GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איל מלמוד: היום נמל אשדוד סובל מצפיפות של בין 10-14 אוניות הממתינות בחוץ.
איל מלמוד: כלומר גם במצב הכלכלי הקיים היום עדיין יש אוניות שממתינות לעגון ולפרוק.
אברהם פורז: למה באשדוד צפוף ובחיפה לא?
יונתן שטיבל: בגלל בעיה של ידיים עובדות.
איל מלמוד: מה שאני לא אגיד, זה לא יצא טוב.
איל מלמוד: מסתבר שיש שוני בין העובדים החיפאים לבין העובדים האשדודים בנמלים.
אברהם פורז: זה יחזיר אותנו לדיון שהתקיים כאן לפני מספר חודשים.
אברהם פורז: אנחנו היינו בסרט הזה.
אברהם פורז: אמנם ראינו רק קטעים מהסרט אבל בעקרון אנחנו מכירים את העלילה.
איל מלמוד: צריך לזכור למה רשות הנמלים קמה בכלל.
איל מלמוד: רשות הנמלים קמה לפי דרישה של הבנק העולמי שאמר:
איל מלמוד: אני לא רוצה שזה יהיה גוף ממשלתי, אני רוצה את ההפרדה הזאת, אני רוצה משק נפרד כך שלא יוכלו לשים את היד בכיס של רשות הנמלים ולקחת משם כסף כל אימת שרוצים.
איל מלמוד: זה לא מס.
איל מלמוד: אלה כספים שכל אחד מאיתנו, אם בייבוא ואם בייצוא, שם כדי שהנמל יתפתח, כדי שלא נהיה במצב של צפיפות.
איל מלמוד: אותם מיליארד שקלים שבתחילת העשור הקודם לקחה ממשלת ישראל בתרגיל של חבר הכנסת רמון, שהיה אז חבר כנסת צעיר, שווים היום כ-4.5 מיליארד שקל.
איל מלמוד: לולא הכסף נלקח, רשות הנמלים לא היתה צריכה להוסיף ולגייס אף אגורה היום בפיתוח נמל היובל ונמל כרמל.
איל מלמוד: זאת המשמעות.
איל מלמוד: צריך להבין את זה.
איל מלמוד: היום ממשיכים בדרך הזאת.
איל מלמוד: גם אז הגשנו בג"ץ ועשינו איזה תהליך של ירידה באגרת הרציף כדי שהעודפים המטורפים האלה לא ישארו ברשות הנמלים ואז עיניים חמדניות יקחו אותם.
איל מלמוד: הפעם הגשנו את הבג"ץ גם כדי ---
אברהם פורז: הבג"ץ שלכם לדעתי היה מאוד אפקטיבי.
אברהם פורז: הוא היה אחד הבג"צים הכי מוצלחים בתולדות העמים.
אברהם פורז: בעתירה אחת לבית-המשפט להציל 350 מיליון שקל - זה בג"ץ לא רע.
איל מלמוד: אני חושב שהממשלה יכולה להואיל וצאת החוצה לאן שהיא צריכה כדי לגייס את הכסף שלה.
איל מלמוד: אני חושב שהסקטור העסקי, ואתם בתוכו, יודעים לגייס כסף יותר זול מאשר רשות ממשלתית, אבל שהממשלה תלך ותעשה את זה.
איל מלמוד: זה לא ענייננו.
איל מלמוד: הכסף הוא של הסקטור העסקי והוא מיועד למטרה מסויימת.
אברהם פורז: יש כנראה גם הבדל מבחינת גרעון, אם לוקחים הלוואה או שלוקחים את זה בצורה כזאת.
אברהם פורז: הלוואה ישירה של המדינה - זה הגדרת גרעון.
אברהם פורז: בעקרון אפשר גם לקחת מהציבור את ההלוואה.
אברהם פורז: מה הבעיה להנפיק אגרות חוב מיועדות (מה שכל הזמן ניסו לברוח ממנו)?
צבי פלדה: אבל לזה מתנגד בנק ישראל.
אברהם פורז: מעבר לעניין החשבונאי עצמו יש פה כנראה גם יתרונות בתחום הזה.
איל מלמוד: זה כסף זול וזמין.
אבשלום פלבר: מהותית אין הבדל.
אברהם פורז: כנראה זה לא נחשב להלוואה.
אבשלום פלבר: דווקא במובן הטכני זה לא נחשב גרעון.
דני מורגנשטרן: יש פה פגיעה בהכנסה עתידית.
אברהם פורז: במובן הטכני, לקחת הלוואה זה יותר בעייתי מאשר לקחת בצורה כזאת.
צבי פלדה: וזה מקטין את הגרעון.
איל מלמוד: אתה צודק בהסבר הטכני.
איל מלמוד: מה שעושים פה הוא פשוט לשעבד הכנסות עתידיות.
איל מלמוד: יש דרכים נוספות לעשות את זה ולא על חשבון כספים מיועדים, שנועדו לבעיה כואבת שמלווה אותנו למעלה מ-30 שנה.
איל מלמוד: אנחנו תמיד רצים אחרי רציפים, משלמים על זה הון כסף, ומשק המדינה משלם.
אברהם פורז: אם היה שמץ של בעלות פרטית בנמלים, זה לא היה יכול לקרות, כי אז היו אומרים שזה פגיעה בחוק היסוד, פגיעה בקניין וכן הלאה.
אברהם פורז: כלומר, אי אפשר לעשות את זה לבזק כי יש שם כבר קצת בעלי מניות פרטיים, וחלק גם מונפק שם.
איל מלמוד: יש שם גם מנכ"ל "משוגע" שלא ייתן.
אברהם פורז: גם אף אחד מרשות הנמלים לא מתנדב לתת את הכסף, אבל ברגע שזה מול המדינה אז זה כביכול מכיס לכיס.
צבי פלדה: המספנות בחיפה מוכנות להפעיל את הרציף שלהן לייבוא ולייצוא אבל יש התנגדות חריפה ביותר.
איל מלמוד: זה מוקש אחר.
אברהם פורז: מישהו אמר שאם היו יודעים שבמספנות אפשר גם להפעיל רציף ולא רק מספנה, המדינה היתה לוקחת הרבה יותר כסף מהמספנות.
דני מורגנשטרן: מי שהיה נקלע לחדר הזה היה חושב שזה על איזה פלנטה אחרת ולא במדינת ישראל.
דני מורגנשטרן: אני קורא לדיון הזה: הפוך על הפוך, ועקום על עקום.
דני מורגנשטרן: לרשות הנמלים היום אין זכות קיום כמו שהיא נראית, כולנו יודעים את זה.
דני מורגנשטרן: אתם כבר שכחתם את הקטע מעיתון "הארץ" מ-1.8 שהוכרז ---
לאה ורון: מר מורגנשטרן, את מי אתה מייצג בדיון הזה?
דני מורגנשטרן: את עצמי.
דני מורגנשטרן: החזקתי במשך 8 שנים את תיק הספנות, הנמלים והרכבות במשרד התחבורה.
דני מורגנשטרן: האמיני לי, אני קצת מבין בנושא.
דני מורגנשטרן: אגב, מר אבשלום פלבר היושב כאן, בתפקידו הקודם מינה צוות של מומחים בלתי תלויים - מר ארנון גפני, מר איזי ....
דני מורגנשטרן: ועבדכם הנאמן - כדי שייבחן ויבדוק את נושא הנמלים ויגיש המלצות לממשלה.
דני מורגנשטרן: ההמלצות שלנו נגנזו משום שלממשלת ישראל אין האומץ לעשות את מה שצריך לעשות.
דני מורגנשטרן: לא נשמע דבר כזה בעולם שרשות נמלים אחראית גם על הים, גם על הרציפים, גם על העובדים, על הכל.
דני מורגנשטרן: היום כבר אין דבר כזה.
דני מורגנשטרן: למה כל איגודי המשתמשים, התעשיינים, היצואנים והיבואנים לא מזכירים את זה?
דני מורגנשטרן: חברים יקרים, היום צריך להפריט את רשות הנמלים לרשות נמל אשדוד ורשות נמל חיפה, שתתחרינה זו בזו.
אברהם פורז: מר מורגנשטרן, תביא הסכמה של חבר הכנסת עמיר פרץ ואנחנו נבצע את זה.
דני מורגנשטרן: אני אומר מה צריך לעשות.
דני מורגנשטרן: מה שעושים כאן זה הפוך על עקום.
דני מורגנשטרן: הרי אגרת הרציף לא צריכה בכלל להיות קיימת.
דני מורגנשטרן: מבנה האגרות של רשות הנמלים הוא עקום משום שהאגרות הן גרעוניות עדיין.
דני מורגנשטרן: למרות שכבר כמה פעמים ב-20 השנים האחרונות ניסו לתקן אותן, הן עדיין גרעוניות.
דני מורגנשטרן: כלומר, במתן השירות הרשות לא גובה את מלוא העלות ואז היא זקוקה לאגרה משלימה - זה לא היטל, זה אגרה משלימה - שנקראת "אגרת רציף" והיא משלימה את הגרעונות.
דני מורגנשטרן: כתוצאה מכך אין לה תמריץ להיות יעילה במתן של כל שירות ושירות וגם אין לה תמריץ להפריט אותו.
דני מורגנשטרן: אני רוצה לשאול את הנוכחים כאן שאלה.
דני מורגנשטרן: אתם דיברתם על נמל אשדוד.
דני מורגנשטרן: ירדו מנמל אשדוד 4.2 מיליון טון פחם, שעכשיו נפרקים בנמל אשקלון ישירות.
דני מורגנשטרן: איפה הפוטנציאל הזה?
דני מורגנשטרן: מי צריך היום את נמל היובל?
דני מורגנשטרן: אני מודיע כאן שהוא מיותר.
דני מורגנשטרן: גם נמל היובל וגם נמל הכרמל מיותרים.
דני מורגנשטרן: אני תמה על מר אבשלום פלבר ידידי, שלא אישר למספנות ישראל עד היום להפעיל את 1,150 המטרים של הרציפים שלהם לפריקת מטענים.
אברהם פורז: כי ביום שיאשרו, אלה יהיו 1,100 המטרים היחידים לפריקת מטענים.
שאול רותם: וגם זה לא.
דני מורגנשטרן: זה סקנדל שלא נראה במדינה מתוקנת.
דני מורגנשטרן: צריך היה להעיף ראשים על דבר כזה.
דני מורגנשטרן: מדוע לבנות נמלים כשיש פוטנציאל עודף בנמל חיפה ובנמל אשדוד?
איתן כבל: יכול להיות שאתה צודק אבל זה לא נושא הדיון כעת.
דני מורגנשטרן: זה בדיוק הנושא.
דני מורגנשטרן: אדוני היושב-ראש, כדאי שתכין דיון מקיף על הנושא הזה ותשמע את כל הצדדים.
דני מורגנשטרן: זאת הבעיה.
דני מורגנשטרן: הבעיה היא לא ה-350 מיליון שקל.
דני מורגנשטרן: אמרתי, הפוך על הפוך ועקום על עקום.
גבי בן-הרוש: אתה מדבר על מדינה נורמלית.
גבי בן-הרוש: אנחנו לא נורמליים.
גבי בן-הרוש: המיליונים הולכים לש"ס.
איתן כבל: אולי הכסף הזה הולך לעבור לחוק משפחות ברוכות ילדים.
יוסי אריה: כשאנחנו בתעשייה הכימית הולכים להקים מיזמים או להקים קווי ייצור, אנחנו משווים את ישראל למקומות בעולם המערבי.
יוסי אריה: אחת מאבני הנגף העיקריות להקמת מפעלים בישראל היא התשתית.
יוסי אריה: התשתית בארץ לא מתאימה לתעשייה בשנות האלפיים.
יוסי אריה: זה רכבות, זה נמלים, זה חשמל וזה מים.
יוסי אריה: אנחנו רואים בשנים האחרונות שינויים כלשהם בכיוון של הפרטת התשתית.
יוסי אריה: לכן אנחנו מאוד תמהים על מה שקורה כעת בנמלים.
יוסי אריה: בואו לא ניכנס כאן לאופוריה.
יוסי אריה: השנה עוד פעם יתעכבו מטענים, אנחנו נהיה תקועים עוד פעם על הרציפים ונבזבז שעות רבות בוויכוחים עם השלטונות מי צריך לשלם את אגרות ההמתנה.
יוסי אריה: אנחנו רואים ששוב הולכים בשיטה עקומה, כשהמדינה לוקחת 350 מיליון שקל והכנסת מבזבזת את זמנה והולכת לחוקק חוק שיחזיר במעגל את הכסף הזה.
יוסי אריה: אני כבר עתיר נסיון ואכזבות בדברים האלה.
יוסי אריה: אתה יודע כמה שעות אדם מבזבז על הכספים האלה?
יוסי אריה: בסופו של דבר אנחנו כתעשיינים בעוד שנה נגיע ונעמוד עם המטענים שלנו, ניילל ונבכה אך בסופו של דבר כאשר אנחנו נצטרך להחליט איפה להקים את המיזם הבא תהיה לנו דילמה פחות גדולה.
יוסי אריה: אני רוצה להגיד לכם שחל שיפור גדול מאוד בספרד, בהולנד, בארצות-הברית, בקנדה, בכל המדינות האלה יש שיפור עצום בשנים האחרונות בתשתיות.
יוסי אריה: כל מה שאנחנו מבקשים מממשלת ישראל, שתעזור לנו בדברים האלה, לגבי התשתיות של ישראל.
יוסי אריה: אני לא רוצה להיכנס לדברים הפרטניים כעת.
אברהם פורז: רבותי, אנחנו מגיעים לסוף הדיון ואני רוצה לסכם את הדברים.
אברהם פורז: ועדת הכלכלה לא רואה בעין יפה את הפטנטים האלה, של הצורך של המדינה ללכת לגופים סטטוטוריים, שבאופן בסיסי צריך להיות להם משק כספים סגור, ולקחת מהם סכומים לטובת אוצר המדינה.
אברהם פורז: לא כחילוט הכסף, לא כלקיחה חד-צדדית, וגם לא כהלוואה.
אברהם פורז: הדבר הזה כעקרון הוא לא נכון משום שהוא מונע תכנון לטווח ארוך של הגופים האלה, כי הם אף פעם לא יודעים כמה כסף יעמוד לרשותם.
אברהם פורז: יש כאן עוד בעיה, ואתם צריכים להבין אותה, שזה מעודד את בזבוז הכסף.
אברהם פורז: בשעתו כאשר מר יוחנן צנגן היה ברשות השידור והוא ראה את המצב העלוב של האולפנים, הוא החליט שהם צריכים לעבור למקום אחר.
אברהם פורז: הוא התחיל לאט-לאט לאסוף כסף בקופת רשת השידור כדי שיוכלו אי פעם לעבור.
אברהם פורז: אחרי שהוא כבר חסך זמן רב פתאום לקחו לו את כל הכסף.
אברהם פורז: זה יוצר בתוך הגופים האלה תחושה שהכסף צריך להתבזבז.
אברהם פורז: הכי טוב שלא יראו בקופה כלום ואז האוצר לא יתערב.
אמיר שביט: זה במקרה שאנחנו לא מחזירים את ההלוואה.
אברהם פורז: אני אומר שבאופן חינוכי מה שאתם עושים - הרי אתם לא הצעתם מלכתחילה הלוואה.
אברהם פורז: רק אחרי שהתחיל הלחץ אמרתם: טוב, נחזיר.
אברהם פורז: הרעיון המקורי שלכם היה לקחת ולהגיד: ביי, ביי.
אברהם פורז: אני לא יודע למה התכוונתם.
אברהם פורז: אני לא קורא צפונות לב של אף אחד.
אברהם פורז: עובדה שבהצעת החוק לא דובר על החזרה.
אברהם פורז: כך הגשתם את זה לכנסת.
אברהם פורז: התוצאה היא שבכל אחת מן הרשויות האלה - רשות שדות התעופה, רשות הנמלים והרכבות, רשות השידור, רשות הגנים הלאומיים - עושים חשבון: אוי ואבוי, רק שלא יהיה כסף בקופה מכיוון שאז מייד האוצר יראה את העודף ובהזדמנות חגיגית ראשונה כשתהיה צרה צרורה הם יקחו את הכסף.
אברהם פורז: לכן, האקט הזה הוא לא אקט חינוכי לגבי גופים שאתם רוצים שיתנהלו ביעילות, יחסכו ויכניסו את הכסף להשקעות.
אברהם פורז: אתם יוצרים פה תמריץ מאוד לא חינוכי.
אברהם פורז: אבל מה לעשות, אנחנו צריכים להתייחס למציאות ולומר שבין כל הרעות, העובדה שנמצא מנגנון להחזרת הכסף כמובן משפרת בהרבה את המצב.
אברהם פורז: כמובן שאנחנו בכנסת נצטרך לדאוג לכך שמנגנון החזרת הכסף יהיה כתוב בצורה מפורשת בחוק, בצורה הכי ברורה, כדי שאף אחד לא יחשוב שהכסף הזה הלך למישהו.
אברהם פורז: לגבי הבעיות של הנמלים, אנחנו נדרשנו לזה במהלך השנה האחרונה מספר פעמים, עוד לפני פרוץ האינתיפדה.
אברהם פורז: יש שם בעיות קשות מאוד, על אף כל השיפור שחל בנמלים.
אברהם פורז: שמענו פה למשל שיום אחד היתה שמחה משפחתית באחד הנמלים וכל העובדים נטשו את עבודתם והלכו לחגוג כשאוניות עגנו בלב ים, וכל יום המתנה של אוניה זה הון עתק.
אברהם פורז: היו דברים נוראיים.
אברהם פורז: צודק מר מורגנשטרן, שאם אפשר היה לפרק את רשות הנמלים ולהפוך כל נמל לגוף נפרד, לפחות את שני הנמלים הגדולים, וכל אחד מהם היה יכול להתחרות במחיר, אז היינו יוצרים מימד כלשהו של תחרותיות.
אברהם פורז: ואם היה לנו קצת יותר שקט עם הפלשתינאים ונמל עזה היה מתפתח, גם הוא יכול היה להיות אולי חלופה תחרותית.
אברהם פורז: זה היה כמובן הרבה יותר טוב.
אברהם פורז: אבל אני לא רואה שזה הולך לקרות.
אברהם פורז: אני כבר בוגר בית-הספר הגבוה לנמל היובל וראיתי את ההסתדרות ואת חבר הכנסת עמיר פרץ, ואפילו את היעדר הנכונות לומר לנו בצורה אמיתית שמשבשים את העבודה כדי שאנחנו נוריד את העניין הזה של נמל היובל בשיטת B.O.T כי לא רוצים B.O.T ולא מוכנים שיהיה B.O.T גם אם יבטיחו שזכויותיהם של העובדים הוותיקים לא יפגעו.
אברהם פורז: חבר הכנסת עמיר פרץ אמר שאם יראו שאפשר ב-B.O.T, שהוא קורא לו "שכר עבדים", אז זה ישליך כמובן על הנמלים האחרים.
אברהם פורז: בסופו של דבר אני לא יודע אם הישיבה שנקבעה פה, או המחאה, או הבג"ץ, או כל הדברים כאחד, תרמו לכך שהכסף יחזור.
אברהם פורז: אני בכל אופן רוצה לברך על כך שהכסף חוזר.
אברהם פורז: אני חושב שחשוב מאוד שהכסף יחזור, גם כאקט חינוכי.
אברהם פורז: אנחנו נמשיך לעקוב אחר העניין הזה ונשמח להושיט כל סיוע כדי שנמלי ישראל יתפקדו בצורה הטובה ביותר וייתנו שירות טוב ככל האפשר למשתמשים.
אברהם פורז: פנה אליי בשעתו יצחק כספית שאמר לי שבמשך הרבה שנים היה ברשות להגנת הצרכן בהסתדרות וכי יש בעיה בנושא הזה של יבוא הצמיגים.
אברהם פורז: ביקשנו לבדוק כמה דברים והסתבר שאכן יש כמה בעיות.
יצחק כספית: כאן חשוב לציין ולהדגיש שכולנו, ממש כולנו, דוגלים בהוזלת מחיר הצמיגים אך בשום אופן ופנים לא על חשבון הבטיחות.
יצחק כספית: על כך קיים קונצנזוס מקיר לקיר ללא עוררין, אך כאשר משתמשים בפרה הקדושה הזו של הבטיחות כדי לחייב את המתחרים הפוטנציאלים החדשים בבדיקות מעבדה יקרות ביותר ומיותרות ממש, הרי לא רק שחוסלה פתיחת השוק לתחרות חופשית אלא היא פשוט לא באה לעולם מלכתחילה כאילו רק משל הייתה.
יצחק כספית: הנימוק המרכזי עליו אני בונה את התזה שלי בתמצית הוא כדלקמן.
יצחק כספית: השוק האירופי המשותף מקיים מערכת תקינה ברמה מתקדמת וגבוהה שהלוואי והייתה עלינו.
יצחק כספית: כל יצרן צמיגים בארצות אירופה השונות שמוכיח עמידה בתקנים המחמירים מקבל היתר לחרות על כל צמיג בשלב ייצורו את האות E, שמשמעותו אירופה.
יצחק כספית: סימן הקוד הזה פותח את שערי ארצות השוק המשותף כולן לאפיקי שיווק חופשיים ופתוחים כאשר אותה E היא אשרת המעבר.
יצחק כספית: הוא הדין בסימן קוד של אותיות DOT, דיפרטמנט אוף טרנספורטיישן, בארצות-הברית.
יצחק כספית: קודים אלה הם ממש הכשר בד"ץ למהדרין.
יצחק כספית: מדוע אם כן לא יכולים קודים אלה להשביע את רצונם של קברניטי משרד התחבורה?
יצחק כספית: האם אנחנו כאן קתולים יותר מן האפיפיור?
יצחק כספית: והרי מחירי בדיקות המעבדה הנוספות שמשיתים כאן על המנסים להתחרות במונופוליסטים יקרים יותר מאשר מחירי הצמיגים עצמם לפעמים באותה מכולת יבוא.
יצחק כספית: אם מייבאים במכולה אחת למשל מאה צמיגים מעשרה דגמים שונים, חייבים בעשר בדיקות נוספות שכל אחת מהן עולה בסביבות אלפיים דולר ויותר.
יצחק כספית: ברור שאיבדנו בדרך את המוטיבציה לנסות להתחרות וזה הופך לפרסה ולהתחזות אשר מאחוריהן אין שום תוכן ושום סיכוי.
יצחק כספית: אני קובע כאן חד משמעית שמדיניות הביצוע של החלטת הממשלה על-ידי שמשרד התחבורה טרפדה לחלוטין את הכוונה הטובה ואת התוצאות.
יצחק כספית: לסיכום אני רוצה להזכיר לכולנו שהצמיג הוא המוצר הבטיחותי ביותר בכל כלי רכב.
יצחק כספית: הדרך לעודד את המשתמש ברכב לשמור את הצמיג במיטבו ומבית יוצר יוקרתי ובמחיר שווה לכל נפש, זה בהוזלתו המהותית.
יצחק כספית: תחרות חופשית בענף זה תוזיל את מחירי הצמיגים לפחות לחצי מחירו היום, או אז לא יתלבט יותר בעל הרכב המשומש והישן, ורובם כאלה כשהם מעל חמש שנים, המוחזק בדרך כלל בידי שכירים קשי יום, הם יחדלו להוסיף טלאי על טלאי ולהזניח עד שחיקתו הגמורה של הצמיג העייף והסדוק, כאשר אחיזת הכביש הופכת לאגדה והתאונות זמינות יותר בפתח.
יצחק כספית: מחיר נוח וסביר של צמיג חדש ייתן בסופו של דבר את הבטיחות האמיתית והממשית.
יצחק כספית: אשר לאחריות, המוכר מרכיב את הצמיג והוא חייב לשאת בכל האחריות כלפי הצרכן ואין בלתו.
יצחק כספית: זה יעודד את האינטרס שלו לרכוש יבואנים יציבים ואמינים כדי לפצות על כל פגם בייצור.
יצחק כספית: על כך צריך משרד התחבורה לשקוד, על נוהלי עבודה וכללי סחר שיגנו על בעלי הרכב מפני שרלטנים מזדמנים כולל ניסיונות להתחמק מאחריות בטענות סרק.
חוה בן-ארי: זאת אומרת, במצב היום יכול אדם למכור צמיגים בכמויות מסחריות ובתנאי שהוא יתקשר ישירות עם המייצרים.
חוה בן-ארי: בתוך התקנות שלנו אנחנו מכריזים על התקנים שמשרד התחבורה מאשר, אנחנו המלצנו על תקנים של העולם הנאור, כפי שאמר אדון כספית, את ה-DOT של ארצות-הברית, את ה-ECE של האו"ם ואת ה-E הקטן של הקהילייה האירופאית המשותפת.
חוה בן-ארי: אני רוצה להעיר לעניין הקהילייה האירופאית המשותפת, הייתי עכשיו באירופה ובדקתי את הנושא הזה באופן נרחב.
חוה בן-ארי: כשאנחנו מדברים על אירופה, והלוואי והיינו חלק מ15- המדינות האלה, המנגנון, הרגולציה של מעבר של סחורות בתוך 15 המדינות לא מתאים למשל ליצרן שרוצה לייבא לתוך השוק מקוריאה או מטייוואן או מכל ארץ אחרת.
חוה בן-ארי: נכון אמר מר כספית, המעבר של הסחורות במקרה שלנו של צמיגים עם אישור של אחת המדינות האלה, בתוך הגוף הכלכלי הזה שנקרא הקהילייה האירופאית, יש שם מנגנון אחר.
חוה בן-ארי: כפי שאמרתי, התקנים שאנחנו מאמצים בתקנות התעבורה הם תקנים מתקדמים של ה-DOT – הוא של ארצות-הברית, של ECE – שהוא של האו"ם, של EEC – הוא של הקהילייה האירופאית, ושל היפאנים.
חוה בן-ארי: מול מה היינו צריכים להתמודד כשהלכנו בכוונה לפתוח את השוק.
חוה בן-ארי: ראשית, היינו צריכים לוודא שניתן לזהות את מקור הצמיג.
חוה בן-ארי: היום יש לנו סוכן אחד והסוכן האחד הוא לא לפי מדיניות של משרד התחבורה אלא זו המדיניות של יצרני הצמיגים.
חוה בן-ארי: אני לא אסרתי על היצרן למנות כאן ששים דילרים אלא זו המדיניות של היצרנים.
חוה בן-ארי: הבעיה שהיינו צריכים להתמודד אתה קודם כל היא לזהות את המקור של הצמיג כי עכשיו יהיו לנו כמה יבואנים.
חוה בן-ארי: בעיה אחרת והחשובה ביותר ועל זה מדובר, ובוא נמקד את הבעיה, הבעיה היא שאנחנו דורשים הוכחה על עמידה בתקן.
חוה בן-ארי: מבחינת הצמיגים – ואני לא רוצה שייראה שאני משתמשת בזה לא נכון – הצמיג הוא החלק שמחבר את הרכב לכביש והוא חלק מאוד בטיחותי, הוא מאוד רגיש, הוא מאוד עם טכנולוגיות מתקדמות ומי שיושב כאן ממשרד המסחר והתעשייה יודע כמה משלוחים של צמיגים אנחנו תופסים ומוציאים מהארץ.
דניאל אשר: לגבי המחיר.
דניאל אשר: משכתי גם מחירים מהאינטרנט ויש לי גם מחירון רשמי.
דניאל אשר: המחירים בארץ בהרבה מאוד מקרים יותר זולים מאשר במקומות אחרים.
דניאל אשר: אם היו באים ומחייבים אותנו בצורה חד-משמעית לפרסם מחירונים או לא לפרסם בכלל מחירונים ומחייבים את בעלי הפנצ'ריות לפרסם את המחיר שלהם בפנצ'ריה כמו שעושים בסופרמרקט או בכל חנות מכולת, אני ערב לכך שהמחירים היו צונחים.
יעקב וכטל: - דגם הצמיג והיצרן של הצמיג, אלה דגמים ויצרנים מאושרים כאשר במקרה הזה משרד התחבורה מסתמך על אישור של מעבדות בחו"ל וזו זכותו לעשות זאת.
יעקב וכטל: דרך אגב, לא בכל מוצר מיובא זה כך אלא לפעמים נדרש אישור רק של מכון התקנים.
יעקב וכטל: במקרה הזה משרד התחבורה ללא ספק עשה הקלה כשהוא משתמש גם באישורים של מעבדות בחו"ל.
יעקב וכטל: - צריכה להיות הוכחה שהמוצר תקין ובהמשך אני אתייחס לאיזה הוכחות ואיך בודקים את ההוכחות האלה.
יעקב וכטל: - צריכה להיות מערכת שתדע לטפל בבעיה שנוצרת עם צמיג אחרי שהצמיג כבר הופץ בשטח ונתקלים בזה חדשות לבקרים גם בצמיגים חדשים.
יעקב וכטל: לא מזמן קראנו על צמיג שעשו לו רי-קול גדול מאוד לרכב חדש לחלוטין וזה קורה.
יעקב וכטל: הדרישה לסימון של התקן על גבי המוצר היא לא מספיקה כדי להוכיח את הדברים שדיברתי עליהם קודם.
יעקב וכטל: מפעם לפעם אצל יצרנים מוכרים ומאושרים קורה שנפסלות סדרות ייצור והן נפסלות בהתאמה למדינה מסוימת או לתקן מסוים אבל הן לא מושמדות אלא הן נמכרות או מיועדות למדינות עולם אחר.
יעקב וכטל: לגבי תופעת הזיופים.
יעקב וכטל: נכון שעד היום לא היה פיקוח ואני כמכון תקנים לא בדקתי ולא נתקלתי בזיופים, אבל כולנו יודעים ואנחנו נתקלים בזה במוצרים אחרים יותר מורכבים לפעמים מצמיגים שזה הכל עניין של כסף וכי יש זיופים גם של הדברים האלה.
יעקב וכטל: לכן אני טוען שאי אפשר להסתמך רק על סימון של E או אי אפשר להסתמך רק על סימון של G אלא צריך שבנוסף לסימון הזה תהיה הוכחה נוספת שיכולה להיות במסמכים דרך אגב.
יעקב וכטל: בהחלטות או בהמלצות משרד התחבורה מאפשרים למר משולם להביא דרך הדילר שלו מסמך שמוכיח שהצמיג הזה קשור ליצרן הזה והיצרן הזה עומד מאחורי סדרת הייצור הזאת ונותן לה את האחריות שלה.
יעקב וכטל: אם הוא יביא את ההוכחה הזאת במסמכים, יאושר המשלוח שלו לכניסה לארץ.
יעקב וכטל: אם הוא לא יוכל להביא את זה במסמכים, תידרש בדיקה מדגמית של המוצרים שבמשלוח כי אחרת אין לך שום יכולת להוכיח שהמוצר עומד בדרישות התקן ואינך יודע מה מסתתר שם.
דרור משולם: נציג של אליאנס בא וסיפר שיש למעלה ממאה מותגים במדינת ישראל, בניגוד לאירופה ששם לטענתו יש ארבעים ומשהו מותגים, אבל הוא שכח לספר לכם למה זה קורה ואני אספר לכם.
דרור משולם: באירופה יש שבעה או שמונה יצרנים מובילים, דוגמת מישלן או גודי או דנלופ ורוב הציבור רוכש את הצמיגים האלה.
דרור משולם: בארץ הצמיגים האלה הם מאוד מאוד יקרים וחלק גדול מהציבור לא יכול להרשות לעצמו לרכוש אותם ולכן הוא מוצא לעצמו תחליפים זולים.
מיכאל איתן: זו בעיה שמציקה לי הרבה פעמים כחבר כנסת כי באים שני אינטרסנטים כאשר כל אחד הוא מכיוון אחר וכל אחד מציג את העובדות.
מיכאל איתן: לכן אני מבקש שתיעשה בדיקה ונקבל את תוצאותיה.
דרור משולם: אני טוען שבארץ הצמיגים נמכרים בארץ בין פי ארבע לפי חמש מהמחיר בו נמכרים הצמיגים באירופה ויש לי כאן הוכחות מגובות לדברים כאשר יש לי מחירים עם הצעות מחיר מחו"ל ויש לי את המחירון של האדון הזה בארץ.
דרור משולם: גם אם הוא טוען שיש לקוחות שמוכרים שני צמיגים ונותנים שניים מתנה, ואני לא מכיר דברים כאלה, עדיין המחיר הוא פי שניים מאירופה כי זה נמכר בפי ארבע.
דרור משולם: גם אם תוריד חצי מהמחיר, עדיין זה פי שניים וזה הרבה מאוד כסף.
דרור משולם: לדעתי לא במקרה יושבים כאן הנוכחים אלא שאני לא בא באיצטלא שכל מה שמנחה אותי זה להגן על הצרכן.
דרור משולם: אני רוצה לעבוד, אני רוצה לקיים את העסק שלי ולעשות זאת כמובן תוך שמירה על בטיחות הצרכן.
דרור משולם: הם, כל מה שמנחה אותם כאן זה כביכול לשמור על הגנת הצרכן וזה לא נכון ואני לא קונה את זה כי יש להם פה הרבה מאוד מה להפסיד.
דרור משולם: אני רוצה להביא צמיגים שהם כבר מביאים אותם.
יוסף נעים: אם אני מסתכל על עשר השנים האחרונות בהן הוצאתי עשרות מכתבים והכל בנושא יבוא הצמיגים, כולל התכתבות רצינית מול חיים בלל שיושב כאן, התחלתי בנושא של אחריות צמיגים.
יוסף נעים: אני לא יכול להביא צמיגים, אז בוא נראה מה קורה עם האחריות.
יוסף נעים: כאשר מגיעים לנושא האחריות לצמיגים, מדינת ישראל, משרד התחבורה נותן אחריות לפי סעיף 19(א) בחוק רק למשך שלושה חודשים או 6,000 קילומטר.
יוסף נעים: היבואן לעומתו נותן אחריות לכל החיים או לארבע שנים או לחמש שנים, אבל יש בעיה כי כאשר יש בעיה בצמיג ויש לו פגם בייצור ואני צריך לפנות ליבואן, ברוב המקרים אין עם מי לדבר.
יוסף נעים: אם אני לא יכול להביא צמיגים לארץ ואני רוצה לקנות את הצמיגים מדניאל אשר, הוא לא מוכר לי.
יוסף נעים: יש לי תיעוד על כך שצלצלתי אליו כדי לקנות צמיגים אבל הוא לא מוכר.
יוסף נעים: הוא מוכר לי דרך הפנצ'ריה שזה בית הצמיג או דרך מישהו אחר אבל ישירות הוא לא ימכור לי, ואז מה שקורה הוא שאותה פנצ'ריה מקבלת הנחה גבוהה מאוד, אני מקבל הנחה יותר קטנה, וכשבא הלקוח ואני רוצה לעשות לו הנחה גדולה ואני לא יכול כי אני לא קיבלתי, אני הופך להיות שקרן וגנב כי את ההנחה הגדולה הוא יקבל ברגע שהוא יגיע לפנצ'ריה ההיא.
יוסף נעים: אני לא מעונין לייבא ואין לי את האפשרות לייבא, אבל אני רוצה שהלקוח שנכנס אליי לצמיגיה ואני אומר לו שארבעה צמיגים מהאיכות הטובה ביותר עולים 600 שקלים או 500 שקלים ושלא אצטרך לפתוח לו את המחירון ולומר לו שארבעה צמיגים למכונית שלו עולים אלפיים שקלים כשהוא יודע מראש שאין לו אפשרות לעמוד במחיר הזה.
יוסף נעים: לא סתם היבואנים לארג'ים ונותנים 12 תשלומים ו10- תשלומים אלא שהכל נמצא בתוך המחיר.
יוסף נעים: בנושא של יבוא צמיגים אנחנו צריכים לחשוב על דבר אחד והוא על טובת הצרכן.
יוסף נעים: אם אני יכול להביא צמיגים כמו שאמרת מכל מקום בעולם בלי אישור המפעל אלא דרך הדילר ומשרד התחבורה יקבל את זה, מה טוב.
אמיר שביט: בשלושת הנושאים האלה שבהקשר הזה שהם מאוד מאוד כבדים וגדולים נעשות פעולות מאוד מרכזיות בהוזלת המחירים לציבור.
אמיר שביט: בסופו של דבר האם אנחנו כן אירופה או לא אירופה וכל הדיון שהיה כאן, זה יביא להוזלה.
אמיר שביט: ממה שאני לא מרוצה זה מיישום ההחלטות של הוועדה.
אמיר שביט: הוועדה החליטה כבר מזמן על יישום החלטות ואני מקווה שנתייחס לזה בסוף.
מיכאל איתן: כחסיד נלהב של עידוד התחרות החופשית בכל תחום ובכל עניין, אני כן רוצה ללבן את העניין ולנסות לקדם אותו בהבנתי ובהבנת הוועדה את הבעיות.
מיכאל איתן: אני אתחיל ואומר איך אני רואה את הדברים מהאמירה של האוצר שיש מרווח.
מיכאל איתן: שואלים אותו למה יש מרווח והתשובה שלו אומרת שזה כך משום שעובדה שהם יושבים כאן.
מיכאל איתן: יוסף נעים הסביר טוב מאוד למה הוא יושב כאן.
מיכאל איתן: הוא אמר שדניאל אשר מסדר אותו, הוא נותן לאיזה חבר'ה בתנאים יותר טובים לשווק את צמיגי מישלן, הוא אומר שהוא רוצה להתפרנס אבל הוא מקבל תנאים לא טובים וכאשר באים אליו אנשים הוא לא יכול למכור להם את הצמיג ולכן הוא בא לכאן, כדי לסדר אותו, את דניאל אשר.
מיכאל איתן: יש כאן ויכוח מסחרי בראש וראשונה וזה טבעי ואנחנו צריכים ללמוד מהעניין.
מיכאל איתן: טובת הצרכן היא גם שהוא לא ייהרג והיום בארצות-הברית בשם טובת הצרכן הזו השלטונות הכריחו יצרן צמיגים, גרמו לו נזק של מיליארדי דולרים, לנשור ומסתבר שנראה כבר כמה אנשים שילמו בחייהם.
מיכאל איתן: יש כאן דבר נוסף שגם אותו אנחנו צריכים להביא בחשבון.
מיכאל איתן: אנחנו מדברים בשם התחרות, אבל אדוני הנכבד, יש תחרות גדולה מאוד בין יצרנים.
מיכאל איתן: אם מישלן מוכרים כאן במחיר מופקע ויש את אליאנס שמייצר בארץ שיכול להתחרות, אז הוא ימכור יותר בזול, אלא אם כן יש התארגנות של היצרנים בכל העולם ובאמת אנחנו יכולים לראות בצורה עקבית שתחרות לא פועלת בארץ בגלל שיש איזושהי הסכמה בין היבואנים.
מיכאל איתן: אני לא בטוח שדבר כזה קיים כי זה נראה לי קצת מוגזם.
מיכאל איתן: נדמה לי ברגע מסוים כמעט הגענו כאן להבנה כי אני רוצה לומר שבעניין של הבטיחות אני לא מציע לאף אחד מאתנו לזלזל בו ואני מדבר דווקא בשם טובת הצרכן.
מיכאל איתן: מצד שני אנחנו כן רוצים שתהיה תחרות ושיהיו מנגנוני בקרה.
מיכאל איתן: אמר יצחק כספית להצעה של משרד התחבורה שאם הם ילכו בכיוון הזה, זה יהיה מקובל עליו.
מיכאל איתן: כלומר, אם תצא תעודת מקור מהיצרן שלמשלוח מסוים הוא אחראי והוא נותן אישור שזה המשלוח שיוצר על-פי הספציפיקציות שבדרך כלל מאושרות, אז זה לא משנה כרגע מאיפה באה הסחורה, אם היא באה מהיצרן ישירות או באה מהדילר, כי התעודה צמודה למשלוח והיא מגיעה אתו ואז זה מחייב על-פי התעודה ולא על-פי מי ששלח.
מיכאל איתן: לכאורה הייתה לרגע אחת הסכמה, אבל אז אומר היבוא האלטרנטיבי שהיצרן לא יוציא תעודות כאלה, ואני מאמין שהיצרן לא יוציא תעודות, משום שהיצרן באופן הכי טבעי קשור ליבואן שלו והם עובדים ביחד וזה חלק מההסכמה וזה גם חלק מהשירות שאחר-כך שני הצדדים יכולים לתת וכולי.
מיכאל איתן: אנחנו יודעים מה זה המוסד הזה ויודעים שיש בו גם הרבה יתרונות.
מיכאל איתן: אם יבואו באיזשהו תחליף, אפשר ללכת לקראת היבוא, אבל לפתוח את היבוא בצורה שאנחנו נהיה תלויים?
מיכאל איתן: אתה צריך להזהיר את עצמך באיזה מקרה אדם יכול להביא לארץ יותר בזול מאדם שקונה במקור.
מיכאל איתן: זה יכול להיות אם היה כאן דבר פגום, או שהסחורה יותר ישנה, או שהסחורה היא סוג ב' והיצרן לא רוצה להיות מזוהה איתה ישירות, או שיש גם מקרים נדירים של דילר מסוים שקנה ופשט את הרגל וכולי.
מיכאל איתן: אני חושב שהפשרה הזו אליה הגיעו היא פשרה שמשקפת נכונה את הדברים.