GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואל חסון: אי-אפשר לעשות את זה.
יואל חסון: אתם כל הזמן רוצים להישאר במקום הזה של: - - - לתת לבן-אדם את זכות הבחירה.
יואל חסון: אין רגע.
יואל חסון: לא לתת את זכות הבחירה.
אלכס מילר: חבר הכנסת חסון, תעשה לי טובה.
אלכס מילר: נו, באמת.
אלכס מילר: אתה כל שנייה מחליף את הזה.
אלכס מילר: אתה פתאום קורא את הכותרת, אתה מחליף לחמש.
אלכס מילר: תהיה רציני.
יואל חסון: קודם-כל, זה הגיוני לחלוטין.
אלכס מילר: אם כבר מדברים אז תהיה רציני.
יואל חסון: אויש, באמת.
אלכס מילר: עשה לי טובה.
איתן כבל: - - - 10% פלוס הרגולציה של שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, אני חושב שאפשר להתכנס סביב זה.
איתן כבל: חבר'ה, בואו, צריכים להתקדם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: של כמה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: של מה?
איתן כבל: של 10% פלוס - - - שאחרי שנה - - -
לאה ורון: 8%.
לאה ורון: אתה מציע עכשיו 10% במקום 8%.
אלכס מילר: אז אם אתה מכניס את הרגולציה של שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, אז בוא ניתן למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לבדוק את הנושא הזה בצורה מסודרת.
אלכס מילר: נכניס את זה בלי אחוזים.
אלכס מילר: נשאיר את האחוזים לוועדת הכלכלה.
יואל חסון: בשום פנים-ואופן.
כרמל שאמה-הכהן: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה אמר 5%, מה אתה רוצה?
אלכס מילר: זה לא המשרד.
כרמל שאמה-הכהן: רגע, זו לא הייתה עמדת משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, סליחה?
ביתיה גוטל: עמדת הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן.
כרמל שאמה-הכהן: עמדת הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן.
אלכס מילר: תעשה לי טובה, נו.
תמר פינקוס: עמדת הרשות.
תמר פינקוס: הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן היא גוף עצמאי.
אלכס מילר: אם אתה רוצה שיבדקו את זה, אל תכניס את האחוזים.
אלכס מילר: תביא את זה בתקנות.
כרמל שאמה-הכהן: למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה יש עמדה פה?
תמר פינקוס: אין משרד תעשייה, מסחר ותעסוקה.
תמר פינקוס: הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן היא הרגולטור לעניין, ואנחנו כפופים לשר.
תמר פינקוס: זו עמדת הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן.
אתי בנדלר: מה עמדת הרשות לעסקים קטנים, את יודעת?
חנה וינשטוק-טירי: אנחנו לא מייצגים אותם.
אתי בנדלר: כן, זה שלא מייצגים.
אתי בנדלר: ואין כאן אף-אחד ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שיכול לייצג אותם?
אלכס מילר: תשמע, אדוני היושב-ראש, אני אמרתי לך: אם אתה רוצה להכניס את משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אל תתעסק באחוזים.
אלכס מילר: מספיק עשינו את המשאים האלה - - -
יואל חסון: בשום פנים ואופן.
יואל חסון: מה פתאום.
תמר פינקוס: אני צריכה להתייעצות.
תמר פינקוס: הם לא הביעו התנגדות.
אלכס מילר: תן את זה למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, שיביא תקנות לוועדת הכלכלה ותאשר.
אלכס מילר: זהו.
אלכס מילר: ואז משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה יבדוק את זה בצורה מקצועית.
אלכס מילר: תשמע, אני מאוד חושש.
אלכס מילר: אני שמעתי פה - - - בעשר דקות מחליף מ-20% ל-5%.
אלכס מילר: סליחה.
יואל חסון: תסלח לי, חבר הכנסת מילר, קודם-כל, פתאום גילית עניין בנושא הזה, זה מאוד מעניין.
יואל חסון: אבל אדוני תקשיב - - -
אלכס מילר: מה אתה רוצה להגיד?
יואל חסון: לא רוצה להגיד כלום.
אלכס מילר: אני רוצה לשמוע מה יש לך להגיד.
אלכס מילר: בוא תגיד.
יואל חסון: לא רוצה להגיד.
אלכס מילר: אתה מאשים אותי במשהו?
יואל חסון: חס-וחלילה.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת מילר.
אלכס מילר: חבר הכנסת חסון, אני מציע לך - - -
יואל חסון: מה אתה קופץ?
יואל חסון: אני האשמתי אותך במשהו?
יואל חסון: תשאל את עצמך למה אתה קופץ ככה.
אלכס מילר: סליחה, אני לא קפצתי.
אלכס מילר: אני רואה - - -, עם כל הכבוד.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, הפסקה בדיון של עשר דקות.
לאה ורון: הדיון יתחדש ב-14:30.
יואל חסון: אני קפצתי עליך?
יואל חסון: אני אמרתי משהו?
אלכס מילר: עושה מעצמך גיבור, אבל - - -
כרמל שאמה-הכהן: מי רצה לדבר מהצד ההוא?
יובל ליבלינג: בתור מי שעוסק בענף הזה כיועץ – שמי יובל – בעיקר - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יכול לשבת מול מיקרופון?
יובל ליבלינג: אפשר כאן?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא.
יובל ליבלינג: אז שמי יובל, ואני עוסק בענף הזה כיועץ.
יובל ליבלינג: ואני בעיקר עובד עם מועדונים בפריפריה.
יובל ליבלינג: עשרות מועדונים.
יובל ליבלינג: ומה שאני רוצה להגיד זה מספר דברים, אבל בשורה התחתונה: אם אנחנו לא נגיע להסכמה שלייצר פערים של עד 25%, ואני מדגיש – עד 25%, בין המסלול החודשי לשנתי, אנחנו הולכים בעצם לגזור דין בעיקר לעוסקים הקטנים, כפי שהייתה כאן השבוע – לפני החג – איילת, שבאה מאבן-יהודה; זו בדיוק הדוגמה של 85% מהאנשים שעוסקים בענף הזה.
יובל ליבלינג: הם מפרנסים את משפחתם, עם עוד חמישה, שישה, עשרה עובדים.
יובל ליבלינג: עכשיו, יש דבר אחד שחשוב להגיד: בענף הזה, התחרות האמיתית – וזאת אמת – היא מול הצרכן, שבעצם זה אומר: האם הוא יתאמן או לא יתאמן.
יובל ליבלינג: מסך הנוטשים את הענף הזה, 69% לא עוברים לאף מועדון.
יובל ליבלינג: הם פשוט לא מתאמנים.
יובל ליבלינג: 69% מהאנשים שנושרים לא עוברים מ-GO ACTIVE לקנטרי-קלאב, או מ-GO ACTIVE למועדון SPACE, או מ-SPACE למועדון אחר – הם פשוט נשארים בבית ולא מתאמנים, או שבמקרה הטוב הם הולכים בפארק.
יובל ליבלינג: זה המצב.
יובל ליבלינג: זאת האמת.
יובל ליבלינג: עכשיו, עוד דבר אחד:
יובל ליבלינג: הענף הזה כל-כך - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אתה אומר שאין תחרות, בעצם.
יובל ליבלינג: יש תחרות.
יובל ליבלינג: אבל התחרות הקשה ביותר היא בעצם לגרום לציבור להתאמן.
יובל ליבלינג: ועם זאת, הענף הזה של מועדוני הכושר הוא הספורט העממי הגדול ביותר בארץ, שמאגד בתוכו בערך 600,000 מתאמנים.
יובל ליבלינג: בערך.
יובל ליבלינג: 600,000 מתאמנים.
יובל ליבלינג: הבעיה גם היא שאין כסף בענף הזה.
יובל ליבלינג: אנחנו ניסינו, כחברת ייעוץ, לארגן דרך לשכת המסחר את המועדונים במסגרת של התאגדות.
יובל ליבלינג: ואפילו 2,400 שקל, אנחנו לא הצלחנו לייצר הסכמה, לפחות אצל העסקים הקטנים – אני לא מדבר על מי שנמצא כאן – שיגיעו וישלמו את הדבר הזה.
יובל ליבלינג: הם כורעים תחת נטל של אגרות, ומיסים, ופדרציה, ואקו"ם ופי"ל; וכמובן גם תנאי שכר משופרים, שאנחנו מסכימים עם זה.
יובל ליבלינג: אבל, בסופו של דבר, הענף הזה קורס, והדבר האחרון שעכשיו הוא צריך זה את הירייה הזאת בראש, שיכול להיות שתקרה בוועדה הזאת.
יובל ליבלינג: ואם הפער לא יהיה עד 25%, זה מה שהולך לקרות.
יובל ליבלינג: עכשיו, יש עוד דבר אחד, עוד נתון אחד:
יובל ליבלינג: כיוון שאנחנו עוסקים הרבה מאוד במחקר ובלימוד הענף הזה, בכל פעם שאנחנו בחנו את האפקט של המסלול החודשי מול המסלול השנתי, יש דבר אחד שהוא ברור מאוד.
יובל ליבלינג: דרך אגב, בשני המסלולים יש אפשרות לבטל את המנוי.
יובל ליבלינג: ובשנים האחרונות, כבר משנת 2004, לאט-לאט המועדונים, בעיקר הנאורים, אבל עם הזמן הצטרפו עוד הרבה מועדונים נוספים, אפשרו גם במסלול השנתי לבטל את המנוי.
יובל ליבלינג: לא רק מסיבות רפואיות, מכל סיבה שהיא.
יובל ליבלינג: ודרך-אגב, אנחנו אומרים לשאול למה הוא רוצה לבטל, על-מנת לראות שאולי אפשר לשמר אותו.
יובל ליבלינג: כי אחת המטרות של הענף הזה, ורוב האנשים שעוסקים בענף הזה הם אנשים שמאוהבים בענף הזה.
יובל ליבלינג: הם לא עושים את זה בשביל כסף.
יובל ליבלינג: אף-אחד לא עושה את זה בשביל כסף, בטח לא בשביל הרבה כסף, כי אין הרבה כסף בענף הזה.
יובל ליבלינג: אז מה שאנחנו ראינו זה אנשים שבירור, בצורה מוחלטת, כשהם בוחרים במסלול חודשי, כמות הנשירה מהמסלול הזה – אף על-פי שהם יכולים גם לבטל במסלול השנתי – היא הרבה יותר גדולה, בשיעורים של מעל פי שתיים.
יובל ליבלינג: בשיעורים של מעל פי שתיים.
יובל ליבלינג: דרך אגב, הדבר הזה הוא גם נתון מחקרי שקיים בעולם, ואפשר לראות את זה ולקרוא את זה באתר שנקרא IHRSA.
יובל ליבלינג: IHRSA זה הארגון הגדול ביותר בעולם למועדוני בריאות וכושר.
יובל ליבלינג: ומועדונים מאוד-מאוד גדולים, רשתות מאוד גדולות של אלפי מועדונים, בסופו של דבר גם כאלו שהיו בהתחלה רק במסגרת של מנוי הוראת קבע – מנוי חודשי – החליטו להציג את שני המסלולים – את שתי האפשרויות – מסיבה אחת פשוטה: כי הם ראו שאנשים בחרו בברירה של מנוי חודשי, אף על-פי שהייתה להם גם הברירה של המסלול השנתי עם אפשרות הביטול, הרבה יותר מהם.
יובל ליבלינג: כל קושי שנגרם להם בחיי היומיום: אם זה לימודים, עבודה, דברים אישיים וכדומה, ביטלו את המנוי.
יובל ליבלינג: וכאן בא האספקט של העידוד של הפעילות הגופנית.
יובל ליבלינג: לכן, השורה התחתונה היא שגם אנחנו מהבחינה הזאת, ומתוך ייצוג של עשרות מועדונים בפריפריה, אומרים שמוכרחים לאפשר את ביטול המנוי גם במסלול החודשי וגם במסלול השנתי, והיום אין את זה.
יובל ליבלינג: וזו מהפיכה מאוד-מאוד גדולה, כי היום חלק גדול מהענף לא מאפשר את זה.
יובל ליבלינג: אבל כדי לעודד את האנשים גם לפעילות גופנית, וגם כדי לאפשר בנקודת המכירה את האפשרות לעודד בעיקר את רכישת מסלול הנאמנות, לייצר פער של עד 25%.
יובל ליבלינג: מה שיקרה הוא שתנאי השוק יכתיבו דבר אחד מאוד ברור: במקום כמו תל-אביב, שהשוק מאוד תחרותי, ובלי קשר לחוק שאתם מחוקקים, כבר בשוק הזה רוב המועדונים מאפשרים את המסלול החודשי עם פערים מאוד-מאוד קטנים.
יובל ליבלינג: זאת אומרת, יכול להיות שסניף של GO ACTIVE, או של SPACE, או של - - - בתל-אביב, יאפשר פער של 8% בתל-אביב; ויכול להיות שבפריפריה הוא יאפשר פערים גדולים יותר.
יובל ליבלינג: אבל אתם צריכים לתת איזשהו טווח, שיאפשר בעיקר למועדוני הפריפריה הקטנים לשרוד.
יובל ליבלינג: אחרת, הם פשוט לא ישרדו.
אבי אלמוג: אבי אלמוג, יושב-ראש ארגון מנהלי בריכות שחייה, מרכזי ספורט ונופש בישראל.
אבי אלמוג: אני שוב מסב את תשומת-לב חברי הוועדה – אני לא קורא לזה נישה, מבחינתי זה התחום העיקרי – זה תחום בריכות השחייה העונתיות שפועלות חמישה חודשים בשנה, בדרך-כלל, או ארבעה חודשים בשנה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה מתכוון לקנטרי-קלאב, או שזה משהו אחר?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תעשה אבחנה.
אבי אלמוג: זה עוד אפילו קצת יותר מצומצם מהקנטרי-קלאב.
אבי אלמוג: אני מדבר על בריכות עונתיות, קיציות: בדרך-כלל, זה במושבים, בקיבוצים.
אבי אלמוג: יש גם בריכות עירוניות כאלה, שפותחות שערים בראשון למאי וסוגרות שערים ב-30 לספטמבר.
אבי אלמוג: כל המספרים שנאמרו כאן, אם במידה וירצו לחבר את זה – אני לא רוצה להגיד את המילה אפילו – אבל זה גזר-דין מוחלט.
אבי אלמוג: לגבי הקנטרי-קלאבים: בכל קומבינציה שלא הייתה – ועשינו כאן כמה סימולציות של מספרים עם חברי הכנסת הנכבדים – אנחנו יכולים לתלות בחורף שלט: להתראות במאי-יוני.
אבי אלמוג: כי הרי ברור שאני מוגבל – אני לא יכול להעלות מחיר בתקופת הקיץ, גם אם יש לי את השפיל הזה, לנסות ולתמחר בצורה שונה.
אבי אלמוג: הרי ברור שאם היום משפחה משלמת, נגיד, 8,000 שקל לארבע נפשות או 6,000 שקל, ואני אציע לו ככל שאני אעלה את המחיר לקיץ, לארבעה חודשים, לחמישה חודשים, כולם יעדיפו את הסכום הקטן יותר.
אבי אלמוג: ובינואר, בפברואר, במרץ, באפריל, אנחנו יכולים רק לתלות שלט: להתראות בקיץ.
אבי אלמוג: המועדונים האלה ייסגרו.
אבי אלמוג: החזקים ביותר, אולי יוכלו באיזושהי צורה – אולי – לשרוד.
אבי אלמוג: אבל אני חושב שלקנטרי-קלאבים ולבריכות השחייה, שהם עסקים מסוג אחר לגמרי, אין מקום כאן בכל ההתדיינות הזאת.
כרמל שאמה-הכהן: עוד מישהו - - -?
כרמל שאמה-הכהן: טוב, סיימתם.
כרמל שאמה-הכהן: כן, חברי הכנסת.
אלכס מילר: תשמע, אי-אפשר פה לחתוך בלי לתת מענה לסוגיות האלה.
אלכס מילר: אין פה ויכוח על מי ישרוד יותר או מי ירוויח יותר.
אלכס מילר: בסופו של דבר, צריכים לתת כאן מענה לאותן הסוגיות שיש לנו בפריפריה, בישראל.
אלכס מילר: איפה שיש לנו מקומות – אין מה לעשות – שמי שמתחזק אותם לרוב זה השלטון המקומי, ואיזה יזם פרטי שנכנס לתוך העסק הזה באיזה – לא יודע – חלום להרוויח כמה שקלים.
אלכס מילר: עכשיו, אם אנחנו לא מבטיחים את הדבר הזה כאן, אז, בסופו של דבר, עשינו את החוק הזה בשביל 250 אלף איש במרכז הארץ שייהנו מזה.
אלכס מילר: ולכל השאר – נשב כאן כל שני וחמישי, ונחפש איך לתת להם פתרונות, כמו שהיה לנו בקריית-שמונה עם הספרייה, ועם המתנ"ס ועם כל דבר ודבר.
אלכס מילר: ברגע שאין פעילות וברגע שאין אפשרות לתכנון, מה שיעשו אותם הגופים, בסופו של דבר, הם יצמצמו עד למינימום את הפעילות שלהם, כי אף-אחד לא מחפש איך להפסיד.
אלכס מילר: זאת אומרת, זה פיטורים של העובדים; זה צמצום של פעילות הבונוס – אני לא מדבר על חדרי-הכושר והבריכה.
אלכס מילר: אני מדבר על פעילות הבונוס שיש שם חוגים לילדים שהם נותנים, ויש שם פעילות למבוגרים.
אלכס מילר: כל-מיני תוספות שעושים ומשתמשים בקנטרי-קלאב הזה על-ידי השלטון המקומי, כי אין להם מקומות אחרים.
אלכס מילר: ואז, בסופו של דבר, כל זה יצומצם, ויצטרכו לחפש פתרונות איך עושים את זה.
אלכס מילר: שוב אני אומר: אם יש פתרון שאפשר לתת בסוגיות שקשורות לבריכות שחייה, לקנטרי-קלאבים, בוא ניתן את הפתרון גם לסוגיה הזו.
אלכס מילר: וגם, כמובן, צריך להגן על אותם העסקים שהם, בסופו של דבר, מפרנסים משפחות שקשורות לענף הזה: אם זה מדריכים, אם זה עסקים קטנים, וכל מי שחי מהענף הזה.
אלכס מילר: ולזרוק כאן מספרים: 8%, 5%, 20% – אני חושב שזה, קודם-כל, לא מקצועי ולא הוגן כלפי הענף לזרוק בלי שום בדיקה כלכלית, ובלי שום בדיקה.
אלכס מילר: אני לא יודע איפה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה בכלל בכל הסוגיה הזאת; איפה כל מי שעוסק בעסקים קטנים.
אלכס מילר: לא שמענו את ה-say הזה.
אלכס מילר: סקירה כללית על כל העניין של העסקים שפותחים וסוגרים אותם.
יואל חסון: תגיד שאתה רוצה למשוך זמן, ושלא יקרה שום-דבר.
יואל חסון: תגיד את זה, וזהו.
יואל חסון: היו פה דיונים, זה הדיון החמישי או השישי.
יואל חסון: זה הדיון החמישי או השישי בחוק הזה.
יואל חסון: אתם לא הייתם.
יואל חסון: תסלח לי, עם כל הכבוד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבר הכנסת חסון, תענה לי רגע - - -
יואל חסון: אז אני הייתי בדיונים האלה, וכל השאלות האלה הועלו, והוצגו על-ידי - - -, ועל-ידי המועצה ועל-ידי כולם.
יואל חסון: אז אנחנו לא נתחיל מההתחלה דיון שהוא כבר שישי או שביעי, עם כל הכבוד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא - - - שנה טובה, אז נעשה עוד דיון.
יואל חסון: את חושבת שהיא לא טובה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם.
יואל חסון: זה לא אומר שהיא לא טובה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד איך אתה - - - על בעל עסקים קטן שסגר את העסק, כי אנחנו קיבלנו - - -
יואל חסון: בעל עסקים קטן שאין לו הצדקה כלכלית להתקיים, שלא יתקיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן?
יואל חסון: אם הוא על חשבון הצרכן, אם הוא מתקיים על חשבון הצרכן - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היום דיברת אחרת על פערים, דרך-אגב.
יואל חסון: אבל זה לא בא על חשבון הצרכן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה אותו - - -
יואל חסון: אם הוא בא על חשבון הצרכן, אז הוא לא יתקיים.
יואל חסון: הוא לא יתקיים.
אבי אלמוג: איפה מצאת מכון-כושר שמתקיים על חשבון הצרכן, שהוא עסק קטן - - -?
יואל חסון: היא טוענת את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה דאגת כל-כך לעובדי "מעריב", ולא דואג לעובדי - - -?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי זה לא תקשורת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בואו נהיה פיירים.
יואל חסון: זה לא קשור.
כרמל שאמה-הכהן: תניחי לפופוליסטיים בשקט קצת, ותני לנו מנוחה.
כרמל שאמה-הכהן: לפופוליסטים.
כרמל שאמה-הכהן: לא קראת לנו מקודם פופוליסטים?
כרמל שאמה-הכהן: תניחי לנו בשקט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דרך-אגב, אני לא התכוונתי אליך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל טוב שאתה אומר שגם אתה.
כרמל שאמה-הכהן: כן, כן, אני הרגשתי גם, כי אני איתו יחד באותה סירה.
כרמל שאמה-הכהן: אני אוהב שטוענים את זה כלפיי.
יואל חסון: אין מקום בסירה לבינתיים.
יואל חסון: אין מקום בסירה, חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.
יואל חסון: את לא יכולה להצטרף אליי.
יואל חסון: את תישארי עניינית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שיש - - - אני גם לא מתכוונת.
יואל חסון: תישארי עניינית.
כרמל שאמה-הכהן: מה המחירון של מנוי בחולון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מעדיפה - - -
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, די, נו.
יואל חסון: אני לא אתן לך לקבוע.
אבי אלמוג: מנוי בקנטרי-קלאב בחולון ליחיד עולה 4,200 שקלים, 350 שקלים לחודש.
אבי אלמוג: ולמשפחה כ-8,000 שקלים.
חיים פרנקל: מה שהוא אומר לא מייצג את הענף, המחירים האלה.
אבי אלמוג: לקנטרי-קלאב, ברור.
כרמל שאמה-הכהן: כמה זה באריאל?
יוסי בנימין: 4,200 שקלים.
כרמל שאמה-הכהן: גם ליחיד?
יוסי בנימין: לכל המשפחה.
כרמל שאמה-הכהן: וליחיד כמה?
יוסי בנימין: 175 שקלים כפול 12 – 2,100 שקלים.
יואל חסון: שווה לגור באריאל.
כרמל שאמה-הכהן: כמה זה ב-HOLMES PLACE וכאלה?
כרמל שאמה-הכהן: שנתי.
יואל חסון: לא, עזוב HOLMES PLACE.
יואל חסון: בקנטרי-קלאב בראשון-לציון זה 6,000 שקל.
יואל חסון: משהו כזה.
ניצן חרותי: גם ברמת-השרון זה 6,000 שקל.
אבי אלמוג: אבל - - - שהציעו לך 290 שקלים לעומת - - -, מתברר שזו עסקה הוגנת.
יואל חסון: 290 שקלים במקום 390 שקלים.
אבי אלמוג: חשבת שזו עסקה הוגנת.
יואל חסון: שזה פער גדול מאוד, ואת זה אנחנו רוצים לבטל.
יואל חסון: הפער גדול.
אבי אלמוג: אבל לאן הלכת?
אבי אלמוג: ל-290 שקלים.
יואל חסון: ברור, מה יש ברירה?
אבי אלמוג: יפה.
יואל חסון: אבל אני לא רוצה את זה, הלכתי באין ברירה.
יואל חסון: מישהו אמר לי פה – אני חושב שאתה, הבחור של SPACE.
יואל חסון: איך אתה נקרא, SPACE?
יואל חסון: אז הוא אמר לי, לדוגמה, שההפרש אצלו בין חודש-בחודשו לבין שנתי זה 15 או 20 שקלים, משהו כזה.
יואל חסון: אם היו מציעים לי הצעה כזאת, הייתי הולך לחודש-בחודשו.
אבי אלמוג: או 40 שקלים.
אורי אריאל: 40 שקלים.
יואל חסון: אז אם היה, נגיד, 15 או 20 שקלים, הייתי הולך לחודש-בחודשו.
יואל חסון: אגב, תזכרו - - -
אבי אלמוג: כולם היו הולכים.
אבי אלמוג: היה נמחק - - -
יואל חסון: סליחה, יקירי.
יואל חסון: שנייה.
יואל חסון: תזכרו שהצעת החוק הזאת, אדוני היושב-ראש, וצריך לזכור – ואנחנו סטינו ממנה בגלל שהיינו בקשב כלפיכם – הצעת החוק המקורית הייתה לבטל בכלל את המסלול השנתי, ושיהיה רק חודש-בחודשו.
יואל חסון: יכול להיות שלזה צריך לחזור, אדוני, ושהשוק ילך - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה יעלה את המחיר.
יואל חסון: לא יודע.
יואל חסון: אולי כן, ואולי לא.
יואל חסון: אם זו תהיה התחרות היחידה - - - חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, תקשיבי.
יואל חסון: אם התחרות היחידה תהיה רק על השוק של חודש-בחודשו וזו העסקה היחידה שיציעו, אז סביב זה תהיה התחרות, וזהו.
יואל חסון: ונראה איך כוח השוק יעבוד.
אורי אריאל: וזה יתאזן בין השנתי לבין הזה.
יואל חסון: ותוך שנה שהשר יבחן את זה.
יואל חסון: אדוני היושב-ראש, שתוך שנה שהשר יבחן את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל חבר הכנסת חסון, לפחות בהתחלה, בשנה הראשונה או בחצי השנה הראשונה, המחירים יעלו דראסטית, עד שהתחרות תבוא ותעשה איזשהו - - -
יואל חסון: נבחן את השוק בשנה, והשר יבחן את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל בשנה הזאת אתה גם תפגע בהרבה מאוד בעלי עסקים קטנים, - -
יואל חסון: למה נפגע?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - וגם תפגע בציבור גדול שישלם פי שניים יותר על זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריך לשקול לדבר על - - - בנפרד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אלה שהם תחת עיריות זה משהו אחד, ואלה שהם - - -
כרמל שאמה-הכהן: אי-אפשר לעשות הבדלה כזאת - - -
יואל חסון: לא, לא קשור.
כרמל שאמה-הכהן: איך את יכולה לעשות דבר כזה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, משפט אחרון: - -
כרמל שאמה-הכהן: כן, חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - אני אמרתי בין 15% ל-20% - - -, אתה זוכר?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני דווקא נוטה ללכת יותר לכיוון ה-20%.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שזה יותר הגיוני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ויכול להיות שצריך ללכת ולבדוק את השוק, באמת, כמו שאמר חבר הכנסת איתן כבל לפני שהוא הלך, ולא שמעו אותו בוועדה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל לבחון את השוק שנה אחרי, ולבדוק מה בעצם קרה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא הולכים, נכון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרי אנחנו רוצים להיות חברי כנסת גם בקדנציה הבאה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו נבוא ונבחן בעוד שנה מה קורה עם הענף.
חיים פרנקל: חשוב להגיד: זה עד 20%.
חיים פרנקל: אם התחרות תהיה גדולה, אז זה לא יהיה 20% – זה יהיה 10% ו-5%.
כרמל שאמה-הכהן: תגיד לי, כמה עולה המנוי לבן-זוג בחולון?
כרמל שאמה-הכהן: גם 4,200 שקלים?
אבי אלמוג: 40% הנחה.
יובל ליבלינג: בפריפריות זה הרבה פחות.
אבי אלמוג: בקנטרי-קלאבים התמחור דיפרנציאלי.
אבי אלמוג: נרשם שני – היום ילד אצלנו משלם לחודש 55 שקלים.
אבי אלמוג: ילד.
אבי אלמוג: משום שההורים שלו שילמו את המחיר הגבוה.
אבי אלמוג: את המחירים בקנטרי-קלאבים, דיפרנציאליים – זו שיטת רישום אחרת לגמרי.
אלכס מילר: גם הביקורים שלהם שונים.
אבי אלמוג: בוודאי.
יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריך ללכת למסלול של חודש-בחודשו, ותוך שנה שהשר יקבע את הכללים, באישור ועדת הכלכלה.
יואל חסון: אם זה מסתבך ברמה כזו, אז נלך לשוק של חודש-בחודשו.
יואל חסון: שהשוק יעבוד במתכונת הזאת שנה.
יואל חסון: נבחן את זה.
כרמל שאמה-הכהן: זה פתרון יותר קיצוני.
כרמל שאמה-הכהן: כאילו ביחס לגישה שלהם, אתה אומר להוריד את זה לאפס.
כרמל שאמה-הכהן: זה בעצם מה שאתה אומר.
יואל חסון: חודש-בחודשו.
יואל חסון: אין יותר הסכם לשנה.
כרמל שאמה-הכהן: מה "בסדר"?
יואל חסון: שהשוק ילך במתכונת הזאת.
אלכס מילר: בואו נסגור.
אלכס מילר: יאללה, בואו נסגור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בואו נסגור את העסקים.
כרמל שאמה-הכהן: חבר'ה, מי שלא רוצה להיות יותר רציני, אז שייגש למזנון.
גיא בלנקשטיין: חבר הכנסת חסון, גם בראשון-לציון יש תחרות ערה היום.
גיא בלנקשטיין: יש שם ארבעה קנטרי-קלאבים, וכל הרשתות הגדולות נמצאות שם.
גיא בלנקשטיין: ואני חושב שאם היית עושה סקר שוק, לפני שקיבלת את ההחלטה בין 390 שקלים ל-290 שקלים בדוגמה האישית שלך, היית מוצא שיש ב-HOLMES PLACE שם – שאני לא מייצג אותם – הם בפחות מ-15% שם.
גיא בלנקשטיין: אנחנו לוקחים 25% הבדל בין מנוי בלי התחייבות למנוי לשנה, ואתה בחרת באופציה היקרה במקרה הזה.
גיא בלנקשטיין: אבל התחרות שם קיימת.
גיא בלנקשטיין: ואם החוק היה עכשיו מגביל, לצורך העניין, ב-20%, אז זה היה מטיב איתך היום במקום שאתה נמצא בו.
גיא בלנקשטיין: אבל, פחות או יותר, משאיר את כל שאר - - -
יואל חסון: אמרנו עד.
יואל חסון: היינו אומרים עד בכל מצב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד.
גיא בלנקשטיין: אז אמרתי: עד 20%.
גיא בלנקשטיין: אז אני מניח שהם היו ממשיכים במקסימום שהם היו יכולים, כי הם היום הכי גבוהים.
גיא בלנקשטיין: ואחרים היו מתאימים את עצמם עד 20%.
יובל ליבלינג: ודרך-אגב, אם אפשר רק לתת הערה על VIM, על המועדון שאתה מתאמן בו: המועדון הזה כמעט נסגר בגלל שהוא התחיל לעבוד רק על בסיס חודשי.
יואל חסון: אמרנו את זה.
יואל חסון: אמרו את זה בישיבה הקודמת.
יובל ליבלינג: רק על בסיס חודשי.
יובל ליבלינג: זה הכול.
יובל ליבלינג: וזו הסיבה שהוא עבר לבסיס שנתי.
יובל ליבלינג: הם קיבלו כמה עצות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בגלל חבר הכנסת חסון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נסגר בגלל חבר הכנסת חסון.
שחר ולר: אדוני, אתה חייב להתמיד שלא ייסגר המועדון.
יובל ליבלינג: נכון.
יובל ליבלינג: וגם כדי לשמור על הבריאות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הפסיק - - -
יואל חסון: הכול על הגב שלי?
קריאה: הכול.
גיא בלנקשטיין: אם אפשר לנצל את ההתמהמהות פה, רק להגיד שאני חושב שהוועדה השיגה הישג אדיר בעצם זה שכל חדרי-הכושר בישראל, כולל בפריפריה, יחויבו לתת מנוי ללא התחייבות.
גיא בלנקשטיין: זה הישג צרכני אדיר.
גיא בלנקשטיין: ואני חושב שהדיון הוא בין ה-8%, 10%, ל-20%.
גיא בלנקשטיין: ואפשר להגיע פה למשהו שגם אנחנו כבעלי עסקים נצא ונוכל לעבוד איתו.
גיא בלנקשטיין: אז אני חושב שאפשר לצאת פה - - - שכולנו מחזיקים את המקל ביחד ויוצאים לדרך, ולא להישבר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי, עד שהם מדברים, מישהו יעשה לנו תרגילים?
אבי אלמוג: בבקשה, רק תגידו.
אלכס מילר: אי-אפשר לעשות את זה, נגיד, שחדרי-כושר זה עד 8% - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא יהיה הבדל בין חדרי-כושר.
כרמל שאמה-הכהן: אי-אפשר לעשות את זה גם משפטית, ואנחנו לא רוצים.
כרמל שאמה-הכהן: גם אין לנו איך להסביר את זה.
אלכס מילר: בריכות שחייה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נצטרך לעשות משהו אחר, לחשוב על משהו לגבי פריפריה ולא פריפריה.
אלכס מילר: מפת העדיפות הלאומית.
כרמל שאמה-הכהן: לא, לא מפת העדיפות הלאומית.
כרמל שאמה-הכהן: לפי העלות.
כרמל שאמה-הכהן: אם אתם אומרים שבפריפריה המחירים יותר זולים, אוקיי?
אבי אלמוג: הרבה יותר.
אלכס מילר: לא, - - -
כרמל שאמה-הכהן: מה - - -?
אלכס מילר: אני יודע בערך.
אלכס מילר: הנה, עכשיו שאלת.
אלכס מילר: בערך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סביר להניח שהפוך.
תמר פינקוס: במרכז זה יותר - - -
כרמל שאמה-הכהן: אם הם לא יותר זולים, אז אין להם בעיה.
חנה וינשטוק-טירי: לא תמיד יותר זול.
תמר פינקוס: במרכז זה יותר זול.
כרמל שאמה-הכהן: במרכז יותר זול?
חנה וינשטוק-טירי: כי במרכז יש תחרות.
חנה וינשטוק-טירי: כי יש תחרות.
חנה וינשטוק-טירי: בפריפריה אין תחרות.
גיא בלנקשטיין: זה לא נכון.
קריאה: אבל בפריפריה יש יותר אנשים.
גיא בלנקשטיין: זה ממש לא נכון.
תמר פינקוס: בדיוק כמו ברשתות המזון.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: של מזון.
חנה וינשטוק-טירי: הרי יש הצעה כזאת, של חבר הכנסת פרץ.
גיא בלנקשטיין: ממש לא נכון.
גיא בלנקשטיין: מאיפה גברתי בדקה כמה עולה מנוי בשלומי, בכפר ורדים, בעפולה, בנהריה, ברמת-ישי?
גיא בלנקשטיין: המחיר שם נע בין 90 שקלים ל-120 שקלים.
אלכס מילר: זה כמו שבמרכז הארץ השכירות הרבה יותר גבוהה.
גיא בלנקשטיין: רשת HOLMES PLACE גובה בקריית-ביאליק 160 שקלים, כשהיא גובה במרכז 350 שקלים.
גיא בלנקשטיין: עם התחרות.
גיא בלנקשטיין: יש הבדלים.
אלי ניצן: HOLMES PLACE לא גובה 160 שקלים.
אלי ניצן: אני מנוי בקריית-ביאליק.
אלי ניצן: זה לא - - -
גיא בלנקשטיין: וכמה אתה משלם?
אלי ניצן: מעל 200 שקלים.
גיא בלנקשטיין: 200 שקלים?
גיא בלנקשטיין: לא 390 שקלים, כמו במרכז.
אלי ניצן: לא.
אלי ניצן: ולא 160 שקלים.
אלי ניצן: אל תיתן - - -
גיא בלנקשטיין: אבל עדיין 200 שקלים מ-390 שקלים?
גיא בלנקשטיין: בפריפריה זה כמעט חצי ממרכז הארץ.
אלי ניצן: - - -
קריאה: אדוני היושב-ראש, מה אתה אומר?
אלכס מילר: תקשיב, אתה צריך למצוא - - -.
אלכס מילר: תעשה את זה - - - וזהו.
כרמל שאמה-הכהן: לא, חבר הכנסת מילר.
אלכס מילר: תהיה לך את התחרות במרכז הארץ, מה אתה דואג?
כרמל שאמה-הכהן: אם יש פה רוב בוועדה ל-20%, תלכו.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא הולך על 20%, ולעשות צחוק.
אלכס מילר: אז תשאיר את זה למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
כרמל שאמה-הכהן: אני מוכן להשאיר את זה שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
אלכס מילר: שיבדוק הכול.
כרמל שאמה-הכהן: שיבדוק.
כרמל שאמה-הכהן: אחרי שאנחנו קבענו, הוא יבדוק.
כרמל שאמה-הכהן: ואם הוא ירצה, הוא יבוא לכנסת וישנה.
כרמל שאמה-הכהן: למה מעכשיו?
כרמל שאמה-הכהן: מה ניתן לו עכשיו לבדוק?
כרמל שאמה-הכהן: הוא לא עשה כלום עד היום, למה שניתן לו?
אלכס מילר: תגביל אותו.
אלכס מילר: תגיד לו: עד, נגיד, הראשון לינואר, שיביא לך את התקנות, עם הנושא של החוק הזה.
יואל חסון: והוא יביא תקנות?
יואל חסון: אתה יודע כמה תקנות מחכות פה?
יואל חסון: לא, יש פה - - -.
יואל חסון: הגברת ורון, תגידי לו כמה תקנות היו עם תאריכים שלא הגיעו לוועדה.
יואל חסון: זה אינספור דוגמאות.
אלכס מילר: תשמע, אתה עכשיו מתקרב לחורף.
אלכס מילר: הרי אתה מבין שיש לך מעכשיו ועד שאתה תעביר את החוק, הכול ביטולים.
אלכס מילר: הכול ביטולים.
קריאה: חד-וחלק.
אלכס מילר: מעכשיו, כל החורף הכול ביטולים.
כרמל שאמה-הכהן: מה זאת אומרת, "חורף", "ביטולים"?
אלכס מילר: אין חיים.
אלכס מילר: אם אתה נותן את הגמישות.
אלכס מילר: עכשיו, - - -
כרמל שאמה-הכהן: - - - בשקל.
כרמל שאמה-הכהן: נו, לא יבואו - - -
יואל חסון: שוב, אתה מדבר על הקנטרי-קלאבים כל הזמן.
יואל חסון: כל דבר - - -
אלכס מילר: אבל חבר הכנסת חסון, אם אתה מכניס אותם לחוק, אז צריך לדבר עליהם.
יוסי בנימין: מהראשון לדצמבר ועד הראשון למאי יש 10% מהמנויים.
כרמל שאמה-הכהן: הכול תלוי - - -
יוסי בנימין: - - - קפוא.
יוסי בנימין: מה לעשות?
כרמל שאמה-הכהן: הכול תלוי במחיר.
יוסי בנימין: המחיר.
יוסי בנימין: אני - - -
יוסי בנימין: - - - משפחה, וגם עם.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אתה לוקח היום מחיר שנתי.
יוסי בנימין: נכון.
יוסי בנימין: 350 שקלים כפול 12.
כרמל שאמה-הכהן: 350 שקלים כפול 12?
כרמל שאמה-הכהן: תחלק את זה אחרת.
כרמל שאמה-הכהן: מה הבעיה, לא הבנתי?
יוסי בנימין: אז אני אחלק את זה אחרת, לא יבואו, נו.
כרמל שאמה-הכהן: מה "לא יבואו"?
קריאה: לא יבואו.