GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואל חסון: דווקא מה שאתה ציטטת כאן את דברי ממלא מקום ראש הממשלה דאז ושר התמ"ת, אהוד אולמרט, מוכיח מה שראיתי הרבה פעמים כשהייתי יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה.
יואל חסון: שהממשלה, דרג מקבלי ההחלטות, מקבל את ההחלטות –בזמן אמת בדרך כלל, מתי שצריך – כשזה זורם לביצוע, יש תקלות בביצוע, והדברים לא קורים בביצוע.
יואל חסון: ויש תקלה, והזרם שאמור להיות הכי חד, ברור, של ביצוע נקטע.
יואל חסון: נקטע בדרך כלל על-ידי הבירוקרטיה, נקטע אחר כך בכל מיני פרשנויות של פקידים ובכל מיני בדיקות, וייעוץ משפטי, וכל מיני דברים.
יואל חסון: עד כדי זה שנרמז פה שיש החלטות שרים שהן לא תמיד החלטות שמתקבלות על-פי קריטריונים חוקיים.
יואל חסון: נאמר כאן בצורה די ברורה.
יואל חסון: ואני לא יודע איך פותרים בעיה כזאת בזמן אמת.
יואל חסון: אני חושב שבגלל שהקראת כאן את העניין של 2007, אדוני היושב-ראש, צריך לקבוע לוח זמנים בוועדה הזאת.
יואל חסון: הוועדה צריכה לקחת את העניין הזה כפרויקט מבחן.
יואל חסון: אני הייתי אפילו מציע להקים לנושא הזה ועדת משנה שתפקח אחרי הנושא הזה.
יואל חסון: תתכנס פעם-פעמיים בשבוע, תגדיר לוח זמנים.
יואל חסון: היום אנחנו צריכים לזהות את הבעיה – איפה זה נקטע, איפה זה לא עובד.
יואל חסון: ועדת משנה שתפגוש את הגורמים, תעקוב אחרי הביצוע.
יואל חסון: הוועדה תתכנס באופן קבוע.
יואל חסון: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, זה טסט קייס מעולה של הקשר בין קבלת החלטות לבין הביצוע בשטח בדרגת הפקידות ובדרגת הבירוקרטיה.
יואל חסון: ויש לנו כאן הזדמנות לבחון את ההתנהלות.
יואל חסון: ואולי יחשפו כאן דברים.
יואל חסון: אני, לצערי, אמרתי, מתוך פרספקטיבה של יו"ר הוועדה לביקורת המדינה, כבר יודע איפה הכשלים ואיפה בדרך כלל דברים נקטעים.
יואל חסון: תדעו לכם, ב-90% מדוחות מבקר המדינה, כשבודקים כשל מערכתי, הוא בירוקרטי.
יואל חסון: הוא לא בדרג מקבלי ההחלטות, הוא בבירוקרטיה, בביצוע אחר כך.
יואל חסון: ואני הייתי מציע שהוועדה תיקח את זה כפרויקט, תקים ועדת משנה ותלך עם זה יד ביד עד שיהיה פתרון, וגם אולי נלמד על כשלים כלליים שיש בסיפור הזה.
דניאל בן-סימון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
שוקי שטרן: אם אפשר רק הערה.
שוקי שטרן: לגבי ההחלטה שאתה הקראת.
שוקי שטרן: לי קוראים שוקי שטרן, אני מנהל רשות הגז הטבעי.
שוקי שטרן: ההחלטה שאתה הקראת נוגעת להקמת התוואי של צינור ההולכה עד חיפה.
שוקי שטרן: והתוואי של צינור ההולכה עד חיפה בוצע על-ידי חברת "נתיבי גז".
שוקי שטרן: נכון, לא בלוח הזמנים – וכולנו מכירים את הנושא של - - -
כרמל שאמה-הכהן: איפה זה אלון תבור?
שוקי שטרן: הגיעו לאלון תבור והגיעו לחיפה.
שוקי שטרן: וזו החלטת הממשלה.
יצחק הרצוג: הערה חשובה.
דניאל בן-סימון: אני רוצה פחות להתעסק בפרטים של ההולכה של הגז, אלא ביחס של הממשלה הזאת ושל המדינה הזאת דווקא לפריפריה.
דניאל בן-סימון: דווקא למפעלים בפריפריה.
דניאל בן-סימון: ואנחנו בשנים האחרונות – כל מי שיושב בוועדות האחרות רואה את התוצאה של היחס שלנו לפריפריה.
דניאל בן-סימון: מספר התלמידים הזכאים לבגרות, מספר המשפחות שיורדות מתחת לקו העוני.
דניאל בן-סימון: זאת אומרת, התוצאה בסוף – בגלל שאנחנו מייחסים לפריפריה אותו שיקול כלכלי שאנחנו מייחסים למפעל "אינטל" או כל מפעל אחר.
דניאל בן-סימון: במובן הזה אנחנו חוטאים, כי הפריפריה – כמו שנאמר – זה מפעל לאומי.
דניאל בן-סימון: יש פה שתי מדינות, זו לצד זו.
דניאל בן-סימון: אחת גרה בפסגת העולם, בבניינים הכי גבוהים בתל-אביב, שחיה בכיוון אחר לגמרי.
דניאל בן-סימון: לעומת אלה שמסיימים בקושי את החודש.
דניאל בן-סימון: איפה המכה הגדולה של המפעלים?
דניאל בן-סימון: אלה שמקבלים 5,000-4,000 שקל לחודש.
דניאל בן-סימון: והם באים לדיון כל הזמן, עומדים למשפט אצלנו – האם להשאיר להם את המפעל, או לקחת להם את המפעל.
דניאל בן-סימון: וזה פשע נוראי.
דניאל בן-סימון: לפי הגישה הזאת, מפעל "אינטל" לא היה קם.
דניאל בן-סימון: הממשלה שמה 600 מיליון דולר – לא 60 מיליון שקל, 600 מיליון דולר – לא כדי להקים את "אינטל", אלא כדי לפתור את הבעיה של הדרום.
דניאל בן-סימון: היום יש 5,000 עובדים.
דניאל בן-סימון: ו"אינטל" שינתה את כל פני הדרום.
דניאל בן-סימון: וכך צריכה להיות הגישה.
דניאל בן-סימון: בהתחלה, אולי לא כלכלית, אלא לראות את העניין הלאומי לגבי הדרום והצפון.
דניאל בן-סימון: ולצערי, זאת לא הגישה של ראש הממשלה ושל שר האוצר הזה.
דניאל בן-סימון: הכול בחישובים כלכליים.
דניאל בן-סימון: הייתי במפעל ביום חמישי, ראיתי את העובדים.
דניאל בן-סימון: זה פשע לבחון אותם על-פי מדדים כלכליים, על-פי איזה 20 מיליון שקל או 30 מיליון שקל שחסרים.
דניאל בן-סימון: איך אנחנו רוצים לראות את הילדים שלהם?
דניאל בן-סימון: איך אנחנו רוצים לראות את העתיד של המשפחות האלה?
דניאל בן-סימון: האם אנחנו נשפוט אותם כמו צפון תל-אביב, כמו הרצליה פיתוח?
דניאל בן-סימון: או להתייחס אליהם בצורה שונה?
דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר, אדוני, זה לא רק עניין של טכניקה, איפה להעביר ולבוא לדיון עם מרכז ההשקעות.
דניאל בן-סימון: הכול נובע ממדיניות גדולה.
דניאל בן-סימון: מדיניות פראית, קפיטליסטית, שרק רוצה רק רווח.
דניאל בן-סימון: בגישה הזאת המפעלים ייפלו זה אחר זה.
דניאל בן-סימון: ו"פרי גליל" היה נופל בגישה הזאת.
דניאל בן-סימון: הוא כמעט נפל, אילולא הישיבות בכנסת.
דניאל בן-סימון: "פניציה" גם תיפול.
דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר, ועדת הכלכלה והפריפריה.
דניאל בן-סימון: אני הייתי מוסיף, אם זה היה תלוי בי – ועדת הכלכלה והפריפריה.
דניאל בן-סימון: כי זה בא לדיון.
דניאל בן-סימון: לא רק בשיקול כלכלי, אלא שיקול פריפריאלי.
דניאל בן-סימון: מי שגר שם, בלאו הכי אין לו את החינוך הכי טוב.
דניאל בן-סימון: אין לו את הבריאות הכי טובה.
דניאל בן-סימון: אין לו את האפשרויות הכי גדולות בעולם.
דניאל בן-סימון: וגם נשפוט אותם על-פי אותו דין כמו תושבי תל-אביב?
דניאל בן-סימון: זה פשע.
דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר אדוני היושב-ראש, צריך להתייחס – אדוני המנכ"ל, יכול להיות - - -
אלכס מילר: קצת הגזמת, אני חושב.
רוברט אילטוב: גם בתל-אביב יש אנשים עניים.
אלכס מילר: גם בפריפריה יש חינוך מצוין וגם בתי חולים מצוינים.
דניאל בן-סימון: אני חוזר, הממשלה הזאת – וזו מדיניותה – ואתה תרשה לי לומר את מה שיש לי לומר.
אלכס מילר: לא, יש שם אנשים שגרים, ותאמין לי - - -
דניאל בן-סימון: אני רק דיברתי על אלה שגרים למעלה, בבניינים הכי גבוהים, בקומות הגבוהות, שנוגעים בשמיים.
דניאל בן-סימון: ויש כאלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגיד את שמו.
דניאל בן-סימון: לא רוצה להגיד.
דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר, הגישה צריכה להיות עם חמלה יותר, עם הבנה יותר לאלה שאין להם.
דניאל בן-סימון: לאלה שמאכלסים את העשירונים התחתונים.
דניאל בן-סימון: אתה לא יכול להביא אותם למשפט כל הזמן בוועדות הכנסת, ולהגיד להם כדאי או לא כדאי להשאיר אתכם בחיים.
דניאל בן-סימון: זאת הגישה שלי.
דניאל בן-סימון: הגישה היא לתת למי שאין לו יותר ממה שאתה נותן למי שיש לו.
דניאל בן-סימון: כדי לתת לו אפשרות לגדל את הילד שלו.
דניאל בן-סימון: לתת לו אפשרות להכניס אותו לאוניברסיטה.
דניאל בן-סימון: לתת לו אפשרות – לא שוויון, תחושה של שוויון.
דניאל בן-סימון: אם אתה שופט אותו כמו שאתה שופט את הטיקונים האלה, אין סיבה, אין הצדקה לוועדה הזאת.
דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר, "פניציה" ו"פרי גליל", ומפעלים אחרים, תתייחס אליהם ביותר הבנה.
דניאל בן-סימון: לא תמיד על-פי מספרים, לא תמיד על-פי ספרות, אלא כפרויקט לאומי, כפי שנאמר פה.
דניאל בן-סימון: האם יש מקום לפריפריה במדינת ישראל, או שאתה מוחק אותה.
דניאל בן-סימון: ואתה צריך לדעת את זה יותר ממני, לגלות את הרגישות הדרושה בעניין הזה.
דניאל בן-סימון: ולכן רק לסיים, אדוני היושב-ראש - - -
אלכס מילר: חבר הכנסת בן-סימון, יש הבדל בין הצהרות לבין הדברים המעשיים.
אלכס מילר: אין ספק שהנוכחות שלנו כאן
אלכס מילר: מוכיחה רק דבר אחד – שחשוב לנו ואכפת לנו, ואנחנו נעשה הכול בשביל - - -
דניאל בן-סימון: לכן אני מאוד מעריך את העובדה שאתה פה.
אלכס מילר: אבל לבוא ולזלזל בחינוך או ברפואה בפריפריה, לדעתי זה קצת מוזר ולא - - -
דניאל בן-סימון: סליחה, אדוני היושב-ראש, תן לי רק דקה.
דניאל בן-סימון: הוא היה יושב-ראש ועדת החינוך.
דניאל בן-סימון: מי כמוך יודע את ההבדלים שיש בין תלמידי הפריפריה לבין תלמידים ממרכז הארץ.
דניאל בן-סימון: אתה בא אלי?
דניאל בן-סימון: מבחני הבגרות שפורסמו עכשיו – 80% ממרכז הארץ, 30% בפריפריה.
אלכס מילר: יש גם ערים בפריפריה שהגיעו הרבה יותר מאשר הגיעו במרכז - - -
שלמה מולה: אלכס, איך נתתם ש - - -
דניאל בן-סימון: המבחן יהיה דווקא בפריפריה.
דניאל בן-סימון: לגבי הבריאות, מי מת יותר מהר – בפריפריה או במרכז הארץ?
שלמה מולה: אלכס, איך מצאתם 70 מיליון שקל למכללת אריאל, ופתאום ל"פניציה" אין?
שלמה מולה: תגיד לי אתה.
שלמה מולה: איך?
דניאל בן-סימון: לכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, אנא ממך, צריך ללכת לפי העצה שנאמרה מהאנשים פה.
דניאל בן-סימון: לראות בפריפריה פרויקט לאומי.
ערן חיימוביץ: רק הערת ביניים, אם "פניציה" היתה באלון תבור, לא היינו יושבים פה היום.
ערן חיימוביץ: היינו עובדים ומרוויחים כסף.
ערן חיימוביץ: אם "פניציה" היתה 20 קילומטר דרומה - -
שלמה מולה: אם "פניציה" היתה ביהודה ושומרון היו 20 מיליון.
ערן חיימוביץ: - - היינו עובדים, היינו מרוויחים כסף.
אלכס מילר: עכשיו יהודה ושומרון אשמה בזה, נכון?
דניאל בן-סימון: אני לא רציתי להגיד מילה על ההתנחלויות, זה לא הדיון.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-סימון, נא לסכם.
רוברט אילטוב: אתה רואה כמה מהר זה התגלגל לעניין ההתנחלויות?
דניאל בן-סימון: לסיכום, אני מבקש מהוועדה הזאת שהמפעלים בפריפריה יראו בוועדה הזאת כתובת.
דניאל בן-סימון: שלא יבואו לפה לדין כדי להציג את ההוכחה שהם צריכים להתקיים, אלא שהם חייבים להתקיים.
כרמל שאמה-הכהן: עד עכשיו התרשמת שהם עומדים פה - - -
דניאל בן-סימון: אני מתרשם שאתה עושה את העבודה הכי טובה שאפשר בעניין הזה.
דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר לך כל הכבוד, תמשיך בכיוון הזה.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אחמד דבאח, בבקשה.
כרמל שאמה-הכהן: קודם כל, ברוך הבא לוועדת הכלכלה.
כרמל שאמה-הכהן: זו ההופעה הראשונה שלך.
אחמד דבאח: תודה רבה.
אחמד דבאח: אדוני היושב-ראש, סיירתי אתך ועם חבר הכנסת מילר במפעל.
אחמד דבאח: ושמענו סקירה מהמנכ"ל.
אחמד דבאח: מדובר במפעל שנמצא בצפון, מפעל שנמצא בפריפריה.
אחמד דבאח: מפעל שמעסיק 900 עובדים – 400 עובדים שעובדים בתוך המפעל, ועוד 500 עובדים שעובדים במפעלים נלווים שמייצרים דברים למפעל הזה.
אחמד דבאח: המפעל הזה – איך שהבנו – עד שנת 2008 היה מפעל רווחי, והרוויח כסף.
אחמד דבאח: בגלל העלות של המזוט כמעט ב-100% המפעל התחיל בשנת 2008, בארבע השנים האחרונות, להפסיד כסף.
אחמד דבאח: והכסף שמפסיד אותו המפעל הוא קרוב לחמישה מיליון שקל בחודש.
אחמד דבאח: בגלל מה?
אחמד דבאח: לפי מה שאני חושב ולפי מה שאני יודע, משרד התשתיות – ואני פונה לידידי, מנכ"ל משרד התשתיות ולשר התשתיות, לפי דעתי, חובתו של משרד התשתיות מלפני ארבע שנים, או לפני יותר מארבע שנים היה לחבר את המפעל הזה בגז טבעי.
אחמד דבאח: והמפעל הזה לא חובר לגז טבעי לא בגלל שהוא מפעל לא בסדר, אלא בגלל שהוא בפריפריה.
אחמד דבאח: וזה מה שקורה בפריפריה, שכל דבר, במקום להגיע בזמן מגיע מאוחר.
אחמד דבאח: ולכן היום לקחת 900 עובדים, שזה 900 משפחות, ולזרוק אותם, לפי דעתי זה אסון.
אחמד דבאח: אסון גם לעובדים, למשפחות של העובדים, ולתושבי הפריפריה בצפון.
אחמד דבאח: ואת הבעיה ניתן לפתור.
אחמד דבאח: מדובר בעבודה נכונה.
אחמד דבאח: וזו לא רק עבודה – לפי דעתי, כולם מפחדים מלהתחייב בגלל שיודעים מה מצפה מבחינת התנגדויות בהעברת הקו מבחינת ועדות תכנון ובנייה.
אחמד דבאח: ולפי דעתי, זו חובתו של משרד התשתיות עוד פעם לעבוד מול משרד הפנים ומול המפעל על מנת להשיג את ההיתרים הנדרשים על מנת גם לקבל את זה.
אחמד דבאח: זאת אומרת, צריך עבודה נכונה וצריך גם כסף בשביל להבטיח את העבודה.
אחמד דבאח: לפי דעתי, ניתן לפתור את הבעיה הזו.
אחמד דבאח: ולכן אני פונה מכאן לראש הממשלה ולמשרדי הממשלה, ואליך, ידידי, אחרי החגים – ובמיוחד אחרי חג כיפור, שתהיה חתימה טובה לכולם וחג שמח – לעבוד באופן רציני, ולפתור את הבעיה.
אחמד דבאח: ולהנהלת המפעל והמנכ"ל, אני אומר לכם שהמפעל היום נמצא בכותרות.
אחמד דבאח: ויש גיבוי, כפי ששמעתם, גם מהח"כים מהציבור.
אחמד דבאח: לא לקרר את המפעל בסוף החודש.
אחמד דבאח: תנו לאנשים שמטפלים בבעיה – במיוחד יושב-ראש הוועדה, אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת שאמה – תנו להם את ההזדמנות על מנת לעזור לכם, ולעזור לעובדים, ולעזור למשפחות העובדים, ולפריפריה לפתור את הבעיה.
אחמד דבאח: תודה לכם.
אחמד דבאח: תודה, אדוני היושב-ראש.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, חבר הכנסת דבאח.
עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני מצטרף לתודות על כך שכינסת את הישיבה.
עמיר פרץ: ואני שמח שבעקבות הכינוס הזה גם ועדת הכספים נדרשה אתמול לנושא.
עמיר פרץ: ואנחנו בהחלט נמצאים - - -
שלמה מולה: דרך אגב, יש הקפאה של העברת תקציבים בוועדת הכספים בגלל זה.
עמיר פרץ: ואנחנו בהחלט נמצאים במצב שבו אפשר לומר שכמעט כל חבר כנסת שתעיר אותו באמצע הלילה יוכל לספר לך את סיפור "פניציה" לפרטיו, על כל המשמעויות.
אלכס מילר: הגיע הזמן שגם השרים ככה יתעוררו, לא רק חברי כנסת.
עמיר פרץ: אני מקווה.
עמיר פרץ: אני לא בטוח.
כרמל שאמה-הכהן: לא בטוח ששר האוצר מתעורר.
שלמה מולה: אני יכול להבטיח לך, גם ראש הממשלה ישן שינה טובה.
כרמל שאמה-הכהן: במקרה יצא לי לדבר עם ראש הממשלה.
כרמל שאמה-הכהן: אתה לא דיברת אתו על זה.
כרמל שאמה-הכהן: אני דיברתי אתו, וראיתי את תגובתו.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא אפרט כאן.
שלמה מולה: תאמין לי, אם זאת היתה תגובתו, כמו שהוא היה מקיים מאחזים בלתי חוקיים, הוא היה מקיים ארבעה דיונים.
כרמל שאמה-הכהן: עזוב, אתה באת לעשות פוליטיקה או לפתור את הבעיה של "פניציה"?
שלמה מולה: לא, אני מדבר מציאות.
יואל חסון: כשמעלים ביקורת זה פוליטיקה?
אלכס מילר: אם הייתם פותרים את זה ב-2007, תאמין לי - - -
יואל חסון: כבר אמר לך פה שב-2007 עזבו את העניין.
אלכס מילר: תמשיך להאשים את ההתנחלויות.
יואל חסון: חבר'ה, קחו אחריות, אתם מנהלים את המדינה היום.
כרמל שאמה-הכהן: לקחנו.
כרמל שאמה-הכהן: אמרנו, לא מחפשים מי - - -
יואל חסון: יאללה, ארבע שנים כבר.
יואל חסון: קחו אחריות.
כרמל שאמה-הכהן: יואל, אמרנו, לא מחפשים מי אחראי למחדל, אלא מי יביא את הפתרון.
יואל חסון: בכל אופן, אני חייב להגן על שלמה מולה.
אלכס מילר: ארבע שנים – מתקנים רק את הטעויות שלכם, אתה מבין?
יואל חסון: הלוואי והייתם מתקנים.
כרמל שאמה-הכהן: אתם מחברי קדימה שבכל מקרה תהיו באותה רשימה בפעם הבאה.
כרמל שאמה-הכהן: עכשיו יש לך זמן מההתחלה.
עמיר פרץ: אני מקווה שההגנה שאתה נותן לי – ל"פניציה", אני מקווה שההגנה תהיה יותר מוצלחת, הם התגברו עליך ולא נתנו לי לדבר.
כרמל שאמה-הכהן: אני מגן עליך בחירוף נפש בשל העובדה שזימנתי אותך לישיבה גם ביום חמישי.
עמיר פרץ: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שאחת הבעיות שאנחנו נמצאים ברגע זה, אני חושש מאוד שאנחנו הולכים לגרום פה לתחושה של אשליה שהולך להיות פתרון.
עמיר פרץ: ואני מאוד מודאג, כי מה יקרה כאן?
עמיר פרץ: כולם ייצאו, יהיו כותרות.
עמיר פרץ: כולם טיפלו ב"פניציה".
עמיר פרץ: אבל באמת-באמת, הרי אין שום החלטה שתצא היום מהוועדה שמסייעת ולו כהוא זה.
עמיר פרץ: להיפך, מחר ערב יום כיפור.
עמיר פרץ: מיד אחר כך נכנסים למהלך של סוכות.
עמיר פרץ: אנחנו נמצאים כמעט בתקופה של שבועיים-שלושה שלא יהיה לכם עם מי לדבר.
עמיר פרץ: בעוד כמה ימים אנחנו נדבר רק על מסעו של ראש הממשלה באו"ם.
עמיר פרץ: אנחנו נדבר על נושאים אחרים לחלוטין, שיסיתו הצידה את כל המתרחש ואת כל מה שצריך לעשות למען "פניציה".
עמיר פרץ: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שמעבר לתוכנית שהציג כאן המנכ"ל, בואו נהיה פרקטיים כפי שהיינו במקומות קודמים.
עמיר פרץ: דבר ראשון, צריך למצוא דרך לחלץ את אותם 12 מיליון שקלים כדי לתת לו עוד אוויר לנשימה לחודש.
עמיר פרץ: שלא יסגור לנו את התנור בסוף החודש הזה.
עמיר פרץ: לפי מה שמתרחש כאן, אין סיכוי שתקבל שקל עד סוף החודש הזה.
עמיר פרץ: שמע ממני, מניסיוני.
עמיר פרץ: אני הייתי במפעל שלכם יותר מכל אחד אחר, בכל השלבים – בהקמה, בצרות, בהצלחות, בכל.
עמיר פרץ: אני אומר לך, לפי התהליך כאן, מרכז ההשקעות נסגר בעוד שעתיים עד אחרי סוכות.
עמיר פרץ: לא תמצא שם אדם אחד שיקבל החלטה.
עמיר פרץ: בזמן נתון, כפי שאתה מציג כאן, אין שום גורם שיקבל החלטה על 60 מיליון שקל.
עמיר פרץ: שום גורם.
עמיר פרץ: פה צריך שינוי חקיקה.
עמיר פרץ: פה צריך לעשות הרבה מאוד מהלכים, כפי שעשינו ב"פרי גליל", שאיימנו בשינוי חקיקה, והאוצר מצא פתרון משותף.
עמיר פרץ: הצעתי לך, אדוני היושב-ראש, קודם כל, המצב היום הוא – באמת, זה כל כך עצוב לראות מה שקורה כאן.
עמיר פרץ: מה זה מרכז השקעות?
עמיר פרץ: בוא לא נאשים את הפקידים במרכז ההשקעות, עם כל הכבוד.
עמיר פרץ: גם לא משרד האוצר.
עמיר פרץ: הם פועלים על-פי חוק, על-פי קריטריונים.
עמיר פרץ: כללים שאנחנו קבענו שהשרים הביאו בפנינו, שהממשלה קבעה.
עמיר פרץ: הם לא יכולים לחרוג.
עמיר פרץ: עם כל הכבוד, שר יכול גם לעמוד במסיבת עיתונאים ולהגיד אני נותן 500 מיליון.
עמיר פרץ: "על הכיפאק", תגבה את זה.
עמיר פרץ: תעביר החלטה בממשלה.
עמיר פרץ: תן כלים חוקיים לפקידים להוציא את הכסף.
נועם שטרן: יש לנו פתרון שהוא - - -
עמיר פרץ: תיכף נשמע, אני אשמח מאוד.
עמיר פרץ: אבל אני חושב שהפתרון המידי – כי מה בעצם הדבר הזה אומר?
עמיר פרץ: הרי מה זה מרכז השקעות?
עמיר פרץ: מרכז השקעות זה אמבטיה.
עמיר פרץ: אמבטיה שמשלמת לפי קריטריונים מסוימים.
עמיר פרץ: למה זה דומה?
עמיר פרץ: ותסלחו לי שאני משווה את המצב הזה לדימוי הזה.
עמיר פרץ: זה דומה בדיוק לסל התרופה.
עמיר פרץ: יש חוק ביטוח בריאות ממלכתי, כל פעם מוסיפים תרופה, מכניסים תרופה.
עמיר פרץ: אחר כך באים ואומרים לך עכשיו יש ועדת חריגים.
עמיר פרץ: איך ועדת חריגים מטפלת?
עמיר פרץ: אם התרופה היא לשיפור איכות החיים או להצלת החיים.
עמיר פרץ: אם זה לאיכות החיים, אומרים לא צריך.
עמיר פרץ: אין בעיה, הבן אדם ימות חודש קודם, לא קרה כלום.
עמיר פרץ: אם זה להצלת חיים, אומרים אוקיי, נזדעק כולנו לעניין.
עמיר פרץ: אני אומר לך, מי שאחראי פה על מרכז ההשקעות – שזה מבחינתי סל התרופות של המפעלים – מדובר כאן על תרופה להצלת חיים, לא לשיפור איכות החיים.
עמיר פרץ: ואין זמן.
עמיר פרץ: אם עד סוף החודש הוא לא יקבל לפחות פתרון ביניים, שנותן להם נשימה – לא לכבות בשום פנים ואופן.
עמיר פרץ: אתה יודע מה זה לכבות תנור במפעל כזה?
עמיר פרץ: זה הכול שם.
עמיר פרץ: אין כמעט מהלך הפיך בעניין.
עמיר פרץ: אין מהלך הפיך.
עמיר פרץ: צריך לציין את זה – חבר הכנסת דבאח לא ציין את זה במודגש, אבל הוא כיוון לכך – זה אחד המפעלים שעובדים שם ערבים, יהודים.
עמיר פרץ: עובדים שם מכל המגזרים.
עמיר פרץ: זה משטח השלום של מדינת ישראל.
עמיר פרץ: פס הייצור שם זה מפגש השלום של מדינת ישראל.
עמיר פרץ: זה מפגש איכות בין בני אדם.
עמיר פרץ: שכל החומות שאנחנו מייצרים כאן של פוליטיקה חסרת ערך נופלות שם על פס הייצור, כשאנשים נלחמים על פרנסתם.
עמיר פרץ: פרנסה היא הדבר המקרב ביותר.
עמיר פרץ: מאבק משותף על פרנסה זה דבר שמפיל את השנאות הגדולות ביותר.
עמיר פרץ: ולכן אני אומר לך, כדי להפעיל את התנור הם מחזיקים גוי של שבת ומחזיקים עובדים מסוימים שרק הם יכולים לפעול גם ביום כיפור וגם בימים אחרים.
עמיר פרץ: עם כל התנאים שזה יוצר להם.
עמיר פרץ: חברויות, עלויות, הרבה יותר גדולות.
עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני פונה אליך ומציע רק הצעה אחת: תרים טלפון עכשיו ליושב-ראש ועדת הכספים.
עמיר פרץ: אתם רוצים עוד עזרה מכמה ח"כים?
עמיר פרץ: לא? אין שום בעיה.
עמיר פרץ: תקימו צוות משותף היום.
עמיר פרץ: תודיעו לשרים שאתם, מרגע זה – כמו שאתמול הודיע יושב-ראש ועדת הכספים שהוא לא מעביר - - -
שלמה מולה: עמיר, ספר לנו איך קשרו לך את הידיים ואת הרגליים על "כיפת ברזל", ואיך אתה קיבלת את ההחלטה.
שלמה מולה: היום כל המדינה – אני רוצה שתגיד משפט.
עמיר פרץ: הנה, אני אומר לך, אתה צודק.
עמיר פרץ: בניגוד למה שאומרים, שר האוצר הודיע לי שהוא מתנגד.
עמיר פרץ: כל המשרדים הודיעו שהם מתנגדים.
עמיר פרץ: הרמטכ"ל התנגד.
עמיר פרץ: ואני הודעתי: אני השר ואני חותם.
עמיר פרץ: וחתמתי.
עמיר פרץ: אם זה לא היה מצליח, היו תולים אותי בכיכר העיר.
דליה איציק: בכיכר העיר?
שלמה מולה: רק בכיכר העיר?
עמיר פרץ: אם זה מצליח, אז כולם מגבים.
עמיר פרץ: אני מקווה שיהיה שר שיהיה לו אומץ, שיחתום, כי אני בטוח שזה יצליח.
עמיר פרץ: "פניציה" זו "כיפת ברזל" חברתית לגליל.
עמיר פרץ: "פניציה" זו "כיפת הברזל" החברתית של הגליל.
עמיר פרץ: ולכן צריך לקבל החלטות אמיצות היום.
עמיר פרץ: באותה מידה - -
עמיר פרץ: - - תאמין לי, אם אני אתאר לך את המסע שהיה נגדי בעניין "כיפת ברזל", אתה לא היית מאמין שהיום כולם מוחאים כפיים, כל אלה שהתנגדו.
עמיר פרץ: אתה הבטחת לא להפריע לי.
עמיר פרץ: אמרת לי שאתה תיתן לי זמן נוסף.
עמיר פרץ: אתה רואה?
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת פרץ, הבטחתי להגן עליך.
עמיר פרץ: אוקיי, אז עוד דקה.
עמיר פרץ: ברשותך.
עמיר פרץ: אני אומר לך, חברי וידידי, חבר הכנסת מולה, תקשיב לי טוב, כששר רוצה לקבל החלטה, הוא יכול לקבל החלטה.
עמיר פרץ: אני לא רוצה לתאר פה כי אני לא רוצה להעליב אף אחד.
עמיר פרץ: אני רוצה רק להגיד לך שלזכותם של אלופי צה"ל, לפחות יש להם אינטגריטי לומר שהם טעו.
עמיר פרץ: סיפר לי אחד מחברי, קצין במילואים, הוא התקשר אלי לפני זמן מה ואמר לי: אילו יכולת להיות זבוב על הקיר, היית משלם מיליון דולר.
עמיר פרץ: שאלתי אותו למה?
עמיר פרץ: הוא אמר לי: שמע, אנחנו יושבים פה מאות קציני מילואים.
עמיר פרץ: עומד מולנו אלוף פיקוד דרום, ואומר לנו: אני מוכן לאכול את הכובע כי הייתי מהמתנגדים להקמת "כיפת ברזל".
עמיר פרץ: הייתי מהמתנגדים לעמיר פרץ.
עמיר פרץ: והיום זה הכלי המרכזי שיש לי בחזית כדי להגן על האזרחים.
עמיר פרץ: אז אני פונה לשר התמ"ת ולשר האוצר, בואו תהפכו את "פניציה" ל"כיפת הברזל" החברתית של הגליל.
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת דליה איציק.
דליה איציק: אחרי דבריו היפים של עמיר, אני רוצה, אדוני, לומר ששמעתי שאימצו את הקמפיין שלי ושל אמיר חייק, שנמצא כאן – אז הוא היה מנכ"ל משרד התעשייה, אני הייתי שרת התעשייה, היום הוא מנכ"ל התאחדות התעשיינים – "ישראל קונה כחול לבן".
דליה איציק: היום הסיסמא צריכה להתחלף ב"ישראל מחסלת כחול לבן".
דליה איציק: הסיפור הזה הוא סיפור עצוב כי הוא סיפורה של מדינת ישראל.
דליה איציק: עמיר היטיב לתאר – פריפריה, ערבים-יהודים, אנשים שמצבם קשור ב – הם יזרקו לרחובות.
דליה איציק: זה נסגר, הם נזרקים לרחובות.
דליה איציק: אין סיפור אחר.
דליה איציק: אבל אתה גם מה מרגיז אותי?
דליה איציק: כמה ישראל משקיעה בדימוי הממילא ירוד שלה בשנים האחרונות.
דליה איציק: הגברת הזאת, גברת דוידסון – שבשבוע הבא תהיה בארץ – שתרמה 75 מיליון דולר – אולי התרומה הגדולה ביותר שניתנה כאן ל"הדסה", בית החולים שנפתח עכשיו מחדש.
דליה איציק: היא נוצרייה שהתחתנה עם יהודי.
דליה איציק: לא חשוב, זה סיפור מדהים כשנכנסים אליו.
דליה איציק: אני מכירה אותה באופן אישי, גם הייתי בביתה באספן.
דליה איציק: ואתה אומר לעצמך, בכל העולם – או בחלקו של העולם – המפעלים האלה צומחים.
דליה איציק: מה היא מספרת לכולם?
דליה איציק: מה המפעלים האלה מספרים על מדינת ישראל?
דליה איציק: מה הם אומרים?
דליה איציק: שפה יש אנשים טיפשים?
דליה איציק: שיש פה עובדים גרועים?
דליה איציק: מה?
דליה איציק: הם אומרים שיש פה ממשלה אטומה.
דליה איציק: זה מרתיח אותי, כי אני הייתי שרת התעשייה והמסחר – ותסלח לי שאני מדברת על עצמי.
דליה איציק: בתקופה של האינתיפאדה נרצחו פה 1,000 ברחובותיה של מדינת ישראל.
דליה איציק: הוקמה קרן למפעלים במצוקה.
דליה איציק: בסוף, אם אתה נורא רוצה, אתה מכריע ואתה עושה את זה מיד.
דליה איציק: זה שהשרים גם לא באים לפה בכלל, זה לא מעניין אותם.
דליה איציק: ממשלה רחבה, הם לא באים לכנסת.
דליה איציק: אתה יודע, כרמל, שאני באמת מכבסת את מילותי בקפידה.
דליה איציק: אני מאוד משתדלת לא להתקיף, אני רוצה שהאמינות שלי תישמר.
דליה איציק: בוודאי, זה לא רק הממשלה הזאת.
דליה איציק: בוודאי, זה הרבה ממשלות.
דליה איציק: הממשלה הזאת היא בלתי נסבלת.
דליה איציק: היא בלתי נסבלת בעליל.
דליה איציק: משהו אטום קרה לה.
דליה איציק: הרוחב שלה, השומן שלה, גרם לה להיות אטומת אוזניים.
דליה איציק: למה זה צריך בכלל להיות?
דליה איציק: מה הסיפור - - -
יואל חסון: זה אחרי שהיא כיבסה את מילותיה.
כרמל שאמה-הכהן: למה, היום כמה הגודל שלה?
דליה איציק: יושבים שני שרים.
דליה איציק: מה הסיפור?
דליה איציק: יושבים, פשוט פותרים את הבעיה.
דליה איציק: מה כל כך מסובך?
דליה איציק: למה נותנים להם ככה להיות מושפלים?
דליה איציק: הרי בסוף ימצאו את הפתרון.
דליה איציק: בסוף דיבתנו תצא רעה בעולם.
דליה איציק: למה זה צריך להיות?
דליה איציק: אני גם רוצה להגיד עוד דבר.
דליה איציק: יושב כאן נציג האוצר.
דליה איציק: שר האוצר נורא עסוק.
דליה איציק: הוא נורא עסוק בלתקוף את השרים.
דליה איציק: הוא נורא עסוק בזה.
דליה איציק: עכשיו, עם כל הכבוד שיש לי לפקידות – יש בכלל במדינת ישראל מפלגת פקידים.
דליה איציק: חלק ממשפחתי מנויה על המשפחה הזאת, אז יש גם פקידים מצוינים.
דליה איציק: אבל בסוף, שרים רוצים להשיג הישגים.
דליה איציק: יושב כאן נציג האוצר ואומר: יש פתרון.
דליה איציק: אם יש פתרון, יופיע מיד.
דליה איציק: מה הסיפור שלך, למה אתה צריך לחכות?
דליה איציק: אני לא רוצה, כי זה לא כוחות שווים.
דליה איציק: אני לא רוצה לתקוף אותך.
דליה איציק: זה לא כוחות שווים וזה לא פייר, וזה לא הוגן.
דליה איציק: פעם אחת המדינה צריכה להידרש לעניין הזה, מדוע הבירוקרטיה היא כזו.
דליה איציק: מדוע פה הכול חלוד?
דליה איציק: מדוע אזרח שצריך ללכת בתוך משרד, לפעמים הוא 20 פעם צריך ללכת לקומה הזאת ולקומה הזאת.
דליה איציק: והוא מיואש, ונמאס לו.
דליה איציק: צריך פעם אחת להיכנס גם לסיפור הזה של מערכת הפקידות במדינת ישראל.
דליה איציק: בטח אני גם עושה עוול להרבה מאוד פקידים מצוינים שעובדים והכול.
דליה איציק: אבל גם זה פעם צריך כהערת אגב להיבדק.
דליה איציק: ודבר אחרון שאני רוצה לומר, אני יודעת חושבת, אדוני, שזה היום שלך.
דליה איציק: אני גם יודעת כמה אכפת לך.
דליה איציק: זה באמת היום שלך.
דליה איציק: אתה נמצא בצומת מאוד מרכזי.
דליה איציק: אני חושבת שאתה צריך לסיים את הפגישה הזאת – אם מותר לי להעיר לך ממרומי גילי – ופשוט יום אחד - - -
דוד רותם: גיל 22 זה נהיה מרומי גילי?
דניאל בן-סימון: דליה, המשפט האחרון לא מקובל.
דניאל בן-סימון: אני מוחה על המשפט האחרון.
דליה איציק: יחסית לפרס אני צעירה.
דליה איציק: אתה יודע מה פרס אומר, שגיל מתחלק לשלושה חלקים: אתה ילד, אתה צעיר, אתה נראה מצוין בשביל הגיל שלך.
דליה איציק: אני רוצה להגיד לך, ממרומי ניסיוני, אני חושבת שזה באמת היום שלך.
דליה איציק: זה לא מקום למכבסת מילים.
דליה איציק: ודווקא בגלל שאתה בא מהמקום של הממשלה הזו – אני אומרת לך כמי שהיתה שם – אתה צריך היום לתקוף אותם, עד כדי כך שהם יבינו שהלילה הם יושבים והם פותרים את הבעיה.
דליה איציק: ואיך המחליטים שאתה תחליט הוא מאוד חשוב כי זה לא יהיה רק - - -
כרמל שאמה-הכהן: מה שתציעו, הצעות החלטה.
כרמל שאמה-הכהן: אני אשמח לקבל מכל חברי הכנסת – קואליציה, אופוזיציה – הצעות החלטה.
דליה איציק: אתה יודע מה צריכה להיות ההחלטה.
יואל חסון: אני הצעתי.
כרמל שאמה-הכהן: אתה הצעת ועדת משנה.
דוד רותם: יש לנו חוק - - -
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת דודו רותם מחכה לישיבה הבאה.
כרמל שאמה-הכהן: יש לו הצעת חוק פרטית חשובה להקמת ועדת ערר על הרכבת הקלה בירושלים, על הקנסות.
דוד רותם: אפשר לעשות הפסקה.
כרמל שאמה-הכהן: לא, הנושא הזה הוא בוער, תרתי משמע.
כרמל שאמה-הכהן: את שלך נסיים קצר.
כרמל שאמה-הכהן: אל תדאג, דודו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני קודם כל כן רוצה דווקא לתת להם תחושה שיהיה להם פתרון בסופו של דבר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נכון מה שאתה אומר, כי גם אני, כשישבתי פה בחדר ושמעתי את כולם מדברים, היתה לי תחושה שזה בוודאות ייפתר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואז כשאמרת את מה שאמרת, אז פתאום אמרתי אולי אתה צודק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וזה מאוד מוריד את הרוח מהמפרשים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: החלטתי ללכת דווקא מהכיוון שלי.