GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חוה ראובני: זה מאוד קצר.
חוה ראובני: זה כרוך גם בתיאום בין שני שרים.
דוד רותם: בוודאי, צריך לתת להם יותר – 60 יום.
דוד רותם: לתאם עם שר המשפטים זה לא דבר פשוט.
איתי עצמון: אם ככה, הסמכות היא סמכות חובה.
יערה למברגר: אם כבר, תשאירו את זה כסמכות חובה.
יערה למברגר: לצערי, אני אומרת משהו מניסיון, זאת לא אמירה משפטית: ראיתי הרבה חוקים, קובעים בהם לוחות זמנים, לצערי לא עומדים בלוחות הזמנים - -
רוברט אילטוב: כרגע קיבלת עוד 15 יום.
יערה למברגר: - - זה הופך לתוצאה מביכה, אני חושבת, לממשלה, למדינה.
יערה למברגר: אני חושבת שזה מיותר.
גיל יעקב: השאלה היא מה עם הנוסעים?
גיל יעקב: מה עם הציבור?
גיל יעקב: אם רוצים שהמנגנון יכנס לתוקף, צריך - - -
יערה למברגר: אבל אתה אומר:
יערה למברגר: אם אני אקבע מועד – זה יקרה תוך המועד הזה.
יערה למברגר: אני אומרת שאם אתה תקבע מועד – אתה רק תביך את המדינה.
גיל יעקב: אנא, תעמדו במועד.
גיל יעקב: זה לא כזה מסובך לקבוע נהלים לוועדת ערר.
דוד רותם: שום דבר לא מסובך.
דוד רותם: לא צריך לקבוע את זה.
דוד רותם: לא צריך לקבוע זמן.
איתי עצמון: אולי כדאי להרחיב קצת את הסמכות ולומר שהשר, בהסכמת שר המשפטים, יקבע בתקנות הוראות לעניין ההשגה, לרבות הפרטים שעל חייב בתשלום לכלול בהשגה, את המסמכים שיצורפו בה ואת סדרי הדיון.
איתי עצמון: כלומר, לתת סמכות רחבה כדי שבאמת יהיה ברור - - -
דוד רותם: רק למה אתה מוסיף לי כל הזמן בתקנות?
איתי עצמון: כי מדובר כאן על תקנות, הכול תקנות.
דוד רותם: מי אמר אומר שזה בתקנות?
דוד רותם: נקבע את זה בצו.
אברהם מיכאלי: יש כאן חוקים אחרים, דוגמאות אחרות.
איתי עצמון: מה המועד להתקנת התקנות?
רוברט אילטוב: 60 יום.
דוד רותם: אני לא הייתי קובע אותם.
דוד רותם: אתה רוצה 60 יום?
דוד רותם: בסדר, מה זה חשוב.
איתי עצמון: אם כך, זה סמכות חובה.
דוד רותם: סמכות חובה, בסדר.
דוד רותם: אחרת אין השגות.
יערה למברגר: - - - זה בטוח יקרה תוך 60 יום.
איתי עצמון: זה מיום פרסום החוק ברשומות.
איתי עצמון: זה לא מיום מועד הדיון הוועדה.
רוברט אילטוב: אני מעלה את סעיף קטן (א) עם התיקון להצבעה.
רוברט אילטוב: מי נמנע?
רוברט אילטוב: בעד סעיף קטן (א) – פה אחד
רוברט אילטוב: התקבל פה אחד.
אברהם מיכאלי: מה פה אחד?
רוברט אילטוב: אתה הצבעת בעד, ראיתי.
אברהם מיכאלי: לא ידעתי.
איתי עצמון: "(ב) החלטה בהשגה תהיה מנומקת ובכתב, ותצוין בה זכותו של המשיג להגיש ערר לפי סעיף קטן (ג), וכן התקופה להגשת הערר ואופן הגשתו.
איתי עצמון: אני רק אציין שתקופה להגשת הערר קבועה בסעיף 22 לחוק בתי דין מנהליים – 45 יום.
איתי עצמון: זאת התקופה שקבועה שם.
איתי עצמון: מכיוון שבהמשך יש לנו החלה של הוראות חוק - - -
רוברט אילטוב: אני מעלה את סעיף קטן (ב) להצבעה.
רוברט אילטוב: בעד סעיף קטן (ב) – פה אחד
רוברט אילטוב: הסעיף התקבל פה אחד.
רוברט אילטוב: נא להמשיך בהקראה, בבקשה.
איתי עצמון: "(ג) משיג החולק על ההחלטה בהשגה רשאי לערור על כך לפני ועדת ערר שמונתה לפי סעיף קטן (ד); בערר לפי סעיף זה יהיה בעל היתר ההפעלה המשיב.
חוה ראובני: היה כאן דיון על היחס בין ההשגה לערר, האם ההשגה צריכה להיות תנאי לערר.
חוה ראובני: כפי שנאמר קודם, התיאום הפנים-ממשלתי בעניין הזה, למרבה הצער, לא הושלם לפני הדיון הזה.
חוה ראובני: אני חושבת שמשרד האוצר מציג עמדה שאולי לא צריכה להיות השגה – אני רוצה להציע איזושהי עמדת ביניים שתאמר שההשגה לא תהיה תנאי להגשת ערר.
חוה ראובני: עצם הקלות והנוחות של הגשת השגה תהיה תמריץ מספיק למצות את הליך ההשגה במקום שזה מתאים.
חוה ראובני: לעומת זאת, כאשר המחלוקת היא מחלוקת משפטית למשל, או מישהו שמכין קרקע לאיזשהו עניין – הוא יוכל לפנות ישירות לוועדת ערר.
חוה ראובני: מישהו שכבר פנה בהשגות, אין לו אמון במערכת ההשגות מכל מני סיבות.
חוה ראובני: אני לא חושבת שזה צריך להיות תנאי.
איתי עצמון: מה שאת מציעה כאן דורש איזושהי התאמה מבחינת המועדים.
איתי עצמון: כלומר, אדם יצטרך להמתין עוד 30 יום - - -
חוה ראובני: לא, לא.
חוה ראובני: הייתי מנסחת את סעיף קטן (ג) באופן של משהו כמו: חייב כאמור בסעיף קטן (א) רשאי לערור על כך לפני ועדת ערר.
דוד רותם: בלי השגה?
חוה ראובני: בלי השגה.
חוה ראובני: לא להתלות את זה בהשגה.
חוה ראובני: אם המחלוקת היא מחלוקת משפטית כמו השאלה שהועלתה פה בתחילת הדיון על השימוש ברב-קו שהוא רב-קו אישי על-ידי מי שאיננו, למרות שאין בזה הנחה – שאלה משפטית.
חוה ראובני: אבל הוא יכול לדלג ישר לוועדת ערר כי זאת שאלה משפטית.
דוד רותם: את יודעת מה מפחיד אותי במה שאת אומרת?
דוד רותם: בעצם, הטענה שלהם, שהם אמרו: בשביל מה אתם עושים את ההשגה, בואו נלך ישר לערר – הופכת להיות נכונה בתנאים מסוימים.
חוה ראובני: אני תומכת בעיגון הליך ההשגה בחוק ולא להשאיר אותו תלוי ברצון הטוב של הזכיין.
חוה ראובני: יחד עם זאת, אני חוזרת ואומרת: ממילא קיים תמריץ – יערה הסבירה קודם את התמריץ – שבסופו של דבר הרבה יותר קל להגיש השגה.
חוה ראובני: מה שיכול להיפתר בהשגה – לא יגיע לוועדת ערר.
חוה ראובני: טענה עובדתית, מי שאין לו את היכולת, אבל למה לעכב את ההליך ולהתנות את זה - - -
דוד רותם: גם שאלה משפטית יכולה להיות מוכרעת בהשגה.
חוה ראובני: השגה למי שנתן את הדוח?
דוד רותם: כשהייתי צעיר ויפה אז הייתי כותב החלטות בהשגות מפה ועד להודעה חדשה ובדרך כלל הייתי מקבל כי פחדתי שזה יגיע לוועדת ערר או לבית משפט ושם אני אפסיד וזה יגרום לי נזק הרבה יותר גדול.
רוברט אילטוב: דודו, אתה יפה גם היום.
חוה ראובני: דוח חניה – אתה יכול לטעון טענה פרטית כנגד וזה סוג של השגה.
רוברט אילטוב: אתה מסכים לשינוי?
אברהם מיכאלי: לא צריך את השינוי הזה.
אברהם מיכאלי: אנחנו לא חוששים.
אברהם מיכאלי: שיגיש השגה, מה קרה?
חוה ראובני: אני לא – זאת דעתי, זה - - -
רוברט אילטוב: גבירותי ורבותי, סיימנו את הדיון.
רוברט אילטוב: אנחנו מעלים את זה להצבעה.
רוברט אילטוב: מי בעד כפי שזה הוקרא?
גיתית שיינין: אדוני, אפשר להוסיף?
רוברט אילטוב: אנחנו בתוך ההצבעה.
רוברט אילטוב: סיימנו את הדיונים.
רוברט אילטוב: בעד סעף קטן (ג) – פה אחד
רוברט אילטוב: כולם בעד – הסעיף עבר.
רוברט אילטוב: בבקשה, נא להמשיך להקריא.
איתי עצמון: "(ד) השר ושר האוצר ימנו ועדת ערר בת שלושה חברים, והם: מי שכשיר להתמנות לשופט בית משפט שלום, שימונה לפי הצעת שר המשפטים, והוא יהיה היושב ראש, נציג משרד התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים ונציג ציבור.
חוה ראובני: אנחנו מבקשים להוסיף – אני לא יודעת אם זה בדיוק המקום – שעותק מהערר, בדומה למה שיש בחוק כבישי אגרה (מנהרות הכרמל), יועבר למנהל, ולמנהל גם תהיה זכות התייצבות.
איתי עצמון: זה מנהל לעניין מסילת ברזל מקומית?
חוה ראובני: כיוון שהערר עשוי להעלות שאלות עקרוניות, שאלות רוחביות, אז ראשית שהוא יידע עליהן – אולי יש משהו שצריך לעשות.
חוה ראובני: זה במקביל לסעיף 12 (א)(ד) - - -
איתי עצמון: שם מדובר על הרשות הממונה, נכון?
דוד רותם: תעתיק את זה כמות שהוא.
גיתית שיינין: אם יותר לי, אדוני.
גיתית שיינין: איזה רגולטור קיים בפרויקטים אחרים שאתם מדברים?
דוד רותם: בכביש הכרמל.
איתי עצמון: הרשות הממונה.
רוברט אילטוב: כרגע היא אמרה את זה.
חוה ראובני: בשינוי שהוצע, אדוני?
דוד רותם: כן, בשינוי שהוצע.
רוברט אילטוב: עם השינויים, כמובן, כמו שנאמר.
רוברט אילטוב: בעד סעיף קטן (ד) – פה אחד
רוברט אילטוב: אין מתנגדים, אין נמנעים – הסעיף עבר.
רוברט אילטוב: בבקשה להקריא את סעיף (ה).
רוברט אילטוב: נא לא להפריע להקראה, בבקשה.
איתי עצמון: "(ה) ההוראות לפי חוק בתי דין מנהליים, התשנ"ב–1992‏, יחולו על ערר ועל ועדת ערר לפי סעיף זה, בשינויים המחויבים מפקודה זו, אולם החלטה סופית של ועדת הערר ניתנת לערעור לפני בית המשפט המחוזי אם ניתנה רשות לכך מאת בית המשפט המחוזי.
אברהם מיכאלי: זה דומה להוראה בארנונה.
איתי עצמון: זה דומה להוראה שאנחנו קובעים בהרבה דברי חקיקה שבהם הליכים מעין שיפוטיים או בתי דין מנהליים חל עליהם.
אברהם מיכאלי: אני לא יודע אם זאת רשות אוטומטית או רשות - - -
דוד רותם: רשות.
רוברט אילטוב: את רצית להוסיף משהו, גברתי ממשרד המשפטים?
יערה למברגר: אולי, זאת רק שאלה - - -
רוברט אילטוב: אם זה אולי – זה לא רלוונטי.
יערה למברגר: שתדעו שבחוק בתי דין מנהליים כתוב שזה יהיה בית משפט מחוזי בדן יחיד ובחוקים של כבישי אגרה כתוב, כמו כאן, שזה יהיה בית משפט מחוזי - - -
דוד רותם: בית משפט מחוזי בדן יחיד.
דוד רותם: כמו שכתוב בתי משפט מנהליים.
יערה למברגר: יש לי שתי וריאציות - - -
אברהם מיכאלי: זה לא המקום להסמיך את זה, דודו, תעזוב את זה.
דוד רותם: אני החלתי פה את חוק בתי משפט מנהליים?
יערה למברגר: כן, אבל - - -
דוד רותם: בדן יחיד.
אברהם מיכאלי: בסדר, זה נקבע בבית דין מנהלי, למה פה?
רוברט אילטוב: אני מעלה את זה להצבעה כפי שזה.
איתי עצמון: מה ההחלטה, כפי שזה?
אברהם מיכאלי: איך שמופיע שם בחוק – חוק אנחנו קובעים בוועדת חוקה, לא פה.
אברהם מיכאלי: תעזוב עכשיו.
רוברט אילטוב: אני מעלה את זה להצבעה, בבקשה.
רוברט אילטוב: בעד סעיף קטן (ה) – פה אחד
רוברט אילטוב: אין נמנעים.
רוברט אילטוב: הסעיף התקבל ואושר פה אחד.
רוברט אילטוב: סעיף 2 אושר.
רוברט אילטוב: נא להקריא את סעיף 3.
איתי עצמון: יש עוד שני סעיפים.
איתי עצמון: "תיקון חוק בתי דין מנהליים 3.
איתי עצמון: בחוק בתי דין מנהליים, התשנ"ב–1992‏ , בתוספת, אחרי פרט 25 יבוא: "26.
איתי עצמון: ועדת ערר לפי סעיף 46ב1 לפקודת מסילות הברזל [נוסח חדש], התשל"ב–1972‏ .".
איתי עצמון: זה בעצם תיקון משלים להחלה של חוק בתי דין מנהליים שהוועדה אישרה קודם לכן בסעיף קטן (ה) של סעיף 46ב1.
דוד רותם: רגע, תן גם לקרוא את סעיף 4 – בוא נצביע כבר.
רוברט אילטוב: אין מתנגדים ואין נמנעים – הסעיף עבר פה אחד.
רוברט אילטוב: תמשיך בבקשה.
איתי עצמון: "תחילה, תחולה והוראות מעבר 4.
איתי עצמון: (א) תחילתם של סעיף 46ב(2)(ב)(2) לפקודה לעניין ועדת ערר ושל סעיף 46ב1(ג) עד (ה) לפקודה, כנוסחם בסעיף 1 לחוק זה, שלושה חודשים מיום פרסומו של חוק זה (להלן – המועד הקובע).
איתי עצמון: (ב) הוראות חוק זה יחולו על דרישה לתשלום שתימסר ביום פרסומו של חוק זה ואילך.
איתי עצמון: (ג) על אף האמור בסעיף 17(ד) לפקודה, כפי שהוחל לעניין מסילת ברזל מקומית לפי סעיף 46ב(2) לפקודה, חייב בתשלום שקיבל דרישה לתשלום בתקופה שמיום פרסומו של חוק זה ועד המועד הקובע, לא יחויב לשלם את החיוב המוגדל לפי הדרישה לתשלום אלא בתום 30 ימים מהמועד הקובע.
איתי עצמון: הסעיף הזה מבחין, מבחינת מועדי התחילה, בין מנגנון ההשגה, שלפי מה שאני מבין, אמור להיכנס לתוקף עם פרסומו של החוק ברשומות, לבין מנגנון הערר שכאן נתנו תקופת הערכות של שלושה חודשים.
יערה למברגר: ההבדל הוא שזה היה לפי הנוהל הקודם שבו התקנות לא היו תנאי ואז ההשגה יכלה ממעוד פרסומו של החוק להתחיל לפעול.
יערה למברגר: כמו שקבעה הוועדה, התקנות הן תנאי לתחולת מנגנון ההשגה ולכן עכשיו זה לא כל-כך מתאים מה שיצא כאן.
איתי עצמון: אני מסכים אתך.
יערה למברגר: לכן, כדאי, אולי, ליישר קו – אני לא יודעת – שלושה חודשים מיום פרסומו?
איתי עצמון: התקנות הן 60 יום, והכול יהיה שלושה חודשים?
רוברט אילטוב: כן, בבקשה, גברתי.
גיתית שיינין: אנחנו - - -
רוברט אילטוב: יוליה, ביקשת ש"סיטיפס" ידברו.
רוברט אילטוב: בבקשה, נתתי להם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני שמחה שאתה אכן קיבלת את בקשתי, על אף שקמתי וניגשתי אליך.
רוברט אילטוב: רק בגלל זה.
גיתית שיינין: ראשית, אני מודה, אני בתחושה שאנחנו עושים כאן איזושהי חקיקה On the fly שהיא לא תהיה, בסופו של דבר, ברורה והיא רק תיצור בכייה לדורות.
גיתית שיינין: אני חושבת שהיה עדיף לתת איזשהו זמן ליישור קו של משפטנים כדי לראות שבאמת אין כאן סתירה בין הליכים ושלא ייוצר איזשהו - - -
אברהם מיכאלי: מה ההערה הזאת?
אברהם מיכאלי: מה זה "משפטנים"?
אברהם מיכאלי: טוב שמשפטנים לא מחוקקים חוקים בכנסת.
רוברט אילטוב: את יודעת כמה משפטנים יושבים פה?
רוברט אילטוב: כל השורה הזאת – משפטנים.
דוד רותם: את החוק הזה כתבו רק משפטנים.
אברהם מיכאלי: לא ידעתי מה ההערה הזאת.
גיתית שיינין: אבל זה בדיוק העניין – אנחנו יצרים כאן עכשיו, אנחנו משנים כאן תוך כדי – התחושה שלי היא - - -
איתי עצמון: זה מה שעושים בוועדה – דנים ומשנים.
אברהם מיכאלי: מהערה כזאת, תחזרי בך מהר מאוד, כי אם תעירי הערות כאלה - - -
אורי מקלב: כיוון שזה לא החוק הראשון, את תראי עוד ובדרך את תלמדי שזאת לא הפעם הראשונה.
אורי מקלב: זה לא החוק האחרון שיגיע.
רוברט אילטוב: טוב.
רוברט אילטוב: לסיכום, גברתי.
גיתית שיינין: אני לוקחת – ההערה הכללית שלי הייתה שהתחושה שלי שזה קצת פתוח וזה רק יצור יותר חוסר ודאות.
גיתית שיינין: בלי כל קשר, לעניין - - -
רוברט אילטוב: יש לך תחושה מוטעית, גברתי.
דוד רותם: יש לה תחושה מצוינת.
גיתית שיינין: לעניין סעיף 4 - - -
רוברט אילטוב: אתה רוצה להעלות את זה להצבעה, דודו?
דוד רותם: כן, אני מוכן את התחושה שלה להעלות להצבעה, אם אתה רוצה.
אורי מקלב: רוצים להעמיד להצבעה את התחושות שלך.
איתי עצמון: יש תיקונים שמתחייבים - - -
דוד רותם: זה בסדר, אתם ממילא אצל הנסחים תעשו - - -
איתי עצמון: לא, אבל דברים מהותיים צריך, כמובן, להחליט כאן.
יערה למברגר: - - - הוראות חוק זה יחולו על דרישת תשלום שתימסר מיום תחילתו של החוק ולא מיום פרסומו.
יערה למברגר: עשינו שלושה חודשים, אז זה צריך להיות מתחילתו.
איתי עצמון: כלומר, כל החוק זה שלושה חודשים.
יערה למברגר: סעיף קטן (ג) נהיה מיותר בגלל שסעיף (ג) ניסה לדבר על השגות שיכנסו לתוקף מידית.
יערה למברגר: אם אנחנו מחכים לתקנות, אז זה לא מידי, אז צריך למחוק את (ג).
איתי עצמון: נכון, זה מיותר.
גיתית שיינין: בדיוק, זה מה שרציתי להעיר - - -
רוברט אילטוב: את לא בזכות בדיבור.
רוברט אילטוב: כרגע דיברת, גברתי.
גיתית שיינין: לא, אבל אני - - -
רוברט אילטוב: אנחנו הבנו את ההערה שלך.
רוברט אילטוב: אנחנו מקשיבים לכולם.
רוברט אילטוב: את רק מפריעה, תאמיני לי.
גיתית שיינין: סליחה, אני עוד לא הספקתי להעיר אפילו.
יערה למברגר: - - - לכן אמרנו - - - 30 יום מיום פרסומו של החוק, זה מה שניסינו להגיד בסעיף (ג).
יערה למברגר: אבל אם עכשיו מחכים 60 יום לתקנות בלאו הכי, אז מה שכתוב ב-(ג) לא רלוונטי.
יערה למברגר: בעצם לא צריך את (ג), לא צריך הוראה מיוחדת - - -
דוד רותם: אני חושב שהוא מאוד רלוונטי.
דוד רותם: אני אסביר לך גם למה: היום החוק הזה יתקבל ומחר בבוקר הוא יעבור במליאה ואני קיבלתי דוח היום.
דוד רותם: מה קורה עם הדוח שלי?
דוד רותם: הם פותחים לי תיק הוצאה לפועל בלי לחשוב פעמיים.
איתי עצמון: כי החוק לא נכנס לתוקף.
דוד רותם: אז אני אומר, רבותי, שבינתיים יעוכב כדי שלא יפתחו לי תיק הוצאה לפועל עד שהחוק יכנס לתוקף ואז - - -
אברהם מיכאלי: רגע, לא הבנתם את הפואנטה של הסעיף הזה?
חוה ראובני: זה מאוד מחמיר את התוצאה של חובת התקנת תקנות שמחייבת דחייה - - -
דוד רותם: עורכת דין ראובני, אני מתחייב בפנייך – ואני בדרך כלל עומד בהתחייבויות שלי - -
חוה ראובני: ידוע לי.
דוד רותם: - - תוך 60 יום יהיו תקנות.
דוד רותם: הם יהיו עוד לפני שהחוק יעבור במליאה.
חוה ראובני: מה שאדוני אומר זה שבעצם כל הדוחות שנמסרים מעכשיו ועד שלושה חודשים ממתי שהחוק הזה - - -
אברהם מיכאלי: זה מה שכתוב בסעיף הזה.
חוה ראובני: חוק זה יתפרסם, מן הסתם, בערך בעוד חודש – אנחנו מדברים על ארבעה חודשים קדימה.
דוד רותם: אתם מבינים מה שהולך לקרות?
דוד רותם: הולך לקרות דבר נורא מעניין.
דוד רותם: אתם מבינים שכל הדוחות הקיימים היום, הם יבריחו אותם מהחוק הזה.
דוד רותם: הם פשוט יבריחו אותם מהחוק הזה.
דוד רותם: הם יפתחו תיקי הוצאה לפועל ויגמרו את העניין.
דוד רותם: אנו בונה החלטנו את הסעיף הזה כדי שתהיה תקופת מעבר בה הם יחכו.
דוד רותם: הם לא יפשטו את הרגל.
חוה ראובני: צריך לעשות הוראה קצת יותר רגישה שאומרת שהם לא יכולים לפתוח תיקי הוצאה לפועל על דוחות תלויים ועומדים.
חוה ראובני: אני מנסה לחשוב - - -
דוד רותם: אין לי בעיה, מקובל עלי - - -
רוברט אילטוב: סליחה, גברותי ורבותי, החוק הזה קם בשביל הציבור – לא בשביל החברה, עם כל הכבוד.
חוה ראובני: בוודאי, ולכן אנו תומכים בו.
רוברט אילטוב: יופי.
רוברט אילטוב: לכן יש את תקופת המעבר ולכן יש את הסעיף.
רוברט אילטוב: אתם רוצים לבטל אותו כדי שהם יענישו את הציבור?
יערה למברגר: לא, לא.
יערה למברגר: אני אסביר: הסעיף נכתב הצורה כזאת מתוך הבנה שביום שהחוק עובר – מנגנון ההשגה נכנס לפועל.
איתי עצמון: שינינו את זה.
יערה למברגר: עכשיו, ממה הוועדה שינתה, זה 60 יום עד שמנגנון ההשגה - - -
איתי עצמון: 60 יום עד שיותקנו התקנות אבל שלושה חודשים לגבי כל החוק.
יערה למברגר: לכן, מה שהיה קודם אמור להתחיל ביום פרסומו של החוק, עכשיו זה נדחה מינימום ב-60 יום.
יערה למברגר: לכן אנחנו אומרים עכשיו שבכל מקרה צריך להתאים אותו, אפילו אם זה רק - - -
דוד רותם: סעיף 4 (א) אמר כל הזמן שלמרות פרסומו של החוק, יש שלושה חודשים.
יערה למברגר: הוא לא אמר על כל הסעיפים - - -
איתי עצמון: רק לגבי הערר.
יערה למברגר: סעיפים מסוימים אני החרגתי משם.
יערה למברגר: אנחנו לקחנו והכנו סעיפים של השגה וסעיפים אחרים.
יערה למברגר: אם תסתכל שם על תת-הסעיפים הקטנים תראה שהבחנו ביניהם.
איתי עצמון: אבחנו בין השגה לבין ערר באופן חד-משמעי.
איתי עצמון: זאת הייתה ההחלטה בזמנו.
גיתית שיינין: יש לי שתי הערות קצרות.
גיתית שיינין: האחת לעניין הנושא של התחולה של ההשגה: ברגע שנקבעה סמכות חובה שתוך 60 יום יקבעו תקנות ואנחנו נצטרך לפעול על פי התקנות האלה, אנחנו לא יכולים להפעיל את זה מהרגע שמתפרסמות התקנות.
גיתית שיינין: אנחנו צריכים תקופת היערכות מרגע פרסום התקנות ועד שנתחיל להחיל אותן.
גיתית שיינין: אנחנו היום לא יודעים להתחיל להיערך לתקנות שאנחנו לא יודעים מה הן.
גיתית שיינין: ביקשנו במפורש שישה חודשים או לפחות איזושהי תקופה בסיסית של היערכות לתקנות מרגע שהן תתפרסמנה כדי שנוכל להתחיל להפעיל אותן.
דוד רותם: כמה אתם רוצים להסתגל?
דוד רותם: כמה אתם רוצים, רק תגידי לי.
גיתית שיינין: אני רוצה, בבקשה אדוני, תשובה לנושא אחר ואז אני אענה על השאלה - - -
דוד רותם: לא לנושא אחר.
דוד רותם: שאלתי כמה זמן אתם רוצים כתקופת הסתגלות?
גיתית שיינין: אדוני, אני רוצה להעיר קודם את ההערה השנייה שלי.
גיתית שיינין: לעניין ההצעה שלכאורה תהיה כאן איזושהי תקופת ביניים שבא כל הדוחות לכאורה מושעים: תבינו שבסופו של דבר זה יוצר, ראשית, מצב שבו לצורך העניין אין מנגנון אכיפה בכל התקופה הזאת.
גיתית שיינין: אין מנגנון אכיפה פירושו שגם הציבור וגם האינטרסים של המדינה וגם של כולם נפגעים מכיוון שלצורך העניין, דה-פאקטו, אין מנגנון אכיפה.
גיתית שיינין: פשוט אין אפשרות לאכוף על נוסעים לעשות שום דבר.
אורי מקלב: את לא צריכה לנמק בגלל שזה מיותר.
גיתית שיינין: נניח שהונפקו דוחות, נניח שעכשיו אנחנו לוקחים את השלושה-שישה חודשים האלה ואנחנו אומרם שרק מתום השלושה או שישה חודשים אפשר יהיה להתחיל לאכוף את זה – פירושו שבאותם שלושה עד שישה חודשים, הרי עד אז אף אחד לא יפנה כי כולם יודעים שזה מושהה, בתוום התקופה הזאת יהיה בום של הפניות האלה.
גיתית שיינין: זאת אומרת שייווצר צוואר בקבוק שאין שום סיכוי, ואז שוב פעם אנחנו מגיעים למצב שכל הפניות שהצטברו עד אז לא יטופלו בתוך זמן סביר מכיוון שייווצר צוואר בקבוק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי הצעה: להפסיק לתת קנסות.
דוד רותם: לכן, כמה זמן אתם רוצים להתארגנות?
גיתית שיינין: אנחנו ביקשנו שישה חודשים בהנחה שמדובר - - -
דוד רותם: אני רוצה להגיד לך משהו: אני חושב שאת צודקת.
דוד רותם: אתם תקבלו שישה חודשים להסתגלות רק שבששת החודשים האלה לא תוכלו לכתוב קנסות.
אברהם מיכאלי: - - - זאת בדיוק הנקודה.
רוברט אילטוב: דוד רותם, אני מבקש, סיימנו.
יערה למברגר: אני רוצה לתקן פה: זה לא שבתקופה הזאת אי אפשר יהיה לעשות הליכי אכיפה – נא לדייק – אי אפשר יהיה לפתוח תיקים בהוצאה לפועל - - -
רוברט אילטוב: נכון, כי אנחנו חושבים שעד היום הדבר הזה לא פעל כראוי.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, שלא יצרו פה רושם בציבור שהכנסת מעודדת בלגאן.
אברהם מיכאלי: אנחנו מדברים פה על תיקים שהחברה, כנראה, מטילה חובות על אנשים שלא כדין ועל זה יש עררים, הולכים להשגה.
אברהם מיכאלי: אותו אזרח עדיין יכול להגיש השגה ללא קשר אם מדובר במנגנון ישן או מנגנון חדש.
אברהם מיכאלי: לכן, שלא ירוצו להוצאה לפועל.
אברהם מיכאלי: לא יקרה כלום אם לא יגישו הוצאה לפועל.
אברהם מיכאלי: אז שלא תתארו פה שהכנסת עשתה פה איזו מהפכה – הכנסת לא עשתה מהפכה.
יערה למברגר: אז אולי פשוט במקום לכתוב: "לא יחויב לשלם את החיוב המוגדל", תוגש בקשה - - -
איתי עצמון: רגע, סליחה, לפני שאתם מנסחים אני רוצה להגיד משהו - - -
דוד רותם: לא יחויב לשלם - - -
רוברט אילטוב: דודו רותם, היועץ המשפטי לוועדה רוצה להוסיף משהו.
איתי עצמון: אני רוצה להגיד משהו לגבי המנגנון שהוצע כאן:
איתי עצמון: המשמעות היא, בעצם, שגם אם יינתנו, כמו שאתם אומרים, דוחות, יימסרו דרישות לתשלום – החברה לא תוכל לגבות אותם.
איתי עצמון: הליך הגבייה הוא באמצעות המסלול של הוצאה לפועל.
איתי עצמון: כלומר, מה שאתם אומרים כאן:
איתי עצמון: יש מצב משפטי קיים, יש מצב משפטי צופה פני עתיד שהיום אנחנו מקבלים ובעצם בתקופת ביניים נוצר איזשהו הסדר חדש.
רוברט אילטוב: הצעת החוק הזאת נולדה כדי לעצור את תהליך הגבייה כפי שהוא קיים היום ולכן בא המנגנון ולכן אנחנו רוצים לעצור את זה.
רוברט אילטוב: זאת הצעת החוק.
רוברט אילטוב: עכשיו, אם זה מרחיק לכת – בסדר.
רוברט אילטוב: אם הגענו למצב הזה – אז הגענו למצב הזה.
אורי מקלב: רוב הגבייה הוא לא בהוצאה לפועל.
אורי מקלב: כמה תיקים פתחתם עד היום?
אורי מקלב: שום דבר לא.
אורי מקלב: אין הוצאה לפועל – אנשים משלמים.
אורי מקלב: אליו הרי אנשים מסכנים, אלו לא אנשים מתוחכמים שצריכים הוצאה לפועל, הם לא עבריינים.
אורי מקלב: אני רוצה להסביר, אנחנו מחוקקים חוק, על פי רוב, אדוני יושב-ראש ועדת חוקה - - -
דוד רותם: אני רוצה להיות במצב שכל זמן שאין את ההשגות ואין עררים – לא יגבו את החוב.
יערה למברגר: אז יהיה אפשר להגיד שעד למועד תחילתו של החוק לא תוגש בקשה לביצוע תביעה על סכום קצוב.
יערה למברגר: זה משהו אחר מאשר "לא יחויב לשלם".
דוד רותם: לא חייב לשלם בהוצאה לפועל – זה מה שאני רוצה.
רוברט אילטוב: המציעים מוכנים לתוספת?
איתי עצמון: המשמעות היא שהם לא כל-כך יוכלו - - -
אברהם מיכאלי: אני מוכן, אדוני היושב-ראש, להציע פשרה: במקום שלושה חודשים – שיורידו לחודשיים את תחילת ועדת הערר.
אברהם מיכאלי: אפשר להתארגן בחודשיים להקים ועדת ערר ואז לוח הזמנים יתקצר, שהם ירוצו.
רוברט אילטוב: אתה רוצה שנעלה את זה להצבעה?
רוברט אילטוב: אני לא מוכן.
אברהם מיכאלי: אני מתיר לממשלה להקים ועדת ערר יותר מהר.
אברהם מיכאלי: מה אכפת לך?
רוברט אילטוב: הם לא יספיקו.
רוברט אילטוב: טוב, מה התיקון שאת מציעה, גברתי?
חוה ראובני: שבמקום שלא יחויב לשלם את החיוב המוגדל, שלא תוגש נגדו - - -
יערה למברגר: בקשה לביצוע תביעה על סכום קצוב בהוצאה לפועל.
חוה ראובני: החוב יתגבש, אבל לא - - -
רוברט אילטוב: המציעים מוכנים, מסכימים?
רוברט אילטוב: אז בכפוף לתיקון של משרד המשפטים ומשרד התחבורה, אני - - -
לאה ורון: תקריא עוד פעם.
יערה למברגר: אני לא מנסחת - - -
דוד רותם: לא יפתחו הליכי - - -
חוה ראובני: - - - לביצוע תביעה ללשכת ההוצאה לפועל כאמור בסעיף 17 (ד)(1)(א) לפקודה.
רוברט אילטוב: אני מעלה את סעיף 4 להצבעה.
רוברט אילטוב: את לא צריכה להצביע.
גיתית שיינין: אני רק - - -
איתי עצמון: זה בתקופה שמיום פרסומו עד תחילתו, עד יום התחילה?
רוברט אילטוב: כמובן, החוק עבר, הסעיף עבר בכפוף לתיקונים.
אורי מקלב: אתה עושה הצבעה כוללת על כל הסעיפים?
רוברט אילטוב: אני מעלה עוד פעם את הסעיף להצבעה כי חברי כנסת לא שמו לב.
רוברט אילטוב: מי בעד ההצעה בכפוף לתיקונים?
רוברט אילטוב: פה אחד ההצעה עברה.
ישראל אייכלר: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכלכלה ועל סדר היום הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 19) (הודעה ללקוח על נקיטת פעולה לגבי הלוואה), התשע"ב-2012, של חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יריב לוין וכרמל שאמה-הכהן.
ישראל אייכלר: בבקשה, אדוני המציע.
אורי מקלב: תודה רבה לך אדוני היושב-ראש.
אורי מקלב: קודם כל תודה מיוחדת לך, למנהלת הוועדה, לייעוץ המשפטי ולחברים האחרים שלמרות העיכוב הייתם נחושים לקיים את הישיבה.
אורי מקלב: יכול להיות שזו הישיבה האחרונה במסגרת הרשמית ובמסגרת אחרת ואולי סוף טוב הכול טוב.
אורי מקלב: הצעת החוק כאן היא הצעת חוק צרכנית במסגרת שרשרת של חוקים צרכניים, כמו כותרתה "שירות ללקוח".
אורי מקלב: אנחנו מדברים על לקוחות בנקים שלקחו כדוגמה הלוואה מהבנק ולא עמדו בפירעון שלהם וכשהבנק מודיע ללקוח שהוא מתכונן לנקוט נגדו אמצעים משפטיים אנחנו מבקשים שהוא יודיע את זה באופן מיוחד, ישיר ואישי ויגיד לו את המשמעויות שיש להליך הזה.
אורי מקלב: אנחנו לא נרחיב עכשיו בגלל הזמן הקצר מה המטרות אבל אנחנו יודעים שבפנינו הופיעו, גם בכנסת בוועדות שונות, אנשים שבגלל פיגור בחוב נפלו בעצם לבור שחור גדול.
אורי מקלב: כאן אנו באים להעיר את תשומת לבו של הלקוח, שכרגיל, זה לאו דווקא נגד הבנק, יכול להיות שהוא נקלע למצוקה מסוימת ולתומו הוא חושב שמול הבנק הכי קל להתנהל.
אורי מקלב: דהיינו, זה לא אותו ספק או מישהו אחר שבא ותובע אותו אלא הבנק עוד יכול לחכות קצת, והוא לא יודע שלחכות עם הקנס בעצם הופך אותו ללקוח משפטי, שהמשמעויות הבולטות לכך הן למשל שריבית של ההסכם של 5% יכולה להפוך לריבית של 20% ו-25%, כל סכום ההלוואה עומד לפירעון מידי ומשמעויות נוספות.
אורי מקלב: אני רוצה לקצר תהליכים, אדוני היושב-ראש, ברשותכם.
אורי מקלב: אני מבין שהיו כמה הערות גם לבנק לישראל, לשר האוצר ולבנקים ואני אגיד בקצרה את הדברים שיש.
אורי מקלב: אנחנו חשבנו להרחיב את זה בדיון הקודם שזה יחול גם על אשראי.
אורי מקלב: לא רק על הלוואה אלא גם על אשראי.
אורי מקלב: לא ראינו את ההבדל בין לקוח שיש לו מסגרת אשראי והוא קיבל במקביל הלוואה.
אורי מקלב: בנק ישראל מבקש לא להחיל את זה גם על מסגרת אשראי כי הוא אומר שאלו שתי מסגרות שונות.
אורי מקלב: מסגרת האשראי שאתה מקבל, מה שנקרא בלשון העם "אוברדרפט", נניח 10,000 שקל ואתה מקבל הלוואה נוספת של 20,000 שקל, אלה שתי מסגרות שונות, על אף שאנחנו יודעים, גם מאנשים שהגיעו אלינו, שבתוך סעיף מתן ההלוואה יש סעיף שאומר שבמידה ולא תעמוד בתשלומים – וכאן אני גם פונה לבנקים – אז גם מסגרת האשראי תעמוד לפירעון מידי, אבל אנחנו רוצים היום לא לעשות את זה.
ישראל אייכלר: אפשר להפריד את זה.
אורי מקלב: אנחנו כרגע מפרידים את זה על אף שאנחנו חושבים - - -
ישראל אייכלר: לא, אפשר להודיע שהם חייבים להפריד בין המסגרות השונות.
אורי מקלב: אבל אנחנו חשבנו שאם באמת זה נכון שיש לינק ויש קשר אז לא להפריד.
אורי מקלב: בנוסף, הערה של היועץ המשפטי היתה להסביר בדיוק מהן המשמעויות ולכן מצאנו איזשהו ניסוח שאומר מהן המשמעויות וזה מופיע בנוסח החדש.
אורי מקלב: אנחנו חושבים שבנושא הזה של הודעה אישית אי אפשר להסתפק במכתב רשום במסירה אישית אלא צריך באמת מסירה של שליח, לצלצל בפעמון החזק ביותר באותו זמן כדי להגיד לו: הנה, תוך 21 יום אמורים להפעיל נגדך סנקציות מאוד מאוד משמעויות כלפיך.
אורי מקלב: דיברתי קצת מהר אבל אני מקווה שריכזתי את כל הדברים יחד.
אורי מקלב: אני חושב שבדרך הזו, אם אין הערות מיוחדות שלכם, סיכמתי נכון את הסיפור.
טל הראל: סיכמת לגמרי נכון.
ישראל אייכלר: למי יש הערות?
אורי מקלב: ביקשו ממני להגיד לפרוטוקול שלא מדובר על מסגרת אשראי.
ישראל אייכלר: ואתה אומר את זה על דעת החברים המציעים האחרים גם?
אורי מקלב: מי שנמצא פה היום.
טל הראל: אני רק רוצה לציין שבנוסח שהעברנו בטעות מחקנו את "מסירה אישית", הכוונה היתה – כדי לשקף את מה שסוכם בדיוק הקודם ועם חבר הכנסת - "וכן במסירה אישית".
טל הראל: זאת אומרת, יש פה טעות בנוסח שחולק פה.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, "וכן בדואר רשום הכולל מסירה אישית"?
טל הראל: לא, אני אסביר את זה.
ישראל אייכלר: אז איך יהיה?
טל הראל: קודם כל, אנחנו נעשה דיון על הנושא הזה אבל יש כמה דרכים ליידע את הלקוח: יש דואר רגיל, יש דואר רשום עם אישור מסירה, יש דואר רשום ללא אישור מסירה ויש מה שנקרא – ואנחנו לא מומחים פה בדוורות אבל ככל הנראה – מסירה אישית.
טל הראל: זאת אומרת, באמצעות שליח מהבנק, מבית הזוכה, לבית החייב, שזו בעצם מסירה אישית.
טל הראל: פה הנוסח בלבל בין דואר רשום למסירה אישית לאישור מסירה ולכן הוא לא נכון, אבל צריך לעשות דיון באמת למה היתה הכוונה פה, אם היתה כוונה לדואר רשום עם אישור מסירה או למסירה אישית כי זה לא משקף כרגע.