדלר: בפירוש לא היתה כוונה לעכב חידוש כל רשיונות כלי הרכב שבבעלות אותו אדם.
אברהם פורז: לפני כמה דקות ביקשתם מאיתנו לאפשר למסור מידע גם למי שמפעיל מטעם הזכיין.
אברהם פורז: בסעיף 12(ד) כתוב: ובלבד שהומצאו הודעות כדין לבעל הרכב על ידי בעל הזיכיון.
אברהם פורז: כלומר, אם אין הודעה מטעם בעל הזיכיון אלא מטעם החברה המפעילה, אי אפשר לעכב את הרשיון.
מיכאל אוסטר: ההודעה יוצאת מטעם בעל הזיכיון.
יהודה רווה: המפעיל הוא בסך הכל שלוח של בעל הזיכיון.
נחום לנגנטל: גם אם הפירוש של גברת בנדלר הוא הפירוש הנכון, שלא היתה כוונה שיוכלו לעכב את רשיונות כל כלי הרכב שבבעלותו, עדיין צריך לנסח את זה כך.
נחום לנגנטל: אם לאדם יש שני רכבים והוא מוכר רכב אחד מבלי לרכוש תחתיו רכב אחר, אם לא יטילו עיכוב על שניהם במקרה שימכור אחד ולא ירכוש תחתיו אחר, לא תהיה אפשרות לאכוף.
נחום לנגנטל: לכן צריך לתת את האפשרות להטיל את העיקול על כל הרכבים שבבעלותו והיה שהוא ימכור את אותם רכבים שעשו את העבירה ולא שילמו, תהיה למפעיל אפשרות להיפרע ממשהו אחר אם לא נקנה תחתיו משהו אחר.
נחום לנגנטל: אני חושב שהנוסח המוצע בהחלט מחויב.
יהודה רווה: אנחנו דנים פה בסך הכל בתקנות שמאפשרות העברת אינפורמציה.
יהודה רווה: מה יעשו עם האינפורמציה והשאלה אם הפרשנות נכונה וכו', זו כבר שאלה משנית.
יהודה רווה: אנחנו כרגע רוצים רק לקבל את המידע.
אתי בנדלר: אני חולקת רק על הערה אחת שלך, שהשאלה של הפרשנות - מה יעשו עם המידע - היא שאלה משנית.
אתי בנדלר: אחת משתיים - אם מדובר במידע שחוק הגנת הפרטיות חל עליו, אנחנו לא יכולים לאפשר למסור מידע רחב ללא גבולות ואז לומר שמה יעשו עם זה אחר כך היא שאלה משנית.
אתי בנדלר: השאלה אם המידע הכל כך מסווג הזה, שחוק הגנת הפרטיות צריך לחול עליו, היא שאלה לחוד ולא זה המקום שאנחנו נדון בו.
אתי בנדלר: אם אני מסתכלת על התוספת החמישית לפקודת התעבורה, אזי לאף גוף – לא לחברות הביטוח ולא לאדם פרטי שצריך להגיש תביעה נגד מישהו שגרם לי נזק ברכבו – אין אפשרות לקבל מידע רחב כל כך.
יהודה רווה: יש לזה הסבר פשוט מאוד.
יהודה רווה: המדינה הוציאה מכרז ורצתה לשכנע את הסקטור הפרטי להשקיע 1.350 מיליארד דולר בבניית כביש אגרה.
יהודה רווה: המדינה רצתה להסביר לסקטור הפרטי שהוא יוכל בקלות יחסית לגבות.
יהודה רווה: אם יהיה עוד גוף אחד כזה שישתכנע – ואני לא רואה את הגופים האלה עומדים בתור, כדי להשקיע 1.350 מיליארד דולר – כנראה שגם הם יצטרכו את זה.
אתי בנדלר: אין בינינו מחלוקת לגבי הצורך לתת כלים מאוד יעילים לחברה שמפעילה.