GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתן כבל: אולי גם אתם תצטרכו, במקום להילחם בבתי-משפט, לבוא אליהם עם הצעות אחרות.
איתן כבל: אולי תנסו לפתות אותם בתקופה הזו עם הצעות יותר אופרטיביות שישאירו אותם אצלכם.
איתן כבל: אולי תחליטו, אני לא יועץ עסקי שלכם, להפוך את המלון בטבריה למלון חמישה כוכבים דה לוקס, וכל מי שיישאר אצלכם תתנו לו עוד יום חינם.
איתן כבל: לא יודע, אני סתם אומר את זה.
איתן כבל: לכן, מה שאני מנסה לומר לכם, אדוני היושב-ראש, אני לא יכול להצביע, אין לי זכות הצבעה, יש כאן את עמיר כחבר קבוע, אבל אני אומר באופן עקרוני לחברים שלי, אי-אפשר להצביע, זה לא מתקבל על הדעת, בעיקר שרוב האנשים פה, הרי על מי אנחנו מדברים?
איתן כבל: הגיל הממוצע הוא במקרה הטוב 50 ו-.
רני נויבואר: מה פתאום.
קריאה: 80.
איתן כבל: תנו לי, נתתי לכם קרדיט.
איתן כבל: ידעתי שזה יהיה, אבל למה לי להגיד את הגיל.
איתן כבל: לכן, בסוף ניתן פתרון למחלה, אבל החולה ימות.
איתן כבל: הניתוח הצליח והחולה מת, אז מה עשינו?
איתן כבל: לכן, כל יום שעובר בעניין הזה הוא נהיה דרמטי.
איתן כבל: אני באמת אומר את זה.
איתן כבל: נכנסתי לעניין הזה, יואל, אני מודה לך, בזכותך.
איתן כבל: ואני אומר את זה ללא כחל ושרק.
איתן כבל: וככל שאני נכנס לעניין הזה, אני מבין את גודל הבעיה.
איתן כבל: ולכן, הכול נכון, מה שאתה אומר, אדוני היושב-ראש, איפה היתה הממשלה?
איתן כבל: איפה היו הארגונים הצרכניים?
איתן כבל: איפה היו כל העמותות?
איתן כבל: כולם עשו קופון.
איתן כבל: כל אחד בדרכו.
איתן כבל: חלק לא עניין אותם.
איתן כבל: חלק גזרו קופון בצורה אחרת.
איתן כבל: לכן אני מציע להתכוונן להצעה הזו, כי גם אנחנו לא יכולים להיות לעומתיים בצורה כל כך קיצונית לארגוני הצרכנים, זה נשמע לי לא הגיוני שחברי הכנסת יהיו במקום שבו הם בקונפליקט עם ארגוני הצרכנים.
לאה ורון: לאיזו הצעה להתכוונן?
איתן כבל: הצעה של שנה הודעה מראש וכל אחד יכול להשתחרר מתי שהוא רוצה.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה עמדתך.
יואל חסון: תודה, אדוני היושב-ראש, תראה, אנחנו צריכים לראות את מטרת הדיון הזה ומה אנחנו רוצים.
יואל חסון: כשאני שומע את הדברים, אז יכול להיות שאני צריך להגיד, יכול להיות שזה יהיה גדול על הכנסת.
יואל חסון: יכול להיות שהדבר הזה גדול על הכנסת, יכול להיות שזה משהו - - -
כרמל שאמה-הכהן: אני מוחה על האמירה הזאת.
כרמל שאמה-הכהן: יש דבר שגדול עלינו?
יואל חסון: בדרך כלל אני נותן קרדיט לכנסת, אבל יכול להיות שזה כאילו מפילים פה איזו אחריות ענקית על חברי הכנסת, אז אולי באמת ניתן לבית-המשפט להחליט.
יואל חסון: אני חושב שלכל הצדדים זה רע.
יואל חסון: יש כאלה שנהנים מההליך המשפטי ויש כאלה שפחות נהנים מההליך המשפטי.
יואל חסון: לדעתי, בתוצאה הצרכן יפסיד מההליך המשפטי.
יואל חסון: אני לא מקבל כמובן את הצעת "קלאב הוטל".
יואל חסון: אני חושב שזו הצעה רחבה מדי, מוגזמת, היו צריכים - - -
יואל חסון: אני מסכים לעיקרון – קודם כל צריך לזכור שיש את הוועדה הסוציאלית, שבזה בכלל צריך לטפל ולוודא איך הדבר הזה עובד ואיך היא עובדת בצורה שהיא גם תהיה שקופה, ציבורית, פתוחה, קריטריונים ברורים ושהיא תקבל backup בחקיקה.
יואל חסון: זה דבר שהוא מאוד-מאוד קריטי ומאוד-מאוד חשוב, והוא פותר בעיות שאי-אפשר לזלזל בהן.
יואל חסון: לגבי חלון הזמן – אני מקבל את עקרון חלון הזמן.
יואל חסון: אני לא יודע מהו חלון הזמן הנכון.
יואל חסון: זאת אומרת, באידיאל שלי הייתי נותן חלון זמן כל כמה שנים.
כרמל שאמה-הכהן: חלון מתחדש.
יואל חסון: כל כמה שנים הייתי נותן חלון זמן שאפשר לצאת ממנו.
יואל חסון: צריך גם להגיד את האמת, אני גם קיבלתי מאות ואלפי מכתבים, באמת זה הגיע לאלפים, אני אומר לכם, אי-מיילים.
יואל חסון: אני יודע בוודאות שכל מי שזה בוער בעצמותיו ורוצה להיחלץ מהדבר הזה שנקרא "קלאב הוטל" יחידת נופש, גם אם יתנו לו שבוע, הוא יעשה את מה שצריך כדי לצאת.
יואל חסון: מי שזה בוער בעצמותיו ואוכל מזה מירורים, אם הוא לא עשה ולא ניצל חלון זמן לצאת, הוא קודם כל חסר אחריות.
יעל כהן-שאואט: ומי שנהיה חולה לשנה לאחר מכן?
יואל חסון: שנייה, עזבי אותי - - -
יעל כהן-שאואט: אתם לא מציאותיים.
יעל כהן-שאואט: אתם מדברים על - - -
יואל חסון: אל תפריעי לי.
כרמל שאמה-הכהן: אל תפריעי לו, בבקשה.
יואל חסון: גם לך יש לי כמה שאלות קשות, איפה הייתם ב-15 שנה האחרונות.
יעל כהן-שאואט: אתה צודק.
יעל כהן-שאואט: זו לא סיבה.
יואל חסון: אז יפה, אז תודה רבה.
יואל חסון: לפחות אני צודק במשהו.
יואל חסון: אז אני אומר בצורה חד-משמעית, נכנסתי לסיפור הזה מראש כשידעתי שזה סיפור מורכב.
כרמל שאמה-הכהן: אתה האבא.
יואל חסון: אני אבא.
יואל חסון: סוג של אבא.
יואל חסון: ידעתי שזה סיפור מורכב, ידעתי גם יותר מזה, עכשיו אני נותן לך גם קרדיט, אדוני היושב-ראש, שאתה כיושב-ראש יכולת גם למצוא אלף סיבות לזרוק את זה מהשולחן של הוועדה.
יואל חסון: יכולת אם רצית.
יואל חסון: עם כל הכבוד לי ולעצמי, יכולת אם רצית, ולא עשית.
יואל חסון: וקיבלנו והסכמתי להיכנס לתוך סיפור שהוא מאוד-מאוד מורכב.
יואל חסון: בכלל באתי לפתור בעיה של חדרי כושר ופתאום נהייתה בעיה הרבה יותר רחבה.
יואל חסון: אני רואה בזה, אדוני היושב-ראש, הזדמנות אדירה שהוועדה תמצא את הקו המאזן שתפתור כאן בעיה של שנים.
יואל חסון: זו זכות גדולה אם נצליח לעשות את זה.
יואל חסון: אי-אפשר למשוך לכל הכיוונים.
יואל חסון: אף אחד כאן לא יקבל מאה אחוז, אגב, הוועדה הזאת – גם בסוגיות אחרות מאוד משמעותיות שגם נגעו פה בחברות ענקיות – ידעה למצוא את הקו המאזן.
כרמל שאמה-הכהן: מה בנתונים?
כרמל שאמה-הכהן: הנציג של "קלאב הוטל" אמר שלוש שנים, כבל אמר שנה.
יואל חסון: קודם כל, לי קריטי מאוד המסלול הסוציאלי.
יואל חסון: אני רוצה לוודא איך הוא יעבוד, אני רוצה לוודא את השקיפות שלו, את הציבוריות שלו, ושזה יעבוד שם על כללים מאוד-מאוד ברורים.
יואל חסון: אגב כל הזמן, אין לזה חלון זמן.
יואל חסון: זה כל הזמן.
יואל חסון: זו ועדה שעובדת כל הזמן ומאפשרת לאנשים להיחלץ מסיבות בריאותיות, נכות, כלכליות וכיוצא בזה.
תמר פינקוס: למה צריך את זה אם אפשר לצאת?
ניצן חרותי: הבעיה שאף פעם לא ישבת אתם בוועדה.
יואל חסון: אל תפריע לי, בבקשה.
יואל חסון: אנחנו יכולים לקבוע איך תראה הוועדה הזו, מה יהיו הכללים בה, איך היא תעבוד, איך היא תתנהל, איזו שקיפות תהיה, איך יהיו הפרוטוקולים וכל הדברים האלה מה שלא היה עד היום.
יואל חסון: אנחנו יכולים לקבוע את זה עכשיו.
יואל חסון: לגבי הדבר האחר, לגבי המסלול השני – אני - - -
מוריס לוסטיג: אני יכול למות בינתיים.
יואל חסון: חלון הזמן הזה, אדוני, אני חושב שצריך להיות חלון זמן כל כמה שנים, וצריך להיות חלון זמן רחב, לא שלושה חודשים, לפחות חצי שנה.
יואל חסון: אבל אותו חלון זמן, אותו הליך, החוק חייב לחייב איך הוא מתפרסם ואיך מביאים אותו לידיעת הצרכנים.
כרמל שאמה-הכהן: זאת פחות בעיה.
יואל חסון: זה הכי חשוב לי.
כרמל שאמה-הכהן: תאמין לי, הפרסום לא בעיה.
כרמל שאמה-הכהן: תלך על הכמויות.
יואל חסון: הייתי רוצה חלון זמן כל כמה שנים.
יואל חסון: הייתי רוצה את חלון הזמן הראשוני הזה לחלון זמן רחב של שישה חודשים עד שנה.
יואל חסון: לגבי דמי הביטול, אני לא מקבל כמובן את השלוש שנים, אני חושב שצריך ללכת לכיוון השנה או 18 חודשים או משהו כזה.
מוריס לוסטיג: שילמתי מ-1980.
מוריס לוסטיג: אני עוד צריך להוסיף?
יואל חסון: שנה עד 18 חודשים ובלי דמי ביטול.
קריאה: לא צריך לשלם.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, אני רוצה לסכם את הדברים.
יעל כהן-שאואט: אדוני, לא קיבלתי זכות דיבור.
כרמל שאמה-הכהן: רגע, חבר הכנסת מדבר, הוא עוד לא סיים.
כרמל שאמה-הכהן: אני פשוט רושם את הדברים כדי לרכז.
יואל חסון: בלי דמי ביטול – אמרתי בסוף.
כרמל שאמה-הכהן: לא התכוונת דמי ביטול, התכוונת תקופת - - -
עמיר פרץ: תקופת ההשתחררות.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לסכם את הדברים – החלון שישה חודשים, חלון מתחדש כל תקופה שלא ציינת.
תמר פינקוס: הוא אמר שישה חודשים עד שנה בפעם הראשונה.
יואל חסון: שישה חודשים עד שנה בפעם הראשונה.
תמר פינקוס: שנה זה יותר מדי.
כרמל שאמה-הכהן: חלון מתחדש, וזמן ההיערכות שניתן ל"קלאב הוטל" על הודעת ביטול זה שנה וחצי?
יואל חסון: עד שנה וחצי.
תמר פינקוס: שנה.
ניצן חרותי: שנה וחצי?
ניצן חרותי: זאת אומרת, אתה קונס אותנו ב-4,000 שקל.
תמר פינקוס: שנה וחצי הודעת - - -
שחר ולר: לא, זה שלוש שנים.
שחר ולר: המשמעות היא של שלוש שנים.
עמיר פרץ: הוא לא מדבר על פיצוי.
עמיר פרץ: הוא מדבר על ההשתחררות.
שחר ולר: אבל זה לוקח שלוש שנים להשתחרר כל פעם.
ניצן חרותי: בינתיים אני משלם.
ניצן חרותי: מה זה?
מוריס לוסטיג: מ-1980 אני משלם.
מוריס לוסטיג: לבטל עכשיו ולא קיבלתי כלום.
שחר ולר: מחדר כושר יותר קל להשתחרר.
יואל חסון: אז אמרתי 18 חודש.
יואל חסון: לגבי היורשים זה ביטול הדדי, זאת אומרת, אין מחויבות לא לכאן ולא לכאן, ומי שרוצה להשתחרר מהיורשים זה אוטומטי.
תמר פינקוס: כשאתה אומר 18 חודש, זה הודעה מראש של 18 חודש?
יואל חסון: כן, הודעה מראש של 18 חודש, אבל היחידה ממשיכה להיות שלו.
ניצן חרותי: אבל הוא לא יוצא אליה.
יעל כהן-שאואט: הוא לא מסוגל, הוא חולה.
ביתיה גוטל: הוא לא מסוגל ללכת אליה.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, אני רוצה - - -
שחר ולר: זה יותר גרוע מבית-משפט.
כרמל שאמה-הכהן: אדוני שם מאחור, מספיק להפריע.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להציע גם לחברי הכנסת הבחנה נוספת.
כרמל שאמה-הכהן: מאחר שיש את מה שצפוי, הדבר היחידי שמטריד אותי זה הגל הראשון הגדול של העוזבים, אף אחד לא יודע לאמוד כמה הוא יהיה.
כרמל שאמה-הכהן: שם לדעתי צריך תקופת היערכות מסוימת, ובחלונות הבאים תקופת ההיערכות ממש לא נדרשת - -
עמיר פרץ: יש לי הצעה לכוון לדעת גדולים.
כרמל שאמה-הכהן: - - כי זה כבר יהיה אחרי ש"קלאב הוטל" תעבור למסלול עסקי חדש.
כרמל שאמה-הכהן: נניח שבחלון הבא אפשר לעשות גם שחרור מיידי.
כרמל שאמה-הכהן: אז זו לדעתי ההבחנה שצריך לעשות.
עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני חושב שבהידברות משא ומתן צריך לראות איך מקטינים את הבעיה.
עמיר פרץ: הרי יש לנו ארבע סוגיות שעומדות על הפרק – אחת זה חלון הזמן, שתיים זו שאלת תקופת הפיצוי, שלוש זו תקופת השחרור ויש את הסוגיה הרביעית, זו סוגיית היורשים.
עמיר פרץ: ככל שנבודד את ההצעות ככה נקטין את מספר האנשים – אם יש נניח היום פוטנציאל של 1,000 איש שעומדים בפתח כדי להשתחרר, כל סוגיה בפני עצמה מקטינה את מספר האנשים שחלילה עלולים להיפגע אם תיפול שגגה במעשה החקיקה שלנו.
עמיר פרץ: אז קודם כל חלון הזמן – אני בהחלט חושב שהעניין של חלון הזמן הוא שאלה שצריך להגיע אתה לפשרה.
עמיר פרץ: אני חושב שההצעה של יואל חסון על חצי שנה היא הצעה נכונה.
עמיר פרץ: אני חושב ששאלת היורשים – צריך לחלק בין זכות המשפחה להחליט שהיא לא רוצה לרשת דבר שהוא לא טוב מבחינתה, זו זכות מוחלטת.
עמיר פרץ: יחד עם זאת, אם יש יורש חדש, הוא צריך לדעת שהוא חותם על הסכם כמי שקיבל מתנה למעשה, אבל עם כל התנאים של רוכש שיש לו מחויבות לפי מחויבות של רוכש חדש.
תמר פינקוס: יורש שכן רוצה את - - -
אתי בנדלר: זאת אומרת, הוא יצטרך לשלם דמי - - -
עמיר פרץ: לא, הוא לא צריך לשלם, אבל הוא מחויב לדמי אחזקה.
אתי בנדלר: רק דמי אחזקה.
עמיר פרץ: אבל הוא צריך לדעת שהוא מחויב - - -
אתי בנדלר: רק בדמי אחזקה.
איתן כבל: הוא נכנס לנעליים.
עמיר פרץ: כי הוא נכנס לנעליים של האבא.
יואל חסון: הוא לא קונה את זה מחדש.
עמיר פרץ: הוא קונה חדש שאומנם לא משלם את הקניה עצמה, אבל הוא מחויב לדמי אחזקה ולשאר התנאים מסביב, זה אחד.
עמיר פרץ: לגבי תקופת השחרור, תקופת הפיצוי – לדעתי גם כאן צריך להגיע לאיזו פשרה אם הפיצוי יהיה בגין חצי שנה או שנה על התקופה מהרגע שהוא מודיע, כמה זמן הוא עדיין מחויב לשלם, בכל זאת צריך זמן היערכות.
עמיר פרץ: השאלה הקריטית מבחינתי זו תקופת השחרור, ופה הם מציעים שלוש שנים פלוס שנה, אני חושב שזה מוגזם - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא, זה הזוי.
עמיר פרץ: אני חושב שזה מוגזם.
עמיר פרץ: צריך להגיע לאיזושהי פשרה.
יואל חסון: הזוי לחלוטין.
עמיר פרץ: יכול להיות ששנה פלוס שנה או הסכם כלשהו כזה של - - -
ניצן חרותי: מה שנה פלוס שנה?
ניצן חרותי: מה?
ניצן חרותי: אנחנו צריכים להיות אסירים שנתיים בשביל להשתחרר?
יואל חסון: אתה אסיר היום, ובית-המשפט לא יחלץ אותך, יהיה לפחות שלוש-ארבע שנים - - -
ניצן חרותי: לא יודע מה יהיה.
אמיר שפיצר: אבל על מה קנס?
שחר ולר: המשמעות של ההחלטה זה לכבול אנשים.
שחר ולר: אתם תכבלו אנשים שלא כבולים היום.
יעל כהן-שאואט: אתם לא מבינים את מה שאתם עושים.
יעל כהן-שאואט: הם לא מבינים.
עמיר פרץ: שנייה, חברים, לגבי כבילה של אנשים – אנחנו צריכים לקבוע את התקופות שבכל פעם מותר להשתחרר.
עמיר פרץ: אי-אפשר שכל חצי שנה המערכת תיערך מחדש.
עמיר פרץ: הרי ברור לך לחלוטין שברגע שאתה קובע את חלון הזמן הראשון רוב האנשים ישתחררו.
עמיר פרץ: אתה מסכים?
אמיר שפיצר: לא רוב האנשים.
אמיר שפיצר: ישתחררו - - -
עמיר פרץ: רוב אלה שרוצים לצאת.
עמיר פרץ: מי שלא רוצה, לא רוצה.
עמיר פרץ: מה, אנחנו לא נאלץ אותם.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, צריך לקחת בחשבון שעד החלון הראשון משתחררים כל אלה שנחייב ו"קלאב הוטל" הציעה 720, המספר יהיה הרבה יותר גבוה.
כרמל שאמה-הכהן: ישתחררו כל אלה קודם כל מיידית.
כרמל שאמה-הכהן: ואחרי זה משתחרר כל החלון הראשון, כל מי שרצה.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, אחרי זה השחרורים הבאים יהיו, לדעתי, מינוריים - -
עמיר פרץ: נכון, עד שיצטבר לך.
כרמל שאמה-הכהן: - - ולכן לא צריך שם שום תקופת היערכות.
ניצן חרותי: אמת, אז לא צריך תקופת היערכות, אז כל שנה יהיה חלון זמן של שלושה חודשים.
תמר פינקוס: יש לי שאלה, יש נקודה שאתם לא ערים לה – יש הרבה מאוד צרכנים שבמשך שנים לא משלמים דמי אחזקה כי הם לא רוצים להיות שם.
רני נויבואר: רוצים להשתחרר.
יעל כהן-שאואט: שאין להם כסף.
עמיר פרץ: זה החובות, זה דבר אחר.
כרמל שאמה-הכהן: אלה שיש להם חובות.
כרמל שאמה-הכהן: נגיע לחלק של החובות.
יואל חסון: זה לא עכשיו.
יואל חסון: נטפל בפרק של החובות.
תמר פינקוס: השאלה שלי – נניח שעכשיו אתם אומרים, צריך שנה או שנה וחצי הודעה מראש, ולי יש חוב שאנחנו לא מדברים עליו עכשיו, עכשיו אני צריכה להתחיל לשלם דמי אחזקה עד שתיגמר התקופה של ההודעה מראש, הרי אז אנחנו כובלים אנשים.
תמר פינקוס: אני כבר לא משלמת, נניח עשר שנים, כי אני מתחננת שייקחו את זה ממני.
תמר פינקוס: עכשיו אומרים לי, תשמעי, אתן להם זמן היערכות שנה עד שנה וחצי, ובזמן הזה את צריכה להתחיל לשלם דמי אחזקה.
עמיר פרץ: השאלה על כמה מדובר.
תמר פינקוס: לכן אי-אפשר לנתק את זה מהחובות - -
קריאה: מה זה על כמה מדובר?
תמר פינקוס: - - הרי יש אנשים שכבר לא שילמו, אמרו, קחו את זה ממני, אנחנו כבר לא רוצים כלום.
תמר פינקוס: אני צריכה לחייב אותם עכשיו לשלם מהרגע הזה ועד ש"קלאב הוטל" יגמרו להיערך?
תמר פינקוס: הם כבר נערכו לזה עשר שנים, הם משכירים את זה.
תמר פינקוס: מה הם עושים עם זה עד עכשיו?
תמר פינקוס: אי-אפשר להתעלם מזה.
יעל כהן-שאואט: 3,000 שקלים.
אלקס הרטמן: בכל הכבוד הרב, החקיקה לא יכולה להיות מושפעת מאיזשהם עובדות שזורקים פה ככה כלאחר יד.
כרמל שאמה-הכהן: תנו לחבר הכנסת פרץ, שנייה.
עמיר פרץ: אני חושב שהארגונים יעשו טעות אם לא יעשו הכול לסיים את הפרשה עכשיו, כי אני מעריך מהיכרותי את בתי-המשפט, כל תקופת זמן שניתן להם, עם כל הכבוד למשרד המשפטים, אין להם שום יכולת להבטיח שתוך שנה-שנה וחצי העניין יסתיים.
עמיר פרץ: כל מי שיכנס לתקופת המתנה של שנה, בבית-המשפט הוא ממילא ימשיך להיות מחויב.
עמיר פרץ: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, לגבי חובות העבר, יכול להיות שצודקים כאן בהערה שמי שיש לו חובות עבר צריך לקחת אותם כחלק מהשקלול.
עמיר פרץ: יכול להיות שמי שיש לו חוב עבר מסוים שזה יהיה על חשבון ההודעה של אותה שנה במקרים המסוימים האלה.
עמיר פרץ: אני לא יודע כמה הם.
אלכס מילר: זה תקדים מסוכן.
עמיר פרץ: אני מבין שזה תקדים מסוכן, אבל אם לא, שילכו לבית-המשפט וכולם יפסידו מהעניין.
עמיר פרץ: אנחנו מכניסים את עצמנו עכשיו - - -
אלכס מילר: אנחנו כמחוקקים לא יכולים - - -
עמיר פרץ: ההצעה הזו משחררת 90%-80% מהאנשים שנמצאים כאן.
יואל חסון: את כל מי שרוצה להשתחרר היא משחררת.
עמיר פרץ: 90%-80% משתחררים.
עמיר פרץ: אין להם בעיה אחר כך.
עמיר פרץ: בגלל 10% שיכול להיות שהוועדה שהציע יואל חסון, שתהיה ועדה עם שקיפות, עם כללים, שתצטרך לטפל באותה אוכלוסייה שטוענים שגוררים חובות וכו'.
עמיר פרץ: אבל יש פה מצב שהחקיקה הזו הולכת לשחרר אנשים מבלי להמתין לבית-המשפט שהולך ומסבך אותם עוד יותר ועוד יותר, כי ממשיכים לא לשלם, ממשיכים לצבור חובות.
אמיר שפיצר: זה הליך נפרד.
עמיר פרץ: מה את אומרת לי לא?
עמיר פרץ: ברגע שאנשים יודעים שיש דיון משפטי, אז הם מרגישים יותר בטוח לא לשלם חובות, והחובות האלה מצטברים והריביות מצטברות.
עמיר פרץ: אני לא יודע אם יהיה מישהו שמסוגל לשחרר מישהו בחקיקה מחובות עבר, אלא אם תהיה הסכמה.
אמיר שפיצר: זה לא חובות, זה חוב - - -
שחר ולר: זה לא חובות.
שחר ולר: השאלה אם בכלל יש חוב שנויה במחלוקת.
שחר ולר: ההנחה שבכלל יש חובות שנויה במחלוקת.
יעל כהן-שאואט: הם לא מגישים תביעות.
שחר ולר: "קלאב הוטל" לא מגישה תביעות, כי היא יודעת שיש לה בעיה להגיש תביעות כאלה.
יעל כהן-שאואט: היא לא רוצה להעמיד את זה למבחן משפטי.
אלקס הרטמן: פשוט אומרים לכם עובדות לא נכונות כל הזמן.
עמיר פרץ: את בטוחה בעמדתך?
יעל כהן-שאואט: זה מה שמספרים לי.
יעל כהן-שאואט: אדוני, אם תיתן לי לתת תשובה, אתן תשובה.
עמיר פרץ: סליחה, אני לא יכול להתחייב למישהו כאן שאחרי שייגמר כל ההליך לא יחייבו אותו בחוב.
עמיר פרץ: אם את מסוגלת להתחייב, אני תומך בך במאה אחוז.
שחר ולר: אבל אין פה הליך של השתחררות.
יעל כהן-שאואט: אדוני, אני רוצה לספר לך עובדות.
עמיר פרץ: אבל אני לא רוצה להפיל אותם בפח.
כרמל שאמה-הכהן: סיימת, עמיר?
עמיר פרץ: תגרמי נזק לאלה שאת רוצה להגן עליהם.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת פרץ, אתה לא מנהל את הוויכוח, אתה ממשיך לדבר פה.
עמיר פרץ: לא, אני אומר לה.
עמיר פרץ: סיימתי.
כרמל שאמה-הכהן: עורכת-דין שאואט, בבקשה.
יעל כהן-שאואט: תודה רבה.
יעל כהן-שאואט: קודם כל, 1.
יעל כהן-שאואט: "קלאב הוטל" זה העסק היחיד שמנהל אתר של יחידות נופש נגדו אנחנו מקבלים תלונות.
יעל כהן-שאואט: 2.
יעל כהן-שאואט: רוב האנשים שהפסיקו לשלם במשך שנים, אפילו עשר שנים, כולם, כל מי שדיברתי אתו, לא הוגשה נגדו שום תביעה.
יעל כהן-שאואט: עשר שנים לא שילמו.
יעל כהן-שאואט: אם "קלאב הוטל" לא היתה כל כך בטוחה בזה - - -
כרמל שאמה-הכהן: שנייה, אני רוצה לשאול, הוגשו תביעות כנגד בעלי חוב?
אמיר שפיצר: אפס.
משה שרעבי: אף פעם, אפס.
כרמל שאמה-הכהן: לא שאלתי אותך, לא הגשת.
כרמל שאמה-הכהן: למיטב ידיעתי כן, אבל אני מוכן לבדוק את זה.
תמר פינקוס: לא מגישים.
קריאות: לא הוגשו.
אמיר שפיצר: התשובה היא שלא חד-משמעית ושיירשם.
תמר פינקוס: לא הוגשו תביעות.
תמר פינקוס: ברור שלא הוגשו.
יעל כהן-שאואט: רגע, לא סיימתי לדבר.
אלקס הרטמן: סליחה, אבל רגע, אבל תבינו שלא היתה בעיה אמיתית בטבריה עד שנת 2001 - - -
אלקס הרטמן: או שרוצים לשמוע תשובה או שלא רוצים לשמוע תשובה.
יעל כהן-שאואט: אדוני, הוא דיבר הרבה שעות.
אלקס הרטמן: הדברים שאומרת עורכת-דין שאואט, בכל הכבוד - - -
יעל כהן-שאואט: לא סיימתי לדבר, אז אתה לא יכול להתייחס.
כרמל שאמה-הכהן: היא לא סיימה.
כרמל שאמה-הכהן: כן, גב' שאואט.
יעל כהן-שאואט: תודה, אני רוצה פשוט לסיים לדבר בשם האנשים שלא נמצאים כאן, משום שהם חולים, משום שהם זקנים, משום שהם נכים.
יעל כהן-שאואט: כל אלה שאתם רואים, אלה שיש להם עוד קצת כוח בעצמות ובגוף שלהם, כל אותם אנשים שלא משלמים, חלק מהם הפסיקו לשלם, כי הם פשוט לא יכולים, לא בגלל שזאת ברירה שלהם.
יעל כהן-שאואט: אתם יוצאים מנקודת הנחה שבחוזה הזה יש התחייבות של הרוכשים לשלם עד תום תקופת החוזה, עד תום תקופת הזכאות, וזה לא כתוב בשום מקום.
עמיר פרץ: מה ההנחה שלך שלא.
יעל כהן-שאואט: זו לא הנחה, אדוני, אתן לך לקרוא את החוזה, תחפש בחוזה הזה איפה זה כתוב.
כרמל שאמה-הכהן: איך עד היום לא השגתם סעד משפטי שנותן סעד שלא צריך לשלם.
עמיר פרץ: אם ככה, אין בעיה.
עמיר פרץ: נמליץ לכולם לא לשלם, ואתם תגנו עליהם.
עמיר פרץ: אין בעיה בכלל, בשביל מה צריך חקיקה?
תמר פינקוס: הם לא נתבעו אף פעם.
יעל כהן-שאואט: אין לי בעיה להגן על כל האנשים שיפסיקו לשלם.
עמיר פרץ: מאה אחוז, אז הכול בסדר.
עמיר פרץ: אין בעיה, אדוני היושב-ראש - - -
יואל חסון: אבל איך לא הצלחתם עד היום שבית-המשפט יגיד, תפסיקו לשלם?
יעל כהן-שאואט: אדוני, ההליך - - -
קריאה: ניתן עוד מעט החלטה, חבר כנסת חסון, זה מעבר לפינה.
תמר פינקוס: הם הפסיקו לשלם ולא תבעו אותם, אז לא היה צריך לבחון את זה.
תמר פינקוס: לא תבעו אותם.
חנה וינשטוק-טירי: הם הפסיקו לשלם ולא תבעו אותם, אז לא היה צורך.
חנה וינשטוק-טירי: אבל מי שפחד ושילם אכל אותה.
יואל חסון: אבל דמי אחזקה הם התחייבו לשלם, אבל לא לכל החיים.
יואל חסון: זה העניין, נכון?
ניצן חרותי: אין תביעות, יש איומים כל הזמן.
ניצן חרותי: חד-משמעית אין תביעות.
תמר פינקוס: עשר שנים לא משלמים.
עמיר פרץ: אז זה מצוין, אז מה הבעיה, חברים?
יואל חסון: אבל בחוזה כן רשום שצריך לשלם דמי אחזקה, נכון?
חנה וינשטוק-טירי: אבל אין תקופה שהיא – אין הגבלה - - -
יואל חסון: אבל כל עוד אתה עושה שימוש ביחידה, אתה צריך לשלם דמי אחזקה.
חנה וינשטוק-טירי: נכון, אבל הם לא עושים שימוש ביחידה.
יעל כהן-שאואט: תקראו את החוזה, אין בחוזה התחייבות לשלם דמי אחזקה במשך כל התקופה.
יעל כהן-שאואט: זה לא דבר שקיים.
יעל כהן-שאואט: זו רק התנהלות של "קלאב הוטל" ששולחת מכתבי התראה של עורכי-דין לזקנים האלה ולמסכנים האלה ושמאיימים עליהם.
יעל כהן-שאואט: חלק מהם נכנעים או פוחדים ומשלמים בגלל שהם יכולים לשלם, ומי שלא יכול, צריך או לאכול או תרופות, אין לו ברירה והוא לא משלם.
יעל כהן-שאואט: אין תביעות.
יואל חסון: אז יש ועדה סוציאלית.
יעל כהן-שאואט: מה שאתם עושים כרגע, אתם נותנים סכין, את הכלים המשפטיים ל"קלאב הוטל" לתבוע את כל המסכנים האלה שהפסיקו לשלם, זה מה שאתם עושים.
יעל כהן-שאואט: אתם כותבים תנאי שלא כתוב בחוזה הזה.
יעל כהן-שאואט: אתם כותבים תנאי שאומר, אם אתם לא משתחררים בחלון הזה, אתם כבולים, זהו, זה נגמר, החלון נסגר.
יואל חסון: אבל למה שהם לא ישתחררו?
יעל כהן-שאואט: כי מי שלא ישתחרר בפעם הראשונה, אולי בגלל - - -
אמיר שפיצר: למה שלא יוכלו להשתחרר בכל עת?
יעל כהן-שאואט: כי זה לא החולה וזה לא המסכן, שאולי הוא יהיה חולה מחר בשנה שלאחר מכן.
יעל כהן-שאואט: אדוני, לא צריך את זה.
יואל חסון: יש ועדה סוציאלית בשביל החולה והמסכן.
חנה וינשטוק-טירי: זה העיקרון.
יעל כהן-שאואט: אין את זה בחוזה.
יעל כהן-שאואט: החוק בא לפתור בעיה של פרשנות לא נכונה של ההסכם על-ידי "קלאב הוטל", שהיא לא קיימת בכתובים.
יעל כהן-שאואט: זו רק פרשנות של "קלאב הוטל".
יעל כהן-שאואט: במקום לתת את הסעד הנכון, אתם נותנים את הכלים ל"קלאב הוטל" לתקוע ושוב להכות בצרכן.
אמיר שפיצר: כי צרכן רשאי לסיים חוזה בכל עת.
יואל חסון: די כבר.
יואל חסון: אנחנו מנסים להבין את העניין.
כרמל שאמה-הכהן: מספיק, אל תהיה חכמולוג כזה.
יעל כהן-שאואט: אני מבקשת מכם לוותר על הצעת החוק, בבקשה, תתנו לאנשים להתמודד לבד בבית-המשפט.
יואל חסון: תכנסי ל- moodשל הקשבה רגע.
יואל חסון: אני מנסה באמת להבין, אולי אני לא מבין.
יואל חסון: סליחה, עם כל הכבוד לך, תקשיבי טוב רגע, באנו כדי לנסות לפתור את זה.
יואל חסון: יכול להיות שיש דברים שאני לא מבין ואני מנסה להבין.
יואל חסון: את אומרת עכשיו דברים שאני לא מצליח להבין.
יואל חסון: אני שואל שאלה פשוטה – קודם כל, עד היום כל העניין הזה של דמי אחזקה וכל זה כן כתוב בחוזה שהם צריכים לשלם דמי אחזקה ברגע שהם עושים שימוש ביחידה.
ניצן חרותי: בתנאי שהם לפי עלות.
יעל כהן-שאואט: רק אם הם עושים שימוש.
גיל אוריון: גם אם לא עושים כתוב.
רני נויבואר: אבל הם לא מחויבים ל-999 – מה שהיא אומרת, שהם לא חייבים לשלם אותם 999 שנה.
חנה וינשטוק-טירי: בדיוק, הם לא מחויבים ל-999 שנה.
יואל חסון: המחויבות ברורה.
יואל חסון: אבל עובדה שעד היום אף בית-משפט לא שחרר אף אחד משום מקום.
יואל חסון: אני שואל שאלה - - -
יעל כהן-שאואט: בית-המשפט כן שחרר.
ניצן חרותי: שחרר, ועוד איך שחרר, בטח.
יעל כהן-שאואט: בתיק גלייזר נגד "קלאב הוטל" בית-המשפט אמר את הדבר הבא: גם אם היה כתוב בחוזה התחייבות כזו, זה תנאי מקפח, לכן כל מי שרוצה לצאת מזה, והתובע הזה נתן לו לצאת מזה, וזה מה שקרה.
יעל כהן-שאואט: זה כל מה שאנחנו מבקשים.
יואל חסון: גברתי, אני שואל אותך שאלה, למה בזה שאני נותן עכשיו חלון זמן לכל מי שרוצה לצאת - - -
קריאה: פסק-הדין בוטל בהסכם פשרה.
יעל כהן-שאואט: אתם יודעים למה הוא בוטל?
יעל כהן-שאואט: הוא בוטל בהסכם פשרה בגלל ש"קלאב הוטל" לא רצתה תקדים משפטי שיחזק את כל אותם אנשים שהפסיקו לשלם.
כרמל שאמה-הכהן: אבל הוא בוטל.
יעל כהן-שאואט: הוא בוטל בהסכמה, לא על-ידי בית-משפט המחוזי.
יעל כהן-שאואט: הוא ביטל את התקדים.
יעל כהן-שאואט: הוא לא ביטל את הקביעה המשפטית של בית-המשפט.
יואל חסון: הוא ביטל.
יואל חסון: הסכמתם לבטל.
יעל כהן-שאואט: כמה קיבל מי שתבע?
יעל כהן-שאואט: כמה קיבל עורך-הדין?
יעל כהן-שאואט: כמה קיבל בעל היחידה שהסכים שפסק-הדין יבוטל?
יואל חסון: הוא קיבל 20 יחידות לכל החיים.
אלכס מילר: סליחה, אתם חושבים שבבית-משפט יהיה תקדים אחר?
אלכס מילר: למה, את חושבת שבבית-משפט - - -
יעל כהן-שאואט: הרבה פחות גרוע ממה שאתם מציעים.
יעל כהן-שאואט: זה נורא מה שאתם מציעים.
אלכס מילר: קודם כל לא הצעתי כלום עדיין.
אלכס מילר: דבר שני, את כל כך בטוחה שבדיון שכרגע כולכם מדברים עליו, נגיד שאנחנו עכשיו יכולים - - -
יואל חסון: יורדים מזה.
יואל חסון: אומרים שבית-המשפט יחליט.
אלכס מילר: אנחנו מחליטים להקפיא את הדיון כאן, לחכות ל-28 באוקטובר, בנובמבר, מה אמרת?
כרמל שאמה-הכהן: קשקוש.
כרמל שאמה-הכהן: בית-המשפט לא יחליט בשנתיים הקרובות.
איתן כבל: בית-המשפט מחכה לנו.
אלכס מילר: ואז אנחנו אומרים, בואו נראה מה יהיה.
אלכס מילר: את כל כך בטוחה שלא יהיה הסכם פשרה עם התובעים?
אלכס מילר: אחר כך תגידי, אה, גם את אלו, נתנו להם פיצויים.
אלכס מילר: ואז מה תעשו?
יעל כהן-שאואט: אדוני, הפשרה שאתם מציעים גרועה יותר ממה שהציעו במסגרת הפשרה בהליך גישור שהתקיים במשך חודשים.
אלכס מילר: תקשיבי, מי הציע?
אלכס מילר: יואל הציע משהו אחד.
אלכס מילר: פרץ הציע משהו אחר.
אלכס מילר: מה הצענו?
יעל כהן-שאואט: אתם רוצים לבוא ולהחליף את התובע.
יעל כהן-שאואט: בסדר, איך שאתם רוצים, אתם פוגעים באנשים.
יואל חסון: או, באמת, עם כל הכבוד, עשינו יותר ממה שעשית ב-15 שנה, תאמיני לי.
יואל חסון: הכנסת עושה הרבה יותר ממה שעשית ב-15 שנה.
יואל חסון: עם כל הכבוד לך, אז אל תגידי שאנחנו פוגעים באנשים.
עמיר פרץ: לא עשיתם כלום עבורם.
יעל כהן-שאואט: ההסכם הזה פוגע.
יואל חסון: את יודעת מה, גברתי, תסלחי לי, באמת, אני אומר לך אדוני היושב-ראש - -
כרמל שאמה-הכהן: אתה צודק.
יואל חסון: - - בא לי להגיד לך לכו לבית-משפט, אם לא הייתי חושב – אל תקומי באמצע שאני מדבר, עם כל הכבוד, באמת - - -
יעל כהן-שאואט: אתה אומר שאני - - -
יואל חסון: אמרת עלי דברים יותר גרועים ולא קמתי.
יעל כהן-שאואט: אדוני, דיברתי על ההסכם.
יואל חסון: סליחה, אמרת "אנחנו", "אתם".
יעל כהן-שאואט: הצעת החוק המקורית שלכם טובה.
יואל חסון: עם כל הכבוד, תכנסי ל- moodשל הקשבה.
יואל חסון: אם לא הייתי חושב על האנשים, תאמיני לי, האינסטינקט שלי היה אומר לכו לבית-המשפט, בוא נראה מה יצא בעוד עשר שנים.
יואל חסון: אז כל מי שעכשיו חושב שהוא יהיה תקוע ל-18 חודשים או לשנתיים יהיה תקוע לעשר שנים.
יואל חסון: אני רק שואל שאלה אחת ואף אחד לא נתן לי תשובה ובאמת אני רוצה פתרון, כי לא רוצה שזה יקרה, תסבירי לי מה זה קשור אם נתתי לאנשים עכשיו חלון זמן של חצי שנה-שנה, שכל מי שכל חייו ומהותו זה לעוף מההסכם הזה ונתתי לו את הזמן לעוף מזה, והוא לא עף מזה, ואני לא יודע למה הוא לא עף מזה, אבל - - -
ניצן חרותי: משום שהוא עוד צעיר והוא עוד רוצה לבלות.
יואל חסון: אה, אז הוא רוצה לצרוך את השירות, אז הוא אומר, ביום שהוא לא יצרוך את השירות הוא רוצה לצאת.
ניצן חרותי: הוא רוצה את השירות, הוא לא רוצה להיות כבול.
יעל כהן-שאואט: אתה יוצר כבילה שלא קיימת בחוזה.
אמיר שפיצר: אתה יוצר כבילה עתידית.
יואל חסון: זה מה שצריך להבין, באמת, כרמל.
יואל חסון: תסבירי לי רגע, למה זה שנתתי חלון זמן יצרתי כבילה למי שלא יצא בחלון זמן.
יעל כהן-שאואט: כי מי שלא יצא היה לו עדיין כוח ורצון להשתמש בשירות הזה.