GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי אלמוג: ההוצאות שלו להפעיל את הקאנטרי - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל דיברנו על זה.
כרמל שאמה-הכהן: תתמחר את זה איך שאתה רוצה, מה הבעיה?
אבי אלמוג: אתה בא ואומר אחר כך 700 שקל - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא, אל תציג את זה בצורה הזו, ידידי, תתמחר את זה.
כרמל שאמה-הכהן: אתה יכול לגבות עדיין 350 לחודש, רק אתה מודיע לו מראש שאם יש הפסקה של המנוי, נניח שניצל רק את הקיץ, בין אם תכנן את זה מראש ובין אם לא, התמחור של ההחזר יהיה על-פי תמחור החודשים.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא אומר לך שתגיד לו, תיתן לי עכשיו 700 שקל לחודש, ותכביד עליו.
כרמל שאמה-הכהן: אתה עדיין יכול לתת לו - - -
יוסי בנימין: לא, מראש הוא ידע שאם הוא מבטל אחרי ארבעה חודשים עולה לו ככה וככה, ופה מתחיל הבלגן.
כרמל שאמה-הכהן: למה בלגן?
כרמל שאמה-הכהן: להיפך, מונע מניפולציות.
יוסי בנימין: גורם לי לעוד 300 מנויים שעוזבים, כי אני לא יכול להכניס אחרים.
יוסי בנימין: ככה.
יוסי בנימין: הנה נתן לך דוגמה שהתחלתי בקאנטרי באריאל עם 600 שקל למשפחה – ישבתי אני והעובדים.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אף אחד לא אמר לך להעלות ל-600 שקל.
יוסי בנימין: אז הורדנו עד למחיר – עכשיו כשאנחנו יושבים וחושבים, מה אנחנו עושים, אנרגיה, קיבלנו חשבון חשמל 40 - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל זה לא קשור.
כרמל שאמה-הכהן: לא העליתי לך את מחיר האנרגיה.
יוסי בנימין: לא?
יוסי בנימין: שמת לך מה קורה בשנה?
יוסי בנימין: כשאני עושה עכשיו - - -
כרמל שאמה-הכהן: פה הצעת החוק מעלה לך את עלויות האנרגיה?
כרמל שאמה-הכהן: מטילה עליך איזו תשומה חדשה?
כרמל שאמה-הכהן: על מה אתה מדבר?
יוסי בנימין: עזוב עכשיו את הצעת החוק.
יוסי בנימין: בוא תלך שנייה להיות ריאלי – עכשיו עשיתי מנוי למישהו לשנה, באו אלי תאגידי המים אומרים, ידידי היקר, עכשיו אתה משלם עוד 20 – הדברים האלו מאוד דינמיים.
יוסי בנימין: אנחנו באזורים האלו לא יכולים לחיות ככה, לא יכולים.
כרמל שאמה-הכהן: יקירי, זו נקודה אחרת.
יוסי בנימין: אז אתה אומר, תסגור.
יוסי בנימין: לי לא אכפת.
כרמל שאמה-הכהן: אם אתה חושב שמגיע הזמן להתחשב במחירי המים למכוני כושר - - -
יוסי בנימין: אנחנו כבר יורקים דם, זה לא מעניין אותם - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל זו יוזמה אחרת.
אבי אלמוג: אם היתה אוזן קשבת, אז זה היה עוזר.
אלכס מילר: אני חושב שבסופו של דבר אפשר לעשות כמה מסלולים, שקודם כל יהיה נוח לצרכן איפה שיש תחרות.
אלכס מילר: כמובן שהרבה יותר קל לי בתור לקוח למצוא לעצמי את הדיל הטוב ביותר איפה שיש, נגיד בשכונה אחת לפחות שלושה מכוני כושר או בריכות.
אלכס מילר: בריכות זה בעיה, כי כך או אחרת בשכונה אין.
אלכס מילר: אם יש לך קאנטרי, אז תגיד תודה אם בכלל בכל העיר יש אחד, אבל אם יש מכוני כושר, אז יש פתרונות.
אלכס מילר: היום יש חדרי כושר גם במלונות, גם בבתי מגורים במגדלים.
אלכס מילר: כשהייתי בוועדת החינוך היה לנו תיקון של משרד הספורט שביקשו לפטור אותם ממדריכים, אז יש הרבה פתרונות למכוני כושר.
אלכס מילר: אפשר לעשות כמה מסלולים – מסלול של שנה שהמחיר הוא אל"ף, מסלול של שלושה חודשים, של שישה חודשים, של תשעה חודשים, שזה בעצם מסלול שמתחיל בתקופה שהכי רלוונטית לאותו מקום.
אלכס מילר: ואז, נגיד לעשות תוספת לשלושה חודשים, ואז כל שלושה חודשים זה ירד, זה יהיה מסלול אחר.
אתי בנדלר: השאלה מה יהיה ההפרש בין המחירים באחוזים.
אלכס מילר: שוב אני אומר, אם נגיד היום – לכל מקום יש צרכים אחרים והלחץ אחר – באריאל הלחץ הכי גדול שלהם בקיץ, אז אם יש לו מסלול של שנה, אז בשנה רוב האנשים שם, צריך להבין שגם הקהלים שונים.
אלכס מילר: בפריפריה רוב הקהלים שנמצאים באותם "קאנטרים" זה אנשים מבוגרים, פנסיונרים וכו' שהולכים לשם.
אתי בנדלר: אנחנו צריכים בכל זאת לקבוע איזשהו מדד, איזשהו אחוז הפרש בין המחיר השנתי לחלק ל-12 לבין המחיר החודשי.
אלכס מילר: אז אפשר לייצר כמה אופציות ללקוח – יש לו אופציה שהוא יכול לשלם פר יום, ואז לקחת לו מחיר פר יום וזה קורה.
אלכס מילר: אני יודע שיש מקומות שלוקחים 30 שקל פר יום.
יואל חסון: כרטיסייה.
אלכס מילר: כרטיסייה, קורה.
אלכס מילר: זה מסלול אל"ף.
אלכס מילר: יש מסלול שאומרים לו, תשמע, זה המחיר, אני בתור בעל עסק רוצה לדעת כמה כסף אני מכניס, כמה אנשים, אני צריך לתכנן – כמה עובדים אני צריך לגייס, כמה חוגים אני יכול להרשות לעצמי, ואז אני עושה מסלול של שנה, זה המחיר לשנה והוא עולה ככה וככה.
אלכס מילר: כמו למשל 4,600, ואני גם יוצא עם מסלול שלישי.
אלכס מילר: המסלול השלישי אומר דבר כזה, שלושה חודשים, אם אתה מתחיל נגיד ביוני, אז יש לך יוני-יולי-אוגוסט, החודשים הכי חמים מבחינת המשפחות.
אלכס מילר: נגיד שהמשפחה רוצה מנוי רק בקיץ, אבל מבחינתי אני צריך תוספת עובדים, אז אני מוסיף, נגיד 30% על המחיר הזה.
אלכס מילר: אז בקיץ זה יעלה ככה וככה פלוס 30%.
אלכס מילר: שלושה חודשים אחר כך זה יהיה אותו מחיר מינוס 10%.
אלכס מילר: זאת אומרת, זה יהיה המחיר פר חודש בתוספת של 20%.
אלכס מילר: כשהגענו לעוד שלושה חודשים, זה כבר תשעה חודשים שהלקוח מחזיק במנוי, אז תהיה לו תוספת של 10%, וכשנגיע ל-12 חודשים, אז אין מה לעשות.
אלכס מילר: גם היום אם אני, נגיד סתם לדוגמה, רוצה ללכת להתאמן שלוש-ארבע פעמים באיזשהו מכון מיוחד בתל-אביב, לא צריך לעשות לזה מנוי.
אלכס מילר: ואז יהיו אופציות.
גיא בלנקשטיין: רק נקודה אחת, שכחתי מקודם לציין – ואהיה מוכן אחר כך בארבע עיניים גם לתת לך שמות, כבוד יושב-ראש הוועדה – אבל כשיצאו החוקים הצרכניים שדיברו על זה שחובה לתת ביטול והמגמה היתה ברורה לאן המחוקק הולך, ישנם חדרי כושר בישראל ומועדוני ספורט שמלכתחילה השיווק שלהם עבד על זה שאנחנו מועדונים ללא התחייבות, נקודה.
גיא בלנקשטיין: הם הלכו על האפיק הזה מראש, ואמרו אנחנו נקדים, זה העולם הצרכני, נלך לשם.
גיא בלנקשטיין: אותם מועדונים לא נמצאים היום בשוק, הם לא שרדו.
גיא בלנקשטיין: להסביר לך בדיוק איפה הכלכלה ומה המספרים, אני לא יודע להגיד לך.
גיא בלנקשטיין: אני מוכן לתת לך את שמות המועדונים, את חלקם החברים פה מכירים, אבל מכיוון שאני לא רוצה לפגוע בשמו של אף אדם בפורום כזה רחב, אני מוכן בארבע עיניים לתת לך שמות של מועדונים, בעלי מועדונים ומנהלי מועדונים, שתוכל לדבר אתם, זו היתה השיטה שלהם.
גיא בלנקשטיין: אחד מהם, דרך אגב, לאחרונה שינה את כל השיטה של חזרה להתחייבות.
אלכס מילר: ידידי, היום נמצאים בסכנת סגירה 44,000 עסקים קטנים.
אלכס מילר: כל אחד מהסיבות שלו.
אלכס מילר: אנחנו יכולים עד מחר לשבת פה ולהגיד, ההוא הלך לפי אסטרטגיה כזו ולא הצליח.
אלכס מילר: תשמע, עזוב, מי שנסגר, נסגר.
אלכס מילר: מי שלא מצליח, יש 1,001 סיבות שאפשר למצוא.
אלכס מילר: אנחנו כרגע מחפשים פה רציונל בין מצב שתוכלו להתקיים ולתת את השירות הטוב ביותר ללקוח לבין האפשרות ללקוח להחליט לעצמו מה הוא רוצה.
אלכס מילר: יש לנו כאן פרמטר שכמובן שצריך לקחת אותו בחשבון, שזה עניין הפריפריה, כי שם אין יותר מדי אופציות, אז אם העסק הזה נסגר, אז אין להם היום שום פתרון לכל הסוגיה הזו.
אלכס מילר: אז צריך לקחת את כל הדברים בחשבון.
אלכס מילר: הצעתי את המסלול שהצעתי.
אלכס מילר: יכול להיות שגם בעניין של המנוי השנתי צריך להכניס סוגיות – אני לא יודע אם זה קיים, הוא לא אמר לי שזה קיים – מסוימות שעליהם צריך בלי בכלל עניין של פרשנות לתת מענה, אם נגיד עניין של מעבר דירה או עניין של בריאות או עניין כלכלי.
אלכס מילר: תשמע, אם בן-אדם נכנס עכשיו לאוברדרפט ולא יכול לשלם לך, אתה לא תחזיק אותו בחוזה משפטי ובגלל 250 שקל תסחב אותו לבית-משפט, הרי זה לא הגיוני.
אלכס מילר: שוב, יש דברים הגיוניים עליהם דיבר גם חבר הכנסת כבל, וגם מסלול שיכול לאפשר לפחות תכנון מינימלי למקומות.
אלכס מילר: אפשר להתייחס לזה לפי מפת העדיפות הלאומית ולהחליט ששם אפשר להפעיל את המסלולים האלה.
אלכס מילר: תשמע, כי באמת יכולה להיווצר בעיה במקומות מסוימים, שם אין לך שום דבר אחר, שבמידה שלא משתלם לו להחזיק את המקום הזה, אז זה נסגר, וקרו מקרים.
אלכס מילר: הנה היום באשדוד הכול נסגר שם, אם אני לא טועה, אין בכלל - - -
אבי אלמוג: אחד מהגדולים.
אלכס מילר: באשדוד אין קאנטרי.
אלכס מילר: הכול נסגר.
אלכס מילר: כי לא משתלם.
גיא בלנקשטיין: וזה הכי חדש שיש באשדוד.
גיא בלנקשטיין: הוא פתח לפני שנה.
אלכס מילר: מה הסיפור?
אלכס מילר: אז כנראה שיש איזושהי בעיה שם.
אלכס מילר: קודם כל אנחנו צריכים להבין שאם אנחנו רוצים לעשות רציונל בשביל תחרות, ואנחנו רוצים לתת להם אפשרות לבטל – כמה היום בכלל העניין של התחרות קיים, אם זה לתת פתרון לתל-אביביים ולראשון ולעוד כמה ערים, אז בסדר.
אלכס מילר: צריך לחשוב איך אנחנו מוצאים פתרון לזה.
אלכס מילר: אבל אם אנחנו עושים את זה במקומות בפריפריה, אז שם זה יכול לגרום לקריסה שבכלל לא יהיה כלום.
אלכס מילר: אז יכול להיות שצריך לפצל את זה או לעשות את זה לפי איזושהי מפה כזו או אחרת של הפריפריה וכו', או לתת להם אפשרות למסלולים כאלה, שהם יוכלו גם לתכנן מצד אחד.
אלכס מילר: מצד שני לתת ללקוח שיכול להרשות לעצמו היום, נגיד, ואם בא לו, במקום לשלם פר יום כניסה או לחוף או לבריכה 40-30 שקל, הוא יוכל לרכוש מנוי בתוספת 30% לתקופות מסוימות, שכל אחד יגדיר לו – אם שם זה הקיץ, אז הוא יכול להוסיף בקיץ, אם אצל אחר זה החורף, אז הוא יכול להוסיף בחורף.
כרמל שאמה-הכהן: כן, חבר הכנסת חסון.
יואל חסון: תראה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד לך משהו, במסגרת של סוג העסק הזה של חדרי הכושר וסוג השירות הזה, מכיוון שכמו שאמרתי קודם, העובדה שלקוח נשאר או לא נשאר בחדר הכושר לא תמיד תלויה ברמת השירות, אלא גם תלויה בדברים אחרים.
יואל חסון: ואם הייתי חושב, זה בעיני היה העולם האידיאלי, אם הייתי יכול לבטל בכלל את המנוי לשנה, והייתי אומר שזה חודש בחודשו, וגם הייתי יכול לפקח על המחיר הזה, שהוא לא באמת יעלה לגבהים בלתי נשלטים, ומצד שני גם הייתי יכול לוודא שהציבור לא ינצל את זה, אז הייתי הולך לכיוון הזה, אבל אני לא יכול ללכת.
יואל חסון: מה שאני חושב בסופו של דבר – אדוני היושב-ראש, חשוב לי שתקשיב לזה, כי בסוף אתה מנווט פה את הדיון – יכול להיות הפתרון שצריך ללכת עליו, הרי יש פה את האיזון בין האופציה הזאת, כמו שתיארת, שיכול להיות מנוי לחודש, לשלושה חודשים, לחצי שנה ולשנה, לבין מנוי לשנה, שזו ההעדפה של כולם, אני גם מבין למה.
יואל חסון: יכול להיות שאם נצליח ליצור בחוק את המרחק שבין המחיר לחודש בחודשו לבין המחיר לשנה, נקבע את המרחק הזה - -
יואל חסון: - - זה לא יכול להיות איך שרוצים.
יואל חסון: ואחרי שקבענו את המרחק הזה, אם אדם עשה מנוי לשנה ואחרי שלושה חודשים קם ועזב – למרות שהוא התחייב לשנה, אבל הוא רוצה עכשיו לקום וללכת – הוא יודע שהוא יצטרך לשלם את ההפרש שכאילו היה משלם חודש בחודשו.
יואל חסון: אבל בתנאי שאני מגביל את ההפרש בין גובה התשלום לחודש לבין גובה התשלום לשנה, כי אחרת אין לזה סוף, זה יכול להגיע להפרשים של פי שניים.
כרמל שאמה-הכהן: זו אותה גברת בשינוי אדרת.
כרמל שאמה-הכהן: כמה ההפרש הזה?
כרמל שאמה-הכהן: זה קנס.
תמר פינקוס: קנס.
כרמל שאמה-הכהן: אחד יקרא לזה "דמי יציאה", אחד יקרא לזה "קנס", אחד יקרא לזה "הבדל בין חודש לשנה".
יואל חסון: ולמה אני מסכים לזה?
יואל חסון: כי אני אומר עוד פעם - - -
כרמל שאמה-הכהן: יואל, שאלת המפתח – כמה ההבדל?
יואל חסון: אני סתם זורק, זו נקודה לפתיחה, 15%, לדוגמה.
תמר פינקוס: זה הקנס.
תמר פינקוס: אני מבינה את הבעיה שמעלים כאן ועדיין יש לי בעיה עם המסלולים ועם הפער, משום שאנחנו מאיינים את המהות של החקיקה שמונעת גדילה.
כרמל שאמה-הכהן: זה מציע החוק.
תמר פינקוס: כי ברגע שאנחנו אומרים את הפער, אנשים מתפתים כי זה טוב להם יותר, והם באמת רוצים לעשות את זה לשנה כי זה יותר זול, ואז הם מוצאים את עצמם כבולים.
תמר פינקוס: החוק הזה בא ואומר, רבותי, אנחנו לא רוצים שאנשים יהיו כבולים, שהם יוכלו לצאת, שיודיעו חודש מראש, שיודיעו שלושה ימים מראש.
תמר פינקוס: לדעתי הוויכוח צריך להיות על פרק זמן ההודעה, אבל לא על פרק זמן ההבדלים, משום שאם נעשה כמו שהציעו כאן – מסלול של תשלום יומי, של שלושה חודשים שהוא יותר גבוה, של חצי שנה הוא גם יותר גבוה, ושנה הכי זול – כולם ילכו לשנה וכולם יהיו כבולים.
תמר פינקוס: הם לא יוכלו לצאת באמצע.
תמר פינקוס: משום שהם אחר כך ילכו - - -
אבי אלמוג: הם יוכלו לצאת כל יום.
אלכס מילר: גברתי, את צריכה להבין מה את שמה פה על המשקל.
תמר פינקוס: הבעיה שאנחנו נותנים שם אחר למלה קנס או קנס יציאה, זאת הבעיה, אז לא צריך את החוק הזה, זה ישנו היום.
אלכס מילר: תקשיבי, גברתי, אבל צריך להבין - - -
תמר פינקוס: כי גם היום מכוני הכושר קובעים מהו קנס היציאה.
כרמל שאמה-הכהן: יש היום את זה?
תמר פינקוס: אם הם לא קבעו את קנס היציאה הם לא יכולים לכבול אותו.
אתי בנדלר: היום קנס היציאה ברוב המקומות הוא מלוא הסכום שהיית צריך לשלם עד תום אותה שנה.
אבי אלמוג: לא נכון.
אבי אלמוג: ממש לא נכון.
תמר פינקוס: אם אתם רוצים, תגבילו את גובה הקנס.
אבי אלמוג: זה היה ככה עד לפני - - -
תמר פינקוס: כל השאר זה משחקי מלים.
כרמל שאמה-הכהן: מה דמי היציאה אצלכם?
אבי אלמוג: אני יכול לתת דוגמה מהחברה העירונית בחולון – אם תחלקי 100 ל-12 חודשים, זה 8 ושליש כל חודש.
אבי אלמוג: לקוח שרוצה לצאת קודם משלם על תשעה חודשים בשנה 10% במקום 8 ושליש, ועל שלושת חודשי הקיץ – יוני, יולי ואוגוסט, משלם 16%.
אבי אלמוג: זאת אומרת, בגדול, אחרי תשעה או עשרה חודשים מתוך המנוי אם הוא עזב אין יותר מה להחזיר לו, כי אז נשארו לו רק חודשיים.
כרמל שאמה-הכהן: אז אתה אומר, 18% קנס.
אבי אלמוג: אנחנו לא משתמשים בכלל במלה קנס.
תמר פינקוס: ובמקום החוק הזה אפשר לבוא ולהגיד, בואו נקבע את גובה הקנס.
תמר פינקוס: בשביל מה לעשות את מכבסת המלים?
אבי אלמוג: כי אין פה קנסות, זה לא קנס.
ביתיה גוטל: כי זה קנס.
כרמל שאמה-הכהן: כמה לכל אחד מחודשי הקיץ?
כרמל שאמה-הכהן: 16%?
ביתיה גוטל: אדוני, אז ההצעה של ה-35% מרעה את מצב הצרכן.
יואל חסון: 35% זה לא מקובל לחלוטין.
גיא בלנקשטיין: אני יכול להגיד אצלנו ב"גו אקטיב" מה אנחנו עושים, אם אתם רוצים לשמוע, אז אנחנו נותנים כמובן אחרי 14 יום אפשרות ביטול.
תמר פינקוס: זה אתם חייבים על-פי החוק.
גיא בלנקשטיין: אנחנו נותנים אחרי חודש אפשרות יציאה ללא שום קנס.
גיא בלנקשטיין: גם בן-אדם שנרשם לשנה, אחרי חודש כבר יודע טוב מאוד לאן הוא נרשם, אנחנו נותנים לו אפשרות יציאה ללא קנס, ואנחנו לא קוראים לזה "קנס", זה דמי ביטול.
גיא בלנקשטיין: כי בסך הכול כשבן-אדם מבטל יש עבודה שצריך לעשות מאחורי הקלעים ולהחזיר לו את הכסף, מנהלי חשבונות, כל חברות האשראי.
ביתיה גוטל: או לכתוב לו צ'ק.
גיא בלנקשטיין: או לכתוב לו צ'ק, אז זה דמי ביטול וזה לא קנסות.
גיא בלנקשטיין: ומעבר לזה, בכל שלב מסיבה רפואית, כמו שהוא נדרש להביא אישור רפואי כדי להירשם, אז גם אם הוא מביא אישור רפואי שהוא לא יכול להתאמן יותר, או אם הוא עבר למרחק של מעל 15 קילומטר ממועדון "גו אקטיב, מאוד קרוב, אז הוא יכול לבטל בהודעה של 30 יום פלוס 450 שקל, וב-30 יום הוא יכול להתאמן, כך שבעצם יש לו דמי ביטול של 450 שקל.
אלכס מילר: סליחה, כמה קאנטרי קלאב יש היום בארץ?
אלכס מילר: על כמה אנחנו מדברים?
אלכס מילר: לא חדרי כושר, קאנטרי.
אבי אלמוג: במתווה של כמו קאנטרי בחולון – בערך כ-100.
אלכס מילר: לדעתי אפשר להפריד אותם מהחוק, אם אנחנו מדברים על עניין של חדרי כושר ורציונל של - - -
אתי בנדלר: בריכות – יש הרבה מאוד שעושים את זה מטעמים בריאותיים שזה בדיוק אותו דבר.
אתי בנדלר: לא כל אחד הולך רק להנאה.
אלכס מילר: אבל שוב, אנחנו מדברים על עונות, יש פה בעיה עם העונות.
אלכס מילר: בחדר כושר אין בעיה של עונה, אם את הולכת להתאמן - - -
גיא בלנקשטיין: בטח שיש.
אתי בנדלר: בקיץ הולכים יותר לבריכות ופחות לחדרי כושר.
אלכס מילר: אני מתאמן חמש פעמים בשבוע.
גיא בלנקשטיין: סליחה, קאנטרי קלאב זה לא רק בריכה.
אלכס מילר: אם אני הולך לחדר כושר, אני הולך גם בקיץ וגם בחורף, כי אם אני לא, אני מתחיל לעלות בממוצע של 4-3 קילו בשבוע.
חיים פרנקל: אדוני, אבל זה אתה.
אלכס מילר: אז תקשיב, כל מי שמתאמן זה מתאמן.
אלכס מילר: כשאנחנו מדברים על הבריכות זה עניין של עונה – בקיץ הולכים, בחורף לא הולכים.
אלכס מילר: יש לך גם בריכות פתוחות.
חיים פרנקל: תבוא תראה מה קורה ביום ראשון אצלי במועדון לעומת בעוד חודש, זו לא אותה תמונת מצב.
גיא בלנקשטיין: אבל איך אתה מפריד בין מה זה קאנטרי ומה זה מועדון כושר?
אלכס מילר: אפשר למצוא הגדרה.
אלכס מילר: בריכה – פעילות קהילתית, מה הבעיה?
כרמל שאמה-הכהן: תהיה תמיכה גם במכוני כושר.
גיא בלנקשטיין: אז אני היום כרשת מועדוני כושר "גו אקטיב" קונה את - - -
אלכס מילר: פעילות קהילתית – אפשר להגדיר לפי הזה.
אלכס מילר: תשמע, היום חדר כושר - - -
חיים פרנקל: מה אני עושה שאני מתחרה מול קאנטרי שעומד מולי, נגיד היום בהרצליה.
חיים פרנקל: הוא יכול - - -
אלכס מילר: אבל אתה לא נותן את המענה שקאנטרי נותן, סליחה.
חיים פרנקל: יש לנו חדר כושר.
אלכס מילר: אתה מתחרה על המחיר.
אלכס מילר: תקשיב, אדוני, אתה נותן רק את חדר הכושר.
חיים פרנקל: הוא גם נותן חדר כושר.
אלכס מילר: סליחה, יש הבדל.
אבי אלמוג: פה הוא רושם ילדים מגיל שנה.
כרמל שאמה-הכהן: למישהו יש עוד משהו לומר שלא נאמר?
יוסי חן: אני רוצה לספר לכם איזה סיפור, ואני דווקא מחזק את הדברים של חבר הכנסת אלכס מילר, אני חושב שהוא קולע למטרה.
יוסי חן: כשהקימו את הקאנטרי באריאל, זה לקח הרבה שנים, וכשראש העיר התפאר במערכת הבחירות שהוא בונה קאנטרי, אמרו לו, אתה בונה פיל לבן, ואז הוא תפס זכיין.
יוסי חן: מה שאני טוען, צריך להחריג את כל הנושא של ה"קאנטרים" מחדרי הכושר, כי אם לא, הם בטוח נופלים.
יוסי חן: יש לנו פה זכיין שעובד על הקשקש, וזו מתכונת לנפילה.
יוסי חן: אז אני מבקש להתייחס למה שאמר חבר הכנסת אלכס מילר.
יואל חסון: אני לא מתנגד לזה.
אלכס מילר: אגיד לך מה יכול לקרות, תקשיב, אני הולך להגיד לך "אריאל" אבל במקום אחר, אני רואה את הקהל, יש לך שם 300 פנסיונרים מתוך 1,000 האנשים שהולכים.
אלכס מילר: כל אחד מקבל את הפנסיה, בא לקאנטרי עם 300 השקל שלו שהוא משלם.
אלכס מילר: תגיד לו, בחודשים ככה וככה תביא לי עכשיו 1,500 שקל, מאיפה הוא יביא?
אלכס מילר: הוא כל חודש מתחייב על ה-300 שקל, תן לו קצת גמישות בדבר הזה, הוא לא ילך, כי זה מה שמשלמים.
אלכס מילר: כשאנשים הולכים לחדר כושר על מה הם מסתכלים?
אלכס מילר: הם מסתכלים על הציוד, על הנוחיות וכמה אנשים מתאמנים שם, אם בכלל יש לו אפשרות להיכנס ולהתאמן, שלא יעמוד בתור לכל המתקנים.
אלכס מילר: כשאתה הולך לקאנטרי זה משהו אחר – אתה הולך לבריכה, יש לך שם חוגים, לרוב זה ילדים ואנשים מבוגרים.
אלכס מילר: צריך להבין מה ההבדלים.
אלכס מילר: אני גם אומר, מבחינת חדרי הכושר, צריך לתת להם אפשרות לכמה מסלולים, כי בסופו של דבר צריך גם לתכנן.
אלכס מילר: כשאתה עושה עסק אתה מתכנן קדימה.
אלכס מילר: אם אין לך התחייבות מינימלית, אתה לא יכול לרכוש ציוד ולא לקחת אנשים לעבודה.
כרמל שאמה-הכהן: מי נותן התחייבות לבעל מכולת שיבואו לקנות ממנו כל יום לחם או לחנות בגדים, באמת, אלכס.
כרמל שאמה-הכהן: אתה פותח עסק, אתה מתחיל מאפס ואתה בונה על זה שאנשים באים.
כרמל שאמה-הכהן: לא בשביל להחזיק אותם בכוח.
תמר פינקוס: מישהו שנכנס וקונה רהיטים ורוצה להחזיר אותם, אז אני אומרת לו לא? איזה מין דבר.
אלכס מילר: בסדר, אבל תקשיב, היום כל אחד עובד בצורה שונה עם הנושא של הסחורה – כשאתה פותח עסק ואתה מוכר - - -
יואל חסון: אני קונה ספה, אני יכול להחזיר אותה.
תמר פינקוס: אבל יש היום ביטול עסקה באלפי שקלים.
תמר פינקוס: זה בדיוק אותו דבר.
תמר פינקוס: טענו בעלי עסקים שהיו תקנות ביטול עסקה – איך אפשר לתכנן עסק, אני קונה רהיטים, אני מזמין אותם מחוץ-לארץ, מישהו קונה ורוצה להחזיר את זה, הוא מחזיר.
אלכס מילר: כן, אבל צריך להתחיל לבדוק למה יש 44,000 עסקים בסכנת סגירה.
יואל חסון: ועל מה מסתכלים, על טובת הצרכן או על טובת האיזון שעליו צריך לשמור.
כרמל שאמה-הכהן: להיפך, בתקנות ביטול עסקה זה מצב הרבה יותר חמור – לכאורה, מישהו יכול להיכנס לחנות, לקנות את כל המוצרים שלך ולחזור אחרי שבועיים ולהחזיר לך, ואתה בינתיים גם לא יכולת למכור את זה.
תמר פינקוס: נכון, והוא יכול להחזיר.
אלכס מילר: תקשיב, היום הספק יכול לעבוד אתך בצורה שאתה רוכש ממנו את כל הסחורה או שאתה עובד מולו, מול כמות המוצרים שמכרת, זה מה שמכרת ועל-פי זה אתה גם מחזיר לו את הכסף.
אלכס מילר: יש סוגיות שונות של עבודה עם הספק.
אלכס מילר: כשאתה מדבר על חדר כושר שכונתי שאתה שוכר מקום - - -
תמר פינקוס: חנות שכונתית זה אותו דבר.
אלכס מילר: סליחה, גברתי, אז אולי נכניס כאן בחוזה שבמידה ויש לי בעיה, אני יכול בכל רגע נתון לבטל חוזה שכירות עם המקום ששכרתי עבור חדר הכושר.
אלכס מילר: אם היום באתי ולקחתי מקלט, ואני משכיר את זה, נגיד מהעירייה או מכל גוף אחר, ואת אומרת לי שמחר יכולים לבטל, אז שמעון פתח במקלט אל"ף ויוסי פתח במקלט בי"ת בצד השני של הפארק, והם מתחילים להתחרות זה בזה.
אלכס מילר: שמעון נופל.
אלכס מילר: הוא תקוע עם חוזה השכירות.
אלכס מילר: אז בוא נכניס גם פה שאפשר בכל רגע נתון לבטל את חוזה השכירות.
כרמל שאמה-הכהן: איזה חוזה?
אלכס מילר: חוזה השכירות של אותו מקום בו יש את חדר הכושר.
אלכס מילר: אם פה יש התחייבות ופה אין התחייבות.
אלכס מילר: צריך להיות גם פרופורציונליים, או שנותנים להם אפשרות גם לתכנן מבחינת העבודה שלהם או שנותנים להם את הגב, שהם יוכלו גם להתנהל בצורה כזאת שיהיה להם נוח.
אלכס מילר: כי אם אחד מבטל במקלט של 20 מכשירים והוא תקוע עם החוזה הזה - - -
כרמל שאמה-הכהן: מהרגע שהשכרתי את הדירה שלי – קודם כל, זה עסקאות בעלות אופי שונה, ובי"ת, אני כבר לא מחפש אף אחד אחר ולא יכול להשכיר לאף אחד אחר, ולכן - - -
אלכס מילר: נכון, אבל כאן אתה מתכנן את ההוצאות שלך על השכירות, על העובדים, על המכשירים שקנית - - -
כרמל שאמה-הכהן: בסדר, אבל גם במועדון דיסקו זה כך.
תמר פינקוס: אבל קודם שוכרים, אדם ששוכר עוד לא יודע כמה יכנסו אליו.
תמר פינקוס: הוא הרי קודם שוכר והוא קודם מכין את חדר הכושר, ואז הוא לוקח את האנשים.
תמר פינקוס: זה לא הולך הפוך.
אלכס מילר: לא, אבל אתם מוכר מוצרים.
כרמל שאמה-הכהן: דיסקו זה מוצרים?
כרמל שאמה-הכהן: זה גם שירות.
כרמל שאמה-הכהן: מועדון דיסקו זה גם שירות.
גיא בלנקשטיין: אבל את מדברת על עסקים קיימים, לא על עסקים שמישהו יחשוב אם אפתח בעתיד.
כרמל שאמה-הכהן: זה לא פוגע בתוכנית העסקית.
כרמל שאמה-הכהן: השאלה אם יש באמת טיעונים אחרים.
כרמל שאמה-הכהן: עסק נורמלי לא אמור להיות בנוי על זה שלקוחות שלו כבולים.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה שלקוח יבוא מרוצה, יגיד, אני חוזר לאותו מקום, כי זה טוב לי והעסקה - - -
אלכס מילר: שוב, אבל צריך להבין, אנחנו מדברים על מקומות שונים בארץ.
אלכס מילר: אם היום יש תחרות ואנחנו יכולים להוזיל מחירים בגלל התחרות הזו וביטול עסקה במרכז הארץ, כשיש שם באמת כמות גדולה מאוד של כל הפתרונות, מול מקומות שאין שם שום דבר.
חיים פרנקל: המחירים בתל-אביב, שזה מרכז הארץ, הם הכי נמוכים בארץ, השכירות הכי גבוהה, העובדים הכי יקרים ומחיר חדרי הכושר הכי נמוכים ב-20% מכל עיר אחרת.
חיים פרנקל: יואל חסון יכול להגיד, כמישהו שמתאמן בחדרי כושר בתל-אביב - -
תמר פינקוס: בכמה חדרים אתה מתאמן?
חיים פרנקל: - - הוא יכול להגיד היום מה מחיר של חדר כושר בתל-אביב לעומת חדר כושר במקום אחר.
יואל חסון: אותי אף אחד לא מעז לכבול.
גיא בלנקשטיין: מה ההבדל בינינו לחברות הליסינג?
גיא בלנקשטיין: הן עושות עסקאות לשלוש שנים על מכוניות, למה אנשים לא יכולים להחליט מחר שבעצם לא בא לי יותר יונדאי, כי פיג'ו יצאו עכשיו עם אוטו חדש, ולהחזיר את האוטו?
אלכס מילר: בטח שאתה יכול.
יואל חסון: אתה יכול.
גיא בלנקשטיין: אתה לא יכול, אתה משלם שלושה חודשי קנס.
כרמל שאמה-הכהן: סליחה, עוד פעם נחזור.
גיא בלנקשטיין: בשנה הראשונה שלושה חודשים, בשנה השנייה חודשיים, ובשנה השלישית חודש.
כרמל שאמה-הכהן: אגיד לך מה ההבדל העיקרי, כשנתתי לך את המכונית, את אותה מכונית שאתה עשיתי אתך הסכם, אני כבר לא משווק אותה לאף אחד אחר, היא בשימושך.
גיא בלנקשטיין: אבל ניתנה לי האפשרות או לקנות אוטו או לשכור אותו בשכירות יומית, שכירות שבועית או שכירות חודשית, או ליסינג לשלוש שנים.
גיא בלנקשטיין: בהתאם לזה קיבלתי הנחה יותר גדולה, חברת הליסינג ידעה לכלכל את צעדיה, בהתאם להתחייבות שלי לזמן.
גיא בלנקשטיין: זה בדיוק כמו שאנחנו מנהלים את העסקים שלנו.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אתה לא נותן מוצר ספציפי.
גיא בלנקשטיין: אבל גם אנחנו – בהתאם לכמות המנויים אנחנו מעסיקים כוח אדם, אנחנו קובעים את שעות הפתיחה שלנו.
איתן כבל: מה, אתה אומר לו אחרי חצי שנה רזית?
גיא בלנקשטיין: אם הוא רזָה, אז כן, בהחלט.
חיים פרנקל: כן, כן.
כרמל שאמה-הכהן: אתה לא נותן מוצר ספציפי ואתה לא נותן מוצר שצריך לעשות "קילומטרג'" ובטח לא מוצר בניילון.
שחר ולר: יש את הציוד, את ההשקעה הגדולה ביותר מלבד הבנייה.
כרמל שאמה-הכהן: אבל הציוד הוא בשימוש שוטף.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מקבלים רכבים חדשים, אתה מקבל רכב חדש, אפס קילומטר עם הניילונים, נתת אותו למישהו, הוא התחיל להשתמש בו, לא תיתן אותו אחרי זה למישהו אחר, הוא לא יסכים לקבל אותו כעסקה חדשה.
שחר ולר: כנ"ל בציוד.
גיא בלנקשטיין: למה לא?
גיא בלנקשטיין: אפשר למכור אותו בשוק יד שנייה.
גיא בלנקשטיין: חברת הליסינג שאני מחזיר לה את האוטו אחרי שלוש שנים מוכרת אותו.
יואל חסון: אתה לא מוכר את המנוי כיד שנייה.
גיא בלנקשטיין: אבל אני קובע כמות כוח אדם שאני מעסיק, כמות שיעורים, כמות שעות פתיחה בהתאם לכמות המנויים שיש לי יום-יום.
גיא בלנקשטיין: אם אני כל יום יכול לבטל את המנויים, אני יכול - - -
ביתיה גוטל: אבל אתה לא יודע כמה אנשים עוד מגיעים.
תמר פינקוס: הרי יש פה דמי ביטול.
כרמל שאמה-הכהן: יואל חסון, אתה המציע של הצעת החוק, יזמת את הצעת החוק, הבאת אותה לוועדת הכלכלה, מה אתה רוצה לעשות אתה, אני יכול להבין?
כרמל שאמה-הכהן: תגיד לי ברור.
יואל חסון: אגיד בצורה ברורה, אני חושב שאם אנחנו מצליחים ליצור מנגנון שקובע את המרחק בין החודש בחודשו לבין מנוי שנתי, וקובעים את הרף שלו וקובעים קביעה שלדוגמה, עשיתי מנוי לשנה ואחרי שלושה חודשים ביטלתי את המנוי, אני צריך לשלם את ההפרש של אותם שלושה חודשים שהוא ההפרש שבין אם הייתי עושה את זה חודש בחודשו לבין אם הייתי עושה את זה לשנה.
יואל חסון: דבר נוסף שאני מבקש להתייחס אליו בחוק, אדוני, זה הנושא של דמי הרשמה.
יואל חסון: אני לא רוצה שתהיה פה כפילות, כי יש כאלה שעושים דמי הרשמה ויש כאלה שלא עושים.
יואל חסון: אם יש דמי הרשמה, דמי ההרשמה הם הקנס.
יואל חסון: לא יהיה מצב שיהיה את הקנס הזה גם על ההפרש וגם בנוסף דמי הרשמה.
יואל חסון: יש מקומות שיש דמי הרשמה.
יואל חסון: אלכס, יש כאלה שעושים את זה.
כרמל שאמה-הכהן: מה שאתה משלם בהתחלה.
תמר פינקוס: ברוב המקומות יש דמי הרשמה.
כרמל שאמה-הכהן: השאלת הסופית היא כמה ההפרש.
כרמל שאמה-הכהן: אם תגיד לי שההפרש הוא אחוז, אני בכוונה מקצין, אין לי ויכוח אתך, זה באמת כמעט היינו אך.
כרמל שאמה-הכהן: השאלה מה ההפרש.
כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק נולדה אצלך, אנשים פנו אליך.
כרמל שאמה-הכהן: מאז שנכנסתי לזה אנשים גם פנו אלי.
כרמל שאמה-הכהן: מה אתה מרגיש נכון ומידתי, שתחזור לאנשים ותגיד להם, שינינו את המצב?
כרמל שאמה-הכהן: אני אומר לך שבקנס של 30% הרעת את המצב של האנשים.
יואל חסון: קודם כל אני אומר, הודעה מראש של חודש.
כרמל שאמה-הכהן: עזוב את ההודעה.
כרמל שאמה-הכהן: תגיע לכסף.
יואל חסון: לגבי הכסף, הסכמתי להגיע לסביבות ה-7%, שזה צריך להיות הקנס, לא התייחסתי אז לחודש בחודשו וכו', קנס של 7% מערך המנוי השנתי.
יואל חסון: זאת אומרת, אם המנוי 3,000 שקלים, אתה משלם - - -
כרמל שאמה-הכהן: יותר נכון מהיתרה שנשארת.
יואל חסון: מהיתרה.
כרמל שאמה-הכהן: אם אני חודש לפני ואני רוצה לבטל?
כרמל שאמה-הכהן: מחודשיים לפני סיום המנוי – לא הרי ביטול שלי כמו ביטול של מישהו שהוא חודשיים מתחילת המנוי.
חיים פרנקל: עלות ביטול מול חברות האשראי גבוהה מהשימוש כמעט – כל בקשה לביטול מול חברת האשראי עולה כסף.
כרמל שאמה-הכהן: תטיל את זה על הצרכן, אין בעיה.
תמר פינקוס: גם בתקנות ביטול עסקה כתבנו, שבמקום שבו מוכיח העוסק שנגבתה ממנו עמלה עבור הביטול בדיוק את הגובה הזה – הוא צריך להוכיח מה הוטל עליו – ואת זה הוא יכול לגבות מהצרכן.
אתי בנדלר: רק את זה, אבל הוא צריך להוכיח.
כרמל שאמה-הכהן: גבו ממך, אין ויכוח על זה בכלל.
יואל חסון: כן, אין ויכוח על זה.
כרמל שאמה-הכהן: כל שקל של עלות ישירה שנגרמה לך.
בתמר פינקוס: בעמלה.
כרמל שאמה-הכהן: כן, בעמלה.
יואל חסון: אין לי תשובה למה ששאלת.