GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר פינקוס: בכל ענף יש כל-כך הרבה עובדים - - -
גיא בלנקשטיין: גברתי, לא הפרעתי לך.
גיא בלנקשטיין: אם אפשר במילה, אני רק יכול להגיד שדווקא הכנסת בחוקיה קידמה מאד את עובדי חדרי-הכושר, שנהגו להיות עובדי שכר מינימום.
גיא בלנקשטיין: עד חוק הפנסיה, שיצר את התיקון שלו ב-2008, ועשה שינוי מהותי במצב העובדים - - -
גיא בלנקשטיין: לעניין.
גיא בלנקשטיין: ההצעה שהיתוותם פה, אני חושב שיש לה הגיון בריא מאד.
גיא בלנקשטיין: היא תצטרך לחייב את כל בעלי חדרי-הכושר לעשות חשיבה חדשה, ולכלכל את צעדיהם.
גיא בלנקשטיין: אבל מנגד, דיברנו בישיבה הקודמת, ארוכות, על נושא הנאמנות.
גיא בלנקשטיין: ולגבי מה שאמר חבר הכנסת מילר בתחילת הדיון: אנחנו הצלחנו, לאחר חמש שנים של משא-ומתן, לשכנע את "מכבי שירותי בריאות", שזו היום הקופה היחידה בישראל שנותנת חודשיים של מנוי למבוטח שמשלים שנה.
גיא בלנקשטיין: אחרי שהשלמת שנה, הקופה – כדי לעודד את זה, שהוא יתמיד – אז היא נותנת לו את חודשים 13 ו-14.
גיא בלנקשטיין: דיברתם אז ואמרתם - - - לכלכלה, שאנחנו נצטרך לחדד בעסקים שלנו את נושא הנאמנות, ולחזק את הנאמנות.
גיא בלנקשטיין: זה ברור שכדי לחזק נאמנות נצטרך לנסות ולשכנע אנשים להחזיק יותר תקופה, כי שם יהיו פרסים.
גיא בלנקשטיין: פרס על נאמנות.
גיא בלנקשטיין: - - - פרסים.
גיא בלנקשטיין: ולכן, ההצעה שנתתם – אני חושב בשם כל היושבים פה מהענף – אנחנו חושבים שהיא נכונה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איזו מהן?
כרמל שאמה-הכהן: חכה, עוד לא הכרענו.
לאה ורון: רק תגיד לנו איך קוראים לך.
גיא בלנקשטיין: קוראים לי גיא בלנקשטיין.
כרמל שאמה-הכהן: גיא, הנקודה ברורה.
כרמל שאמה-הכהן: תן לנו, אנחנו נתקדם.
גיא בלנקשטיין: אז אני אומר: אחת, שבחוק תיכנס חובה, על כל אחד מהעסקים בתחום, להציע ולתת אפשרות לרכוש מנוי ללא התחייבות.
גיא בלנקשטיין: במקביל, לאיזה מנוי עם התחייבות - - -
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו כבר מנסחים את זה.
גיא בלנקשטיין: הפער נקבע בעולם.
גיא בלנקשטיין: הרי את העסק הזה למדנו ממה שקורה בעולם – אנחנו הולכים אחרי העולם בתחום – בעולם נהוגים פערים של בין 50%-30%.
גיא בלנקשטיין: זה מה שנהוג בעולם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כדאי שהעולם ילך אחרינו.
גיא בלנקשטיין: העולם, בשנים האחרונות, דווקא בנושא הזה של מה שהצעתם – להשלים את הפער בין מנוי – שבן-אדם עושה מנוי עם התחייבות, אז כדי לצאת הוא ישלים את הפער למנוי ללא התחייבות.
גיא בלנקשטיין: ולא לקרוא לזה דמי-ביטול, ולא קנסות, ולא כלום.
גיא בלנקשטיין: הוא יוצא פשוט - - -
כרמל שאמה-הכהן: תקרא לזה במונח הכי חיובי שיש.
כרמל שאמה-הכהן: זו לא הבעיה.
כרמל שאמה-הכהן: הבעיה זו העלות.
כרמל שאמה-הכהן: המוטיב הכלכלי, זה הכול.
גיא בלנקשטיין: ולכן צריך להיות פער מסוים בין המנוי עם התחייבות למנוי בלי התחייבות, כדי לתת לו את ה-incentive בראש.
גיא בלנקשטיין: אני חוזר למה שדיברתי ארוכות בישיבה הקודמת, על זה שההתחייבות עם הצרכן, כדי לשכנע אותו בראש, שהוא יגיד: אני רוצה להוביל שינוי עם עצמי.
גיא בלנקשטיין: ולכן צריך להיות פער שיהיה לו כלכלי מספיק, להחליט ללכת על מנוי עם התחייבות.
זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, אני, קודם-כל, מברך את חברי הכנסת שבכלל הציעו את ההצעה שנועדה לקבוע את העיקרון שכבילה זה דבר פסול.
זאב פרידמן: זה דבר שהכנסת הזו הולכת, ברמת העיקרון, באופן שיטתי, וצריך לברך על כך.
זאב פרידמן: אני רק רוצה להדגיש נקודה אחת בתגובה למה שנאמר כאן:
זאב פרידמן: באותה מידה שעסקים הם עסקים כשרים, רובם ככולם, גם הצרכנים – רובם ככולם – שנרשמים לכל אותם מכוני כושר, לא מתכוונים לבטל את המנוי שלהם; לא מתכוונים להפסיק את המנוי שלהם; והם מתכוונים להשתמש במנוי עד תומו.
זאב פרידמן: ככל שחברי הכנסת הנכבדים יקבעו סכומים גבוהים יותר, כך צריך יותר לקחת בחשבון את אותם מקרים חריגים שבהם צריך להקטין או לבטל בכלל את אותם קנסות יציאה במירכאות.
זאב פרידמן: ואני מתכוון כשבן-אדם מגיע עם אישור רפואי, שהוא סובל מבעיה רפואית, לא צריך לגבות ממנו שום קנס.
זאב פרידמן: כשבן-אדם חולה בסרטן, אי-אפשר להגיד לו: אישור של רופא משפחה לא מספיק.
זאב פרידמן: ואלו המקרים שהציפו את הנושא.
זאב פרידמן: אותם מקרים קיצוניים – אלה מה שיצרו את המצב שבו נאלץ המחוקק להתערב.
זאב פרידמן: כשבן-אדם עובר דירה, עובר לאזור הדרום ליישב את הנגב, אי-אפשר להגיד לו: אדוני, אתה כבול, כאן, אצלנו, במכון הכושר בתל-אביב או באזור המרכז.
תמר פינקוס: הם אומרים: אנחנו נקפיא לך את זה עד שתתחרט מהנגב.
עמיר פרץ: עובר דירה בדיוק בשלושה חודשים.
עמיר פרץ: נו, באמת.
תמר פינקוס: נקפיא לך את זה.
זאב פרידמן: - - -, כך צריך לתת יותר את הדעת.
אבי אלמוג: זה כבר מזמן לא קיים.
אבי אלמוג: והובאו דוגמאות ליושב-ראש הוועדה - - -
זאב פרידמן: אני יכול להראות לך - - -
כרמל שאמה-הכהן: טוב, חברים, אני אתחיל לקרוא אנשים לסדר.
תמר פינקוס: תלונה מלפני שבוע על הקפאה.
כרמל שאמה-הכהן: גברת פינקוס, מספיק.
אליאב וגיף: השוני שקיים בין מחיר למנוי חודשי למחיר שנתי, נובע מכך שרוצים לעודד התחייבות.
אליאב וגיף: ברגע שבתחום הסלולר בוטלה ההתחייבות, אין שוני בין מנוי שנתי למנוי חודשי.
אליאב וגיף: ברגע שתהיה פה זכות לבטל את העסקה, אז ייעלם הפער בין מנוי שנתי למנוי חודשי.
אליאב וגיף: יחד עם זאת, נכון שיהיה דמי-ביטול, אבל אני מסכים עם הגברת פינקוס – דמי-הביטול אמורים להיות סבירים, ודומים למה שקיים בהגנת הצרכן.
אליאב וגיף: ברגע שלא תהיה תקופת התחייבות, אז גם לא יהיה שוני בין העסקאות.
אליאב וגיף: תהיה תחרות כמו שיש בסלולר.
אליאב וגיף: היום אף-אחד לא מדבר על התחייבות לשנה, לשנתיים, לשלוש.
אליאב וגיף: יש מנוי חודשי, וכולם מתחרים על אותו מנוי.
אליאב וגיף: ברגע שהדבר יהיה דומה בתחום חדרי-הכושר, ייעלם השוני הזה.
קריאה: אבל אי-אפשר להשוות - - -
אליאב וגיף: השוני הזה מלאכותי, כי הוא נובע מרצון לגרום לך להצטרף - - -
קריאה: אי-אפשר להשוות בין התחומים.
אבי אלמוג: זה תחומים שונים לגמרי.
קריאה: זה תחומים שונים לחלוטין.
אליאב וגיף: ואז מדברים על נאמנות.
אליאב וגיף: מי שרוצה לעודד נאמנות, יגיד: - - -
חיים פרנקל: אבל זה - - - של שלושה שחקנים.
אליאב וגיף: אני אעשה את השיקול.
אליאב וגיף: אם אני ארצה חודשיים מתנה, אני אשאר לקוח שלכם.
אליאב וגיף: וזה העידוד הנכון, ולא עידוד באמצעות - - -
אבי אלמוג: אבל הטענה היא שאתה לא מכיר את השוק.
אבי אלמוג: אתה לא יכול להשוות את זה לשוק הסלולר.
כרמל שאמה-הכהן: קודם-כל, כמובן שאנחנו נכניס שהלקוח הנאמן שהתחיל במסלול חודשי והשלים שנה, יחויב על-פי המסלול השנתי.
כרמל שאמה-הכהן: זה כמובן.
כרמל שאמה-הכהן: לקוח שהתחיל במסלול חודשי, התמיד, - -
גיא בלנקשטיין: יקבל את הטבות הנאמנות - - -
כרמל שאמה-הכהן: - - השלים את השנה, יקבל את הזיכוי על ההפרש.
אורי אריאל: את זה הודעתם חגיגית, שחבר הכנסת חסון קבע: לא יהיה מנוי שנתי באותו רגע.
כרמל שאמה-הכהן: לא חשבנו.
אורי אריאל: לא יהיה.
אורי אריאל: זה בלתי אפשרי.
אורי אריאל: תבדוק את זה כלכלית, זה בלתי אפשרי.
כרמל שאמה-הכהן: הבן-אדם היה שנה, מה ההבדל?
כרמל שאמה-הכהן: מה אתם רוצים, תגידו לי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - שומר על עצמו - - -
יואל חסון: אדוני היושב-ראש, הוא לא יעשה מנוי שנתי אף-פעם.
אורי אריאל: הוא יקבל מתנה על זה שהוא לא התחייב.
אורי אריאל: זו המצאה חדשה.
עמיר פרץ: מכון הכושר הזה מקבל 10,000 שקל, קונה ציוד.
אלכס מילר: אתה אומר: אני הולך לפי חודש.
אלכס מילר: אם יצא לי, אז אני פשוט מקבל את הזיכוי.
אלכס מילר: אז עוד פעם אין - - -
כרמל שאמה-הכהן: טוב, רשומות בפניי כאלה הצעות.
כרמל שאמה-הכהן: - - - אנחנו מסכמים ונצביע על האחוז.
אורי אריאל: רגע, אפשר לדבר?
יואל חסון: אני מצטרף לעמדתך בענייני האחוז.
יואל חסון: אני משנה את עמדתי לעמדתך.
כרמל שאמה-הכהן: עברת מ-20% ל-5%, זה מעבר חד.
יואל חסון: למה שהייתה עמדתך.
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, 5%.
קריאה: אתם עושים טעות מאד גדולה.
כרמל שאמה-הכהן: טוב, בלי הערות.
כרמל שאמה-הכהן: בלי הערות מהקהל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכו איתי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תאמינו לי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה היה ממש שביל הזהב.
כרמל שאמה-הכהן: כן, מה.
אורי אריאל: תראו, ראשית, אני מרגיש מאוד נוח לדבר, כי המועדון שאני בא ממנו – אני לא יודע עד כמה האנשים שמקבלים פה את ההחלטות, מכירים את השוק הזה של מועדוני הכושר.
אורי אריאל: כדאי שתדעו: יש 850 מועדוני כושר במדינת ישראל, ו-750 מהם זה מועדונים פרטיים, של אנשים פרטיים.
אורי אריאל: עסקים קטנים.
אורי אריאל: מי שיקרא את דו"ח B.D.I.
אורי אריאל: יראה גם את נתח הרווחים, ואת הקשיים שהעסקים האלה נמצאים בהם.
אורי אריאל: ואני נמצא פה עכשיו, אני אמרתי שנוח לי לדבר כי אני בא ממועדון שהתחיל את דרכו בזה שהוא אמר:
אורי אריאל: אני לא רוצה מנוי שנתי.
אורי אריאל: אני לא רוצה שאף-אחד יתחייב אליי.
אורי אריאל: הדרישה למנוי שנתי באה מהשטח.
אורי אריאל: זה התחיל מלקוחות שאמרו – היינו כמה שנים עד שיישמנו את המנוי השנתי – - -
עמיר פרץ: באים, אין מקום.
אורי אריאל: - - סליחה, אנחנו נמצאים איתכם כמה שנים, למה אתם לא נותנים לי הנחה?
אורי אריאל: אני אדם שעושה ספורט באופן קבוע, תנו לי הנחה.
אורי אריאל: זה המשיך בחברות שונות, כמו: עיריית ירושלים במקרה שלנו, בזק, קרנות השוטרים וכל אלה – שכתנאי לזה שהם יעבדו איתך, הם דורשים שתעשה מנוי שנתי ושתיתן הנחה.
אורי אריאל: זה תנאי לעבוד.
אורי אריאל: ואז יצרנו את המנוי השנתי.
אורי אריאל: אני יכול להגיד לכם שההפרש בין מה שמשלם פר חודש מנוי שנתי אצלי, לבין מי שמשלם פר חודש מנוי חודשי, עומד על 25%.
אורי אריאל: רוב הלקוחות שלי הם עדיין לקוחות שלא רוצים – או בערך 50% מהלקוחות שלי – הם לקוחות שלא רוצים התחייבות.
אורי אריאל: הם לוקחים את המנוי החודשי.
אורי אריאל: כלומר, יש לי מנוי חודשי שמשקף בדיוק את השוק.
אורי אריאל: משהו אמיתי של השוק.
אורי אריאל: מכרז האחוזים שמתבצע כאן - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יכול להגיד.
אורי אריאל: 25%.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, מה המחיר?
אורי אריאל: מה המחיר?
אורי אריאל: המחיר הוא 2,350 שקלים, 2,400 שקלים, מנוי – זה גם תלוי, בקרנות השוטרים יותר זול.
אורי אריאל: אתה יודע איך זה מנוי שנתי – ו-249 שקלים זה המנוי החודשי.
אורי אריאל: מה שאני עוד מאפשר, מכיוון שיש אצלי סטודיו גדול – אולי הסטודיו הכי גדול בארץ להתעמלות נשים – אז אנחנו מאפשרים לאישה שלא רוצה לבוא לחדר-הכושר, לקחת מנוי, למשל, רק לסטודיו בלי חדר-הכושר.
אורי אריאל: כלומר, עשינו את כל הווריאציות למען הלקוחות.
אורי אריאל: עכשיו, אני שומע פה את מכרז האחוזים, ואני שואל את עצמי: על-סמך מה אחוזים?
אורי אריאל: על-סמך מה 5%?
אורי אריאל: על-סמך מה 30%?
אורי אריאל: על-סמך מה 20%?
אורי אריאל: עוד 5%.
אורי אריאל: על-סמך מה?
אורי אריאל: איזו בדיקה כלכלית נעשתה למכוני-הכושר, כדי לזרוק ככה אחוזים כלאחר-יד?
אורי אריאל: הרי אני עשיתי - - -
עמיר פרץ: הרי לפי המספרים שלך זה פחות מ-5%.
אורי אריאל: תעשה, זה יוצא לך 240 - - -, לעומת - - -
עמיר פרץ: 203 שקלים.
אורי אריאל: 203 שקלים לעומת 250 שקלים.
אורי אריאל: זה ההפרש שהוא הפרש אמיתי.
אורי אריאל: הוא הפרש חי וקיים.
אורי אריאל: אני מודע לזה - - -
כרמל שאמה-הכהן: אני יכול להגיד לך שאני ניהלתי שיחות עם מספיק מנויים בחדרי-כושר, כדי לדעת איפה נקודת-האיזון, לשאול אותם.
כרמל שאמה-הכהן: גם כאלה ותיקים, גם כאלה מתחילים, - -
אורי אריאל: נקודת האיזון של - - -
כרמל שאמה-הכהן: - - ואמרתי לך את זה בשיחה שלפני.
כרמל שאמה-הכהן: ויש לנו גם דוגמאות מחוקים אחרים: היו קנסות בתחומי YES ו-HOT.
כרמל שאמה-הכהן: הם עומדים על 8% מיתרת התקופה.
כרמל שאמה-הכהן: יש סבירות.
כרמל שאמה-הכהן: לא בכל דבר יש איזה מחקר מדעי של NASA שצריך לברר אותו.
כרמל שאמה-הכהן: יש סבירות, היגיון, ניסיון של החיים.
כרמל שאמה-הכהן: לא מדובר פה בדברים יותר מדי מורכבים.
אורי אריאל: אני אגיד לך: זה כן דברים מורכבים, כי אחת הדוגמאות שאתם נותנים כל הזמן זה את HOT ו-YES, והדוגמה שקופצת תמיד זה חברות הסלולר.
אורי אריאל: מי שמשתמש בדוגמאות האלה, זה רק מצביע על חוסר הבנה של השוק.
אורי אריאל: כי חברות הסלולר – כולנו לקוחות של חברות הסלולר.
אורי אריאל: התחרות בחברות הסלולר מתרחשת בין מעבר מחברה אחת לשנייה.
אורי אריאל: כולנו לקוחות.
אורי אריאל: יש 100% לקוחות, פחות או יותר.
אורי אריאל: מעבר בין הלקוחות.
אורי אריאל: התחרות בחדרי-הכושר במדינת ישראל, בערך, פחות מ-10%.
אורי אריאל: 8% מהאוכלוסייה, הם במועדוני-הכושר.
אורי אריאל: התחרות שלנו היא לא אחד עם השני; התחרות שלנו היא להכניס אורח-חיים בריא; התחרות שלנו היא לגרום לאנשים להמשיך לעשות ספורט.
אורי אריאל: כלומר, יש שוני אדיר בין שוק, שכולנו לקוחות שבויים של השוק הזה, כי אף-אחד מאיתנו לא יחיה היום בלי - - -
כרמל שאמה-הכהן: אמרת בדיוק את מה שמטריד אותנו – שהתחרות היא לא ביניכם.
אורי אריאל: רגע, רגע.
כרמל שאמה-הכהן: מפה אנחנו באים.
אורי אריאל: שנייה.
גיא בלנקשטיין: אנחנו נמצאים איתכם - - - יעילות.
אורי אריאל: התחרות בחברות הסלולר וכנ"ל גם חברות הכבלים – בגדול, כולנו לקוחות שבויים.
אורי אריאל: אני אעבור מחברה אחת לשנייה, התחרות היא בסדר.
אורי אריאל: במקום הזה, התחרות היא לא פה.
אורי אריאל: דבר נוסף שמטריד אותי זו ההתמקדות הזאת של לרדת למשהו מאוד קטן.
אורי אריאל: אני שואל את עצמי: למה לא ליסינג?
אורי אריאל: למה לא לעשות את אותו הדבר?
אורי אריאל: אני שוכר היום מקום בעסקה לטווח-ארוך.
אורי אריאל: הרי מחר ירצו ממני הלקוחות, יחליטו שהם עוזבים אותי, ואני אצטרך להפסיק את השכירות – האם אתם, בחוק הזה, גם מגנים עליי בעניין הזה, שאני אוכל לצאת מהשכירות מתי שאני רוצה?
אורי אריאל: הרכב שאני נוסע – אמרתי חברת הליסינג – - - - במקרה נמצאים - - -
יואל חסון: תגיד, למה תיאורטית לא יכול להיות מצב שחברה מסוימת, סלולארית, כולם יעזבו אותה.
יואל חסון: היא תהיה הכי יקרה, יעזבו אותה וילכו.
יואל חסון: מה יקרה לה - - -?
כרמל שאמה-הכהן: בוא נעשה גם התחייבויות לחברת החשמל, שנתי.
גיא בלנקשטיין: התחרות על - - -
יואל חסון: מה יקרה לה?
יואל חסון: זה גם יכול לקרות.
אורי אריאל: זה שוק של 100%.
אורי אריאל: זה בדיוק מה שאני מנסה להגיד לך, חבר הכנסת חסון: השוק של הסלולר הוא שוק שכולנו - - -
יואל חסון: אבל יכולים בסוף, רוב הציבור, להיות בשתי חברות ולא בשלוש.
אורי אריאל: התחרות אמיתית – מעבר מאחד לשני.
אורי אריאל: עכשיו, אם תגיעו למצב שבו ההפרש החודשי בין מנוי חודשי לבין מנוי שנתי יהיה עשרה שקלים, לא יהיה מנוי שנתי.
אורי אריאל: מי ייתן הנחה של עשרה שקלים?
אורי אריאל: מי ייקח הנחה של עשרה שקלים?
כרמל שאמה-הכהן: נא לסכם ולסיים.
אורי אריאל: מה שאני מנסה לסכם ולהגיד זה שאתם יכולים להחליט שאתם לא רוצים שיהיו מנויים שנתיים.
אורי אריאל: אם אתם רוצים למצוא את נקודת האיזון בין עסקים קטנים שקיימים – ואמרתי לכם: רובם זה עסקים קטנים – לבין טובת הלקוח, אני חושב שאין ויכוח שכל לקוח יכול לעזוב.
אורי אריאל: אגב, לא ציינתי מקודם, גם אצלי היום – לפני החוק ולפני החקיקה – כל לקוח שרוצה לעזוב, גם המנוי השנתי שלי שרוצה לעזוב, עוזב מיד.
אורי אריאל: הדבר היחיד שהוא עושה, הוא משתווה למנוי החודשי שהוא מנוי אמיתי.
אורי אריאל: כי אם 50% מהלקוחות שלי שם, אז זה מנוי אמיתי.
אורי אריאל: זה לא מנוי של המצאה.
אורי אריאל: הצעתי לחבר הכנסת חסון בשיחה מוקדמת שזה יהיה המתווה: שמי שרוצה לעזוב – לבטל את ההתחייבות שהוא לקח על עצמו – יוותר על ההנחה ויעבור למנוי החודשי.
אורי אריאל: כדי ליצור מצב - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מה האחוזים?
אורי אריאל: אז אמרתי: ההפרש הוא 25%.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 25% זה נשמע לי - - -
אורי אריאל: כדי ליצור מצב שבו לא יקרה את מה שחבר הכנסת איתן כבל אמר, של קנס חזירי, אז אמרתי שצריך לקבוע – פחות או יותר – שההפרש בין הדברים האלה, שהוא ההפרש האמיתי והנכון – הפרש שוק אמיתי – הוא 25%.
אורי אריאל: כלומר, אם יש איזשהו מועדון שירצה לקבוע 50% הפרש – לא.
אורי אריאל: החוק מגביל אותו כאן.
אורי אריאל: עד, סליחה, עד 25%.
ביתיה גוטל: 25%, זה אומר שאחרי שמונה חודשים כבר אין משמעות לביטול.
קריאה: זה עד.
קריאה: כי הוא ניצל את כל ההתחייבות.
ביתיה גוטל: 25% זה אומר שכבר אין משמעות לביטול אחרי שמונה חודשים.
ביתיה גוטל: זה כמו להגיד שמונה חודשים ועוד ארבעה חינם.
אורי אריאל: אז שלא יתחייב.
אורי אריאל: בן-אדם לא חייב להתחייב.
עמיר פרץ: תחליטו מה אתם רוצים.
כרמל שאמה-הכהן: יש ככה: ההצעות של חבר הכנסת חסון ושלי זהות.
כרמל שאמה-הכהן: יש הצעות של חברי הכנסת עמיר פרץ, - - -
עמיר פרץ: מה, מה שלכם?
עמיר פרץ: מה ההצעה שלכם?
עמיר פרץ: אז גם אנחנו נצטרף אליכם.
עמיר פרץ: אתם רוצים להיות פופולאריים, אנחנו גם איתכם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, לא, לא.
עמיר פרץ: תסיר את ההצעה שלי, אני 5%.
אורי אריאל: כולם רוצים להיות פופולאריים.
עמיר פרץ: על הכיפאק.
עמיר פרץ: גם אנחנו 5%.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, לא, אני לא.
כרמל שאמה-הכהן: לא הבנתי מה הבעיה, חבר הכנסת פרץ.
כרמל שאמה-הכהן: מישהו הכריח אותך להציע יותר?
עמיר פרץ: שום בעיה.
עמיר פרץ: אני השתכנעתי.
עמיר פרץ: שכנעת אותי.
עמיר פרץ: השתכנעתי.
עמיר פרץ: אני עושה את הצעדים.
עמיר פרץ: מה.
גיא בלנקשטיין: - - - מכה לענף.
גיא בלנקשטיין: אתם מקבלים החלטה שרירותית, כי מישהו - - -
עמיר פרץ: היושב-ראש שכנע אותי.
גיא בלנקשטיין: מה הקשר בין הסלולר, עם ה-5% שלהם, להנאה שלנו?
גיא בלנקשטיין: הרשתות היו - - -
כרמל שאמה-הכהן: תגיד לי, אתה קיבלת רשות דיבור?
גיא בלנקשטיין: סליחה.
עמיר פרץ: אני השתכנעתי, אדוני.
עמיר פרץ: שני חברי כנסת, כל-כך מנוסים ומומחים בתחום, מציעים 5%, קטונתי מלעמוד נגדם.
עמיר פרץ: אני - - -
קריאה: אנחנו נשלח אלפים הביתה - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שבאמת צריך ללכת – כמו שאמרתי קודם – על איזשהו שביל זהב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בדקתי עכשיו, שאלתי אותם גם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה אמנם עשית עשרות פגישות, כמו שאמרת.
כרמל שאמה-הכהן: לא אמרתי עשרות.
כרמל שאמה-הכהן: אמרתי מספיק בדיקות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מספיק פגישות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הבנתי – גם אצלם – הם מדברים על ההפרש בין שנתי לבין חודשי של 25% בערך, 30%.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בטוחה שהם קצת מגזימים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולכן, לדעתי, זה צריך לעמוד בין 15% ל-20%.
כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת שמאלוב-ברקוביץ ומילר, אתם רוצים להתפשר?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אנחנו באמת לא יכולים ככה - - -
לאה ורון: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ הציעה 15%, וחבר הכנסת מילר הציע 10%.
אתי בנדלר: הוא הציע 20%.
לאה ורון: סליחה, 20%.
אלכס מילר: אני הצעתי 20%.
לאה ורון: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, 15%; ואתה 20%.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ובאמת אסור לשכוח שאנחנו מדברים פה על עסקים קטנים, ולא טייקונים כמו הסלולר, ו"סלקום" וכולי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבר הכנסת איתן כבל דיבר על חזירות, נכון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון, יש פה בעיה, והגיע הזמן שנסדיר את הנושא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל גם לא נשכח את הבן-אדם שמגיע למכון-הכושר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מותרות, עם כל הכבוד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא קניית לחם וקוטג'.
יואל חסון: לא, זה דבר חשוב.
יואל חסון: זה לא רק מותרות.
אורי אריאל: זה לא מותרות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה דבר מאוד חשוב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר גם לעשות הליכה בחוץ בלי לשלם.
יואל חסון: לא, זה לא מותרות.
יואל חסון: אסור להתייחס לזה כאל מותרות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מותרות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מצטערת, זה מותרות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא קוטג' ולא לחם.
איתן כבל: הכי קל, באמת, גם לי, להגיד 5%.
איתן כבל: זה באמת הכי קל.
איתן כבל: אבל אני חושב שצריך, כשאני דיברתי על אותה מידתיות, שהיא נוגעת לכך שאני יוצא מנקודת הנחה שאף אזרח לא בא למכון-כושר כדי לבטל אחרי חודש.
איתן כבל: כשאני דיברתי על אותו איזון, אני חושב שזה לא יכול להיות 25%.
איתן כבל: זה בוודאות.
איתן כבל: אני חושב שאנחנו יכולים להתמקם סביב ה-15%, שזה סכום שאני חושב שכשקליינט נכנס לתוכו, אזרח אומר: וואלה, אני בא כדי להיות.
איתן כבל: אני יכול לספוג אותו.
איתן כבל: אני יכול להתמודד איתו.
איתן כבל: זאת אומרת, אם 5% במקרה הזה – כי זה לא סכומים של 30,000 שקל, 40,000 שקל, שאתה בא ואז יש לזה משמעות.
איתן כבל: כשאתה לוקח 2,400 שקל, ואז סך-כל ההפרש יוצא לך – אני יודע כמה – איזה 200 שקל - -
עמיר פרץ: בשנה.
איתן כבל: - - בשנה.
איתן כבל: אתה יודע מה?
איתן כבל: לא שאני משתגע על זה, בסופו של עניין, אבל כשאנחנו מדברים על מידתיות, זה מייצר, לדעתי, את המידתיות, ברשותכם.
איתן כבל: זאת אומרת, זה מה שאני חושב.
איתן כבל: הייתי רוצה שזה יהיה 5%.
איתן כבל: ואני גם חושב עדיין, אדוני היושב-ראש, הדוגמאות של הסלולר – הם מנסים להיאבק על כל השוק, והתחרות ביניהם הרבה יותר קשה, כי זה לא בדיוק שאנשים מגיעים בהמוניהם, לצערי.
עמיר פרץ: זה לא דומה בכלל.
איתן כבל: זה לא בדיוק דומה.
איתן כבל: לכן, אני חושב ש-15% זה לא בשמיים.
איתן כבל: ומי שהולך למקומות היקרים מאוד-מאוד-מאוד, אז להערכתי זה ממילא לא משנה לו.
איתן כבל: אנחנו מנסים לקחת את אותו מקום, את אותם מקומות – ואני לא חושב שזה מותרות.
איתן כבל: שאנשים במקומות מסוימים, פריפריאליים, שיש מועדון כושר, והוא רוצה ללכת ולהתאמן שם.
איתן כבל: אני מנסה לחשוב במושגים שלהם ולא במושגים של תל-אביב, של כל אותם מקומות מפוארים, שממילא משלמים גם סכומים גבוהים במיוחד או שאני לא יודע.
איתן כבל: אבל משלמים הרבה יותר מאשר משלמים בפריפריה, בוודאות.
יואל חסון: אדוני היושב-ראש, הבעיה בעניין של האחוזים שזה ייתפס בעיני הלקוח כקנס יציאה, וזה גם יקוטלג כאיזה קנס יציאה.
יואל חסון: וצריך להציג את זה בצורה שזה לא ייתפס כקנס, אלא מתוך איזשהו מסלול - - -
כרמל שאמה-הכהן: יש מסלול שנתי ומסלול חודשי.
עמיר פרץ: זה כל-כך פשוט.
יואל חסון: אז זה לא ייתפס כקנס.
כרמל שאמה-הכהן: רגע, אני אגיע אליכם בסוף.
כרמל שאמה-הכהן: תראו, יש כרגע רוב ברור, מאחר שחברי הכנסת פרץ וחסון הצטרפו - - -
איתן כבל: לי אין זכות הצבעה.
כרמל שאמה-הכהן: לך אין זכות הצבעה.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להעביר את ההחלטה הזו בהסכמה, פה אחד.
עמיר פרץ: עמדתי היא לא 5%.
עמיר פרץ: אתה תדגיש אותה.
עמיר פרץ: זה חוסר פרופורציות.
כרמל שאמה-הכהן: אני אגיד לך - - -: עמדתי הפכה להיות 5% כשהתחלתי לשמוע פה 15% ו-20%.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא התכוונתי להציע מההתחלה 5%.
כרמל שאמה-הכהן: אבל שמעתי 15% ו-20%, וכבר 25%, אז - - -
עמיר פרץ: אז כדי שאני לא אשמע מזגזג, אני אחזור להצעתי המקורית.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אני ארצה שההחלטה הזאת תעבור פה אחד.
כרמל שאמה-הכהן: אם לא, היא לא תעבור פה אחד.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אני אציע הצעה.
כרמל שאמה-הכהן: אני אתן לכם לדבר לפני ההצבעה.
כרמל שאמה-הכהן: ראיתי גם אתה, וגם - - -
קריאה: גם אני.
כרמל שאמה-הכהן: כולכם?
כרמל שאמה-הכהן: לא, קחו נציגות.
תמר פינקוס: יש לנו עוד דירות נופש היום.
כרמל שאמה-הכהן: אני מציע ללכת בהסכמה של הוועדה על 8%.
כרמל שאמה-הכהן: שנייה, תקשיבו.
כרמל שאמה-הכהן: ולתת סעיף של גמישות, ששר התעשייה, המסחר והתעסוקה – כמובן אחרי שנה שייראו איך השוק מתנהג – בלי חקיקה ראשית, יוכל לשנות את האחוז הזה.
אתי בנדלר: אבל באישור הוועדה.
כרמל שאמה-הכהן: ואז זה משאיר לנו גם שסתום ביטחון, למי שיש חששות.
יואל חסון: הצעה טובה.
יואל חסון: לשנה, לנסות את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הצעה גרועה מאוד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אי-אפשר לחשוד בי כמישהי שהולכת כנגד הציבור, כי אני זאת שהגשתי את הצעת החוק לביטול קנסות היציאה מהסלולר, שאחרי זה שר התקשורת, משה כחלון, הגיש והיא עברה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שבמקרה הזה - - -
כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק שלי עברה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אחרי זה.
כרמל שאמה-הכהן: הצעת חוק אחת עברה.
יואל חסון: חבר'ה, תחלקו קרדיט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת קונקרטית שאנחנו פה שופכים את התינוק, כהרגלנו.
יואל חסון: אבל עם הרעיון שתוך שנה יבחנו את הדבר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת, עם כל הכבוד לכם, שאזרחי מדינת ישראל זה לא רק הצרכן, זה גם איש העסקים הקטן שמפרנס את המשפחה שלו, ואת העובדים שהוא מעסיק שם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין קשר בין זה לבין HOT ו-YES, שהקנסות שם היו – אני לא יודעת מה – 5,000 שקל, 10,000 שקל.
כרמל שאמה-הכהן: זה לא משנה מה היה.
כרמל שאמה-הכהן: זה משנה לאן הורדנו את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריך להיות איזשהו היגיון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יושבים פה אנשי מקצוע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם לא בדיוק נראים בעיניי חזירים, תסלחו לי מאוד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון, בישראל בשנים האחרונות המידתיות קצת איבדה את האיזון שלה - -
עמיר פרץ: פרופורציות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - ואת הפרופורציות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל בואו, אנחנו, באמת, לא נהיה פופוליסטיים, ונחשוב גם על אלה שיושבים כאן, ובאו להגן על השכר שלהם ועל המשפחות שלהם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ועוד פעם אני חוזרת על זה: פלאפון, לצערי הרב, הפך להיות משהו, שכמו שאמרתי פעם: יותר קל להתגרש היום, מאשר לאבד את מספר הפלאפון שלך, להתנתק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל, עם כל הכבוד, עדיין מכוני הכושר זה מותרות - - -
עמיר פרץ: אמרו לי שמספר הטלפון הולך איתך גם אחרי.
יואל חסון: אם התחייבת.
עמיר פרץ: גם אחרי שאתה - - -
יואל חסון: אם התחייבת, חבר הכנסת פרץ.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, חבר הכנסת חסון, אני עדיין חושבת שמכון כושר – זה נכון שהייתי מתה שבמדינת ישראל כל אזרח יהיה במכון כושר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה עדיין מותרות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר לעשות הליכה בחוץ.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש היום הרבה מאוד פארקים ששמו שם כל-מיני של כושר, שבן-אדם יכול בחינם לעשות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עם כל הכבוד, זה עדיין מותרות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה אנשי עסקים קטנים שהקימו – אני לא מדברת על "הולמס-פלייס" וכולי, שהם נחשבים אולי לגדולים יותר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני מציעה לך, אדוני היושב-ראש, דווקא במקרה הזה ללכת איתנו, וללכת פה אחד לכיוון של – כמו שאמרתי – משהו כמו 15%.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם חבר הכנסת מילר חושב שזה נכון, גם אני, וגם חבר הכנסת פרץ.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דרך אגב, הרוב הולך איתנו.
עמיר פרץ: לא, אני חשבתי 10%.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 10%, אוקיי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אתה חייב עכשיו - - -
עמיר פרץ: אני לא חייב כלום.
עמיר פרץ: אני 10%.
תמר פינקוס: זה כמעט כמו עם סלאח שבתי.
תמר פינקוס: זה כמעט כמו בסרט של סלאח שבתי, כמה - - -
עמיר פרץ: חשבתי מההתחלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - לא אמורים לשמור גם על אנשי העסקים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה גם.
עמיר פרץ: היא ממונה על - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הייתם באים ומדברים איתי על קוטג', הייתי אומרת מילא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה לא קוטג', סליחה.
כרמל שאמה-הכהן: טוב, חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.
כרמל שאמה-הכהן: לך, חבר הכנסת מילר, גם לא נראית ההצעה שהצעתי, שתעבור פה אחד?
אלכס מילר: תשמע, אני אמרתי לך, אדוני היושב-ראש, אתה צריך להבין: אתה עושה רגולציה בתחום לא של טייקונים שיושבים ועושים פה הון תועפות.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על גופים מאוד קטנים.
אלכס מילר: כמו שאנחנו מדברים על גופים שמעסיקים אנשים, וצריכים גם לתכנן את החודש-בחודשו שלהם.
אלכס מילר: עכשיו, אפשר ללכת על כל ההצעות.
אלכס מילר: אני אומר לך, אם אתם רוצים, בואו נחזור להצעה המקורית.
אלכס מילר: בואו נראה.
קריאה: מה זו ההצעה המקורית?
אלכס מילר: ההצעה המקורית הייתה בלי התחייבות ובלי שום-דבר.
אלכס מילר: נבטל חודש-בחודשו, ואז ניתן לדבר הזה להתגלגל כמו כדור שלג.
אלכס מילר: מה אכפת לכם?
אלכס מילר: הרי אתם לא מוציאים את הצ'קים.
איתן כבל: סליחה, זה לא, לא.
אלכס מילר: מה "לא, לא"?
איתן כבל: לא, כי אני - - -
אלכס מילר: אבל מה עשית בזה?
אלכס מילר: זה - - - עשרה שקלים לחודש?
אלכס מילר: מה עשית?
איתן כבל: לא, אתה לא יכול - - -
אלכס מילר: לא, באמת.
אלכס מילר: חבר הכנסת כבל.
איתן כבל: חבר הכנסת מילר, זה לא צריך להיות או-או.
איתן כבל: כי נקודת המוצא היא שאם אתה מחזיר את זה, שאתה תגרום לכך שחודש-בחודשו יהיה בסכומים כאלה שלא יהיה משתלם, אז מה?
אורי אריאל: ההפרש הוא 30 שקלים.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, עד שלא מרגישים שזה מחנק על הבן-אדם, זה לא טוב.
כרמל שאמה-הכהן: עד שלא יגידו סכום, וואו, זה סכום שבאמת – אז מה עשינו?
כרמל שאמה-הכהן: אז למה התכנסנו?
יואל חסון: ולזה רוצים להגיע, וזאת הבעיה.
אלכס מילר: בסדר, רבותי, - - -