GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת גבריאל: אתם יכולים לראות את הדוחות הכספיים של כל החברות הציבוריות - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את חייבת, אני חושבת – כנציגת יוניליוור, אם אני הייתי עכשיו יושבת בכיסא שלכם, בוודאי הייתי רוצה להעלות מחיר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאתם צריכים לנהוג כמו שאתם צריכים לנהוג, כחברה עסקית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הציבור – שיהיה אחראי, זה מה שאני אומרת.
ענת גבריאל: אני רוצה להגיד בצורה מאד ברורה.
ענת גבריאל: אני יודעת שהרבה אנשים לא כל כך אוהבים לשמוע עובדות שהן לא פופוליסטיות, אבל כשאנחנו בחנו את הנושא של עליית מחיר, אנחנו לקחנו גישה מאד אחראית.
ענת גבריאל: הסתכלנו גם על החוסן הפיננסי של החברה שלנו, והאחריות שלנו מול אלפי עובדים שאנחנו מעסיקים.
ענת גבריאל: אמרתי כבר – חמישה מפעלים בפריפריות, גם מול הצרכן שלנו.
ענת גבריאל: כשאנחנו הסתכלנו על עליית מחיר, כשהיינו צריכים להעלות את הקורנפלקס ב- 13% והעלינו אותו רק ב- 3%, אנחנו ספגנו את ה- 10% שלא העלינו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עדיין את לא אומרת מה הרווחיות שלכם במדינת ישראל.
ענת גבריאל: וככה זה בכל המחירים שלנו.
ענת גבריאל: כשאתם מסתכלים על העלויות של הייצור ועל התשומות בענף המזון, צריכים להבין: העלויות עולות.
ענת גבריאל: אף עסק כלכלי לא יכול לשרוד לאורך זמן ונאמר פה קודם על ידי עמית שלי - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי המנכ"לים שלכם צריכים להרוויח פחות, במשכורת?
ענת גבריאל: אנחנו לא בשוק ההון ואנחנו לא - - -
קריאה: נניח ש - - פיטרו את המנכ"ל, לא פתרת את הבעיה.
ענת גבריאל: סליחה, אנחנו תעשייה.
ענת גבריאל: אנחנו בסך הכל מייצרים מיונז ומרגרינה ואבקות מרק.
ענת גבריאל: אף אחד מאתנו בחברה לא מרוויח מיליונים, גם לא המנכ"ל שלנו.
ענת גבריאל: המשכורות הן משכורות של תעשייה ישראלית.
ענת גבריאל: אנחנו לא שוק ההון, אנחנו לא הייטק, אנחנו שוק תעשייה.
ענת גבריאל: צריכים להבין שאנחנו מחויבים, כמו שאמרתי – גם לעובדים שלנו, גם ללקוחות שלנו, וגם לחברה הישראלית.
ענת גבריאל: נאמר פה קודם: שוק המזון הוא חיוני.
ענת גבריאל: אתם יודעים מה המשמעות, אם אנחנו נסגור מפעלי מזון בישראל, מה תהיה המשמעות לצרכנים?
ענת גבריאל: אנחנו חייבים לקחת אחריות גם על זה, וצריכים להבין את הלחצים הכלכליים שיש על כל המפעלים בארץ.
ענת גבריאל: זה לא רק אנחנו, זה כולם.
ירון לוינסון: אחריות זה גם לרודי מחירים, לא להעלות.
ירון לוינסון: זה גם חלק מהאחריות.
גלעד זילברברג: נראה לך שאנחנו לא רוצים להוריד מחירים?
גלעד זילברברג: נראה לך שאני רוצה להעלות מחירים?
גלעד זילברברג: אתה יודע מה המשמעות של עליית מחירים?
ירון לוינסון: הכל עניין של מדתיות.
ירון לוינסון: אף אחד לא אומר שאתם לא צריכים להרוויח.
אלון אפקין: אני ממשרד האוצר, ממלא מקום יושב ראש ועדת מחירים.
אלון אפקין: רציתי להתייחס, קודם כל, לנושא שעלה, בנושא השימועים – שמיעת הציבור.
אלון אפקין: אז קודם כל, הוועדה כן שומעת את הציבור.
אלון אפקין: זה בולט בעיקר כאשר מעדכנים מודל, כאשר בוחנים הכנסה של מוצר חדש לפיקוח וכדומה.
אלון אפקין: אני יכול לתת כמה דוגמאות מהחודשים האחרונים לשימועים שנערכו עם הציבור.
אברהם מיכאלי: מי זה הציבור?
אברהם מיכאלי: תוכל להגדיר לנו?
אלון אפקין: הציבור – כשיוצאים לשימוע יש שימועים בכתב, בעל פה.
אלון אפקין: פונים דרך העיתונות ובאמצעים נוספים, כל מי שרוצה יכול לפנות לשימוע.
קריאה: - - מבקר המדינה מה הוא כותב?
קריאה: הפוך מהכל.
אלון אפקין: אני מתאר לך מה קורה עכשיו.
קריאה: מודעה בעמוד ה-19 ב - - מתחת למודעות בניה.
קריאה: כתוב: "יחידות הפיקוח בוועדת המחירים אינן מתחשבות בציבור הצרכנים".
קריאה: נקודה.
קריאה: עשרים פעם הוא חוזר על זה.
אלון אפקין: אני יכול להמשיך?
אלון אפקין: תודה.
אלון אפקין: בשבועות האחרונים, שימועים שהין – למשל, שימוע ציבורי בנושא של מודל פיקוח על תעריפי מעונות יום.
אלון אפקין: הגיעו מהציבור גם הגורמים המפעילים, גם הארגונים שמפעילים, גם מייצגי עובדים – זו דוגמה אחת.
אלון אפקין: דוגמאות נוספות שיש זה קביעת מחיר הגז.
אלון אפקין: למשל, היה שימוע ציבורי בחודשים האחרונים, והגיעו כל הנציגים הרלבנטיים, כולל נציגי ציבור, ארגוני מגזר שלישי, וכו'.
אלון אפקין: לגבי מרווח השיווק של הדלק נעשו שימועים.
אלון אפקין: היו גם החברות, גם גופים נוספים, וכדומה.
אלון אפקין: כלומר, נעשים שימועים.
אלון אפקין: בספרי לימוד יהיו שימועים בקרוב.
אלון אפקין: חלק מתהליך העבודה של הוועדה – שוב, בעיקר כאשר נבנה מודל חדש, כאשר מעדכנים מודל, אז נעשים גם שימועים שמתפרסמים לציבור.
אלון אפקין: מתפרסמת בתקשורת פניה לציבור, לכל מי שמעוניין להתייחס.
אלון אפקין: כלומר, זה דבר שקיים וקורה, ולא איזה משהו שהוועדה עובדת במקום אפל ולא מתחשבת באף אחד.
אברהם מיכאלי: כן, אבל לדעתי אתם צריכים לעשות – כמו שוועדת כנסת דנה בנושא, מזמינה את ארגוני הציבור הידועים והמפורסמים.
אברהם מיכאלי: מי שרוצה להגיע – מגיע.
אברהם מיכאלי: מי שלא מגיע, זו בעיה שלו.
אברהם מיכאלי: אבל אתם, אם יש דוח מבקר המדינה שאתם לא מזמינים את הציבור בדרך המקובלת, אז זה משהו לקוי שם.
אברהם מיכאלי: אותם גופים מוכרים, אני לא אומר כל גוף קיקיוני – אותם גופים שמהווים נציגי צרכנים, מועצה לצרכנות או הסתדרות לצרכנות – אלה גופים שצריכים להיות מוזמנים לדיונים האלה.
אברהם מיכאלי: אז איך הם לא מוזמנים?
אלון אפקין: קודם כל – הם מוזמנים.
אברהם מיכאלי: דרך העיתון?
ירון לוינסון: מה יש להתווכח?
ירון לוינסון: יש את דוח מבקר המדינה, תקראו את הדוח.
אלון אפקין: קודם כל, קראנו את הדוח, אנחנו מכירים את הדוח, אנחנו לומדים אותו.
שלומי דגן: מה שאנחנו מדברים זה שוועדת המחירים, כשהיתה החלטה להסיר או להכניס מוצר לפיקוח – לא ידענו אל זה.
שלומי דגן: זה התנהל, כמו שאמר חברנו – במחשכים - - -
אמיר חייק: זה לא מה שהוא אמר.
אמיר חייק: הוא אמר שהוא לומד את הדוח, והם ילמדו - - -
שלומי דגן: מה שרצינו לומר – לא הוזמנו, לא ידענו, לא היתה שום דרך לדעת לגבי העניין הזה.
שלומי דגן: יכול להיות שבעיתון מסוים זה פורסם, אבל לא ראינו את זה.
אלון אפקין: יש הבדל בין התפתחויות שוטפותף דברים שהם שוטפים, כמו הנושא של מחירי הלחם, מחירי התשומות – בוא נגיד שאין אף אחד בוועדת המחירים, לצורך העניין, שיש לו אינטרס להעלות מחירים.
אלון אפקין: תזכרו גם את זה.
אלון אפקין: אין פה אף אחד שרוצה את זה.
אלון אפקין: אם כבר, האינטרס הוא לשמור על מחירים כמה שיותר נמוכים.
כרמל שאמה-הכהן: אותנו זה מדאיג עכשיו.
אלון אפקין: ועדיין, עלו המחירים.
אלון אפקין: כי יש את האיזון בין הצרכים לבין לשמור על רווחיות של ארגונים.
אלון אפקין: עכשיו, למשל, הדוגמה שאני יכול לתת מהימים האחרונים, זה בג"ץ, שהיה דיון אתמול בנושא מרווח השיווק של חברות הדלק, מרווח השיווק הופחת לפני קצת קרוב לשנה כבר.
אלון אפקין: היתה התאמה שלו.
אלון אפקין: אנחנו כרגע בעתירה של חברות הדלק, בין השאר נגד ועדת המחירים, בנושא הזה.
אלון אפקין: גם לגבי הרווחיות.
כרמל שאמה-הכהן: מה היה בבג"ץ אתמול?
כרמל שאמה-הכהן: זה מעניין.
אלון אפקיןו: לא התקבלה החלטה.
אלון אפקיןו: השופטים יצטרכו לתת החלטה בהמשך.
אלון אפקיןו: אני מקווה שזה לא יימשך יותר מדי זמן, ואני מקווה גם שהם יקבלו את העמדה שלנו.
אלון אפקיןו: אבל היה דיון בדיוק לגבי זה.
כרמל שאמה-הכהן: למישהו יש לומר משהו לגבי המדיניות הכללית של פיקוח על המחירים?
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אני חושב שעד מקימים עוד פעם את ועדת טרכטנברג, ואנחנו נצטרך שוב לדון – הוועדה עושה טוב שהיא מתחילה את הדיון הזה.
אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים כן להמשיך ולאו דווקא לגבי הלחם, על כל השיטה של העבודה של הגורמים הממשלתיים בעניין הזה, כי הם בסוף אלה שקובעים את המחיר.
אברהם מיכאלי: זה שיש פה ויכוח האם הרווחים של החברות סבירים או לא, אנחנו, כוועדה, לא נוכל אף פעם לבחון את זה בפרטי פרטים.
אברהם מיכאלי: אבל כשיש ביקורת כזו, והגופים גם מבינים שאם הם מעלים מחיר – כמו גם חברות התקשורת, הרי מכרו לנו במשך הרבה שנים שהם עושים סביר, ובסוף מסתבר שכשחותכים להם בבשר החי אם עדיין ממשיכים לחיות, איך שהוא, ועדיין המחירים בשוק – בתחרות, החברות הקטנות עדיין יכולות להתקיים.
אברהם מיכאלי: אז פה צריך בוועדה כן לשים את הנושא הזה על סדר היום בצורה מתמדת, שהם יבינו שאנחנו לא צריכים ועדות חיצוניות.
אברהם מיכאלי: ועדת כנסת עוקבת אחרי שיטת הפיקוח, איך בכלל מנהלים את הפיקוח במדינה.
אברהם מיכאלי: אם בסוף, הפקיד הממונה נאלץ לעשות את זה על פי כללים שיש לו, מי אמר שהכללים האלה הם תקינים וטובים?
אברהם מיכאלי: אולי זה נקבעבזמן ספיר?
אברהם מיכאלי: ספיר ז"ל נפטר לפני כמה זמן?
אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים לשנות את הכללים האלה ואז, אולי, להגיע למצב שגם המעסיקים ירגישו סבירים, שאנחנו לא נגדם, וגם הציבור יבין שיש מישהו שדואג ועוקב.
אברהם מיכאלי: אם המועצות לצרכנות גם לא מוזמנות לדיונים האלה, איך הם יביעו את עמדתן?
כרמל שאמה-הכהן: מה החסרונות של הוספת מוצרים לסל הפיקוח?
צביקה גולדשטיין: אני מהתאחדות התעשיינים.
צביקה גולדשטיין: אני יכול להגיד שהכנסת מוצרים לפיקוח זה לא איזשהו קסם.
צביקה גולדשטיין: יש לזה גם השלכות.
צביקה גולדשטיין: זה פוגע במוטיבציה לחדשנות.
צביקה גולדשטיין: כשאתה מכניס מוצר, והוא בתחרות, יש לך חדשנות.
צביקה גולדשטיין: אפשר להסתכל על סלי המוצרים היום – לעומת סלי המוצרים לפני 40 או 50 שנה, שהכל היה בפיקוח, אני חושב שבסך הכל יש לנו במה להתגאות – גם במוצרים, גם בחדשנות, וגם ביצירתיות.
צביקה גולדשטיין: דרך אגב, גם מוניטור, אותה ועדה שבדקה, מצאה שפיקוח הוא לא בהכרח פתרון טוב או - לא פתרון לטווח ארוך.
כרמל שאמה-הכהן: על הלחם יש פיקוח ויש לך עשרות סוגים של לחמים, ונפתחות מאפיות וגורמה, ולחם - - -
צביקה גולדשטיין: אבל שמעת את התיאור של המפקח - -
כרמל שאמה-הכהן: זה לא מפוקח.
אמיר חייק: הלוואי והיה פיקוח.
אמיר חייק: בשנה האחרונה, אם היה פיקוח, המחירים היו טסים ב-15%.
אמיר חייק: על מה אתם מדברים?
אמיר חייק: הלוואי שהיה פיקוח.
אמיר חייק: הנה, יושב פה מר ברקוביץ.
אמיר חייק: נשאל אותו מה הם היו עושים אם היה פיקוח על מחירי הבשר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא משנה, אבל אם יש לך מוצר בסיסי אחד בפיקוח – שכל השאר יעלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שלציבור תהיה האופציה - - -
אמיר חייק: הלוואי והיה פיקוח השנה.
מעין נשר: אני רפרנטית חקלאות במשרד האוצר.
מעין נשר: רציתי להדגיש שאמר פה מר חייק – החברות מבקשות בעצמן שנפקח להן על המחירים, כי באמת, בשלב כזה השוק עושה את שלו יפה מאד ודואג שהמחירים לא יעלו, והחברות בהחלט מבינות שיש להן את הצרכנים מולן להתמודד אתם.
מעין נשר: פתרון כזה שהציעו פה מספר חברי כנסת, פתרון שעלה – שלהכניס מוצרים לפיקוח, לא בהכרח יביא להורדת מחירים.
מעין נשר: זה פתרון לא יעיל.
מעין נשר: מה שהוא גורם זה שאוטומטית ועדת המחירים בעצם חייבת להכיר בעלויות ולתת אותן ליצרן, וככה היא לא נותנת לשוק לעשות את שלו.
מעין נשר: אם אנחנו עכשיו, אם התעשיינים באים ואומרים: תפקחו עלינו, אז – לא כדאי לאף אחד שאנחנו נפקח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה רעיון טוב לעזור להם.
כרמל שאמה-הכהן: היתה לי פגישה עם אחד מהמנכ"לים של חברות הדלק.
כרמל שאמה-הכהן: זה היה בקשר למרווח השיווק, כשהתחיל אז הסיפור של הורדת מחירים.
כרמל שאמה-הכהן: דיברנו על הסולר.
כרמל שאמה-הכהן: ואז הוא אמר לי – תחזירו את הסולר לפיקוח.
כרמל שאמה-הכהן: הלכתי עם האמירה שלו הזו והמשכתי הלאה.
כרמל שאמה-הכהן: תוך שבועיים הוא התקשר והתפלאתי לשמוע את התגובה: בשום פנים ואופן לא להחזיר את המוצר לפיקוח.
כרמל שאמה-הכהן: הסיפור הוא אמיתי.
כרמל שאמה-הכהן: הוא דיבר בכזו נחרצות ושאלתי אותו אם וא בטוח.
כרמל שאמה-הכהן: הוא אמר לי: כן, אני מבקש ממך שתפעל להחזיר את הסולר לפיקוח, זה אינטרס שלנו של החברות.
אמיר חייק: אם נבחן באמת מה קרה למחירי התשומות – חשמל, מים, ארנונה, נגלה שמה שאמרה מעיין נשר הם דברים נכונים.
אמיר חייק: התעשייה, תאמינו לי, חוששת יותר מפיקוח הציבור מאשר מפיקוח במספרים.
אמיר חייק: מה שקרה למחירי הלחם – למשל, הפיקוח על מחירי הלחם, הפיקוח זה רישיון להרוג.
מעין נשר: אם - - כי המים אתם חתמתם על ה – 15%, אז זה הסכם שקיבלתם תמורתו הרבה הטבות.
אמיר חייק: אני לא נכנס לוויכוח על המים.
מעין נשר: כשאתה מעלה מחירים בבייגלה אתה חותם עם הציבור על הטבה שתיתן לו את זה חזרה?
כרמל שאמה-הכהן: אתה העלית את הנושא של המים - - -
אמיר חייק: אני אעלה אותו עוד פעם.
כרמל שאמה-הכהן: אבל היא אומרת שקיבלת תמורה.
כרמל שאמה-הכהן: היתה תמורה בעד המים.
אמיר חייק: לא.
אמיר חייק: זו היתה העלאת מים לא בבת אחת.
אמיר חייק: העלאת מחירי המים לתעשייה, לא כמו שעשו עם העלאת מחירי ה - - -
כרמל שאמה-הכהן: כי המים למשקי בית לא עלו בשנתיים האחרונות.
אמיר חייק: הם לא עלו בשנתיים האחרונות, אבל הם עלו ב "בום" אחד, בזמנו, כשהקימו את אותם תאגידים.
אמיר חייק: יש לנו הרבה מאד שאלות לגבי זה.
מעין נשר: עדיין, התעשיינים לא משלמים כמו הצרכן הביתי.
מעין נשר: הסיבה שזה עלה זה כי הצרכן הביתי סבסד את התעשיינים.
מעין נשר: היה הסכם וקיבלתם הטבות.
שלומי דגן: בעיין פיקוח המחירים אני חושב שצריך לעשות סדר.
שלומי דגן: ועדת טרכטנברג וועדת קדמי דיברו על כך שפיקוח מחירים הוא לא פתרון טוב, הוא - -עוזר לתחרות, לחדשנות.
שלומי דגן: לפעמים למפקח את מלוא המידע והוא קובע מחירים מנותקים מהמציאות, אבל עדיין, בטווח הקצר, זה הפתרון הטוב ביותר.
כרמל שאמה-הכהן: לפי מה שאתם אומרים – להסיר את הפיקוח על הלחם, כי הלחם זה כבר עשרות שנים, זה לא טווח קצר.
כרמל שאמה-הכהן: אם הפיקוח הוא רע, נסיר את הפיקוח מהלחם, מהחלב, מהגבינה.
אברהם מיכאלי: הוויכוח – על המצרך או הנצרך זה על כל המוצרים המפוקחים.
אברהם מיכאלי: זה הוויכוח.
כרמל שאמה-הכהן: אם יש דעה אחת שאומרת שפיקוח על מחירים עושה לא טוב לצרכנים – למה צריך את הפיקוח על המוצרים האלה?
קריאה: בטווח הארוך, יכול להיות שפיקוח על מחירים הוא לא נכון.
קריאה: בטווח הקצר - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל אנחנו נמצאים בפיקוח של טווח ארוך.
כרמל שאמה-הכהן: המוצרים האלה זה פיקוח של כבר עשרות שנים, אני מבין.
קריאה: יכול להיות שהלחם, בגלל שהוא מוצר פשוט - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל אני אביא לך עוד כמה מוצרים פשוטים - - השאלה אם פיקוח הוא יותר יעיל מהפיקוח של כוחות השוק, של הצרכנים.
קריאה: כנראה שכן.
כרמל שאמה-הכהן: אז יש פה מחלוקת.
ירון לוינסון: ראינו מה קרה כשהורידו מהקוטג' את הפיקוח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול, אדוני היושב ראש: כולם פה יושבים, התעשיינים, יוניליוור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תראו – אין לי שום דבר נגדכם, ואני חוזרת: אין לי שום דבר נגדכם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רק רוצה לדעת מדוע כאשר יש טבלאות השוואת מוצרים בעולם ובמדינת ישראל, בסופו של דבר, אותו מוצר בישראל עולה יותר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה יש לכם להגיד על זה.
גלעד זילברברג: אני רוצה להגיד לך דבר אחד ולתת לך תשובה על הנושא הזה: מחירי המזון בישראל לא יקרים כמו שמשתמע.
גלעד זילברברג: אני אומר לך את זה מדוח קדמי, ואני מוכן להביא לך את כל מה שאת רוצה, את כל הפרשנויות, ואני מכיר את כל הפרטים הכי קטנים שיש.
גלעד זילברברג: בניטרול המע"מ, ובניטרול כמות מבצעים שיש – דיברת על הצרכן?
גלעד זילברברג: בואי אני אספר לך על הצרכן: הצרכן בישראל הוא קצת מבולבל.
גלעד זילברברג: הוא יודע לחזור הביתה ולספר שהוא קנה מוצר בשקל, אבל הוא שילם על עוד 50 מוצרים הרבה יותר יקר.
גלעד זילברברג: אכן אנחנו, הלמ"ס, בדק את המחירים עלה מדף.
גלעד זילברברג: אנחנו כבר מזמן לא נמצאים עם מחירים על המדף כי אנחנו מחוברים לכל הקופות ברשת.
גלעד זילברברג: תבדקו את זה.
גלעד זילברברג: אפרופו – פרסמו את ה – 6.1 שקל של "פסק זמן".
גלעד זילברברג: אני הלכתי לבדוק את זה בעצמי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הבנתי את התשובה שלך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה בישראל כל מוצר - - -
גלעד זילברברג: כי המוצר שאת רואה בפרסומים הוא לא נכון.
גלעד זילברברג: אם ייקחו את ה "פסק זמן" ואמרו שהוא 6.1 שקל, אז את יודעת שהלכתי לבדוק את זה בעצמי, אז הממוצע בכל המדינה, כולל פיצוציות, כולל חנויות דלק – הוא 5.1 שקל.
גלעד זילברברג: וכשהלכתי לחנויות discount - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה ממוצע?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשאדם הולך לקנות הוא עושה ממוצע?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קונה בכמה מקומות וכך מגיע למחיר?
כרמל שאמה-הכהן: אם אחד מוכר גבוה – בטח שהממוצע קובע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טוב, אז צריך פיקוח של הציבור.
אמיר חייק: יש מערכת שנקראת סטורנקס – שמחוברת לקופות הרושמות.
אמיר חייק: היא יודעת על כל מוצר, בכמה הוא נמכר במדינה, מה המחיר הממוצע שלו - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל אני חייב להגיד לך – אתמול בערב הייתי בארוחת ערב, והתפתחה שיחה על מחירי מוצרי המזון בישראל, ואמר אחד העיתונאים המובילים בישראל, שהוא היה בחופשה עם המשפחה בקפריסין, והזהירו אותו לא לקנות שם, במינימרקט הפנימי, כי אמרו לו שזה המקום הכי יקר בקפריסין.
כרמל שאמה-הכהן: הוא אמר שהוא התעצל וקנה שם.
כרמל שאמה-הכהן: הוא גילה כל פעם שזה עדיין יותר זול מאשר בישראל.
כרמל שאמה-הכהן: זה מהערב, אתמול.
כרמל שאמה-הכהן: בבוקר הייתי באולפן של ערוץ 10, הפתיע אותי פתאום המפקד שלי מהצבא, אחרי שחזר משנתיים בארצות הברית.
כרמל שאמה-הכהן: הוא אמר לי שהוא שוקל לחזור לחיות בארצות הברית.
כרמל שאמה-הכהן: שאלתי אותו מה רע לו פה, והוא אמר – לכולם קשה, קשה עם יוקר המחיה, קשה עם הדיור, ועם המזון.
כרמל שאמה-הכהן: הוא אמר – המזון, זה נורא פה.
כרמל שאמה-הכהן: זה היה בטווח של 12 שעות, שני אנשים מאד רציניים, אחד – קצין בצבא, רופא, והשני – עיתונאי, מהבכירים בישראל.
כרמל שאמה-הכהן: זה לא מישהו שקשה לו והוא בוכה.
כרמל שאמה-הכהן: הם מרוויחים משכורות מעל לממוצע, רבה מעל לממוצע, והם מזהים יוקר מחייה במוצרי המזון.
כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שגם ועדת קדמי זיהתה את זה.
גלעד זילברברג: זה נכון, אבל השאלה איך מסתכלים על הסוגיה.
גלעד זילברברג: אני אכן אומר לך: זה נכון, גם אם אני נכנס לסופרמרקט אני רואה את המחירים, שהם יקרים.
גלעד זילברברג: אבל שים לב: אתה לא משלם, בדרך כלל, את המחיר - - -
כרמל שאמה-הכהן: זה רק המע"מ?
גלעד זילברברג: תנטרל את המע"מ וגם את המבצעים, כי זה מה שאני מסביר לכם:
גלעד זילברברג: עם ישראל - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אתה יוצא עם עגלה, כשנכנסת לקנות חלב, ואתה יוצא עם 500 שקל מינימום, על דברים בסיסיים שקנית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם לא יכולים לשבת פה, בוועדת הכלכלה – אני מקווה ש "כלכליסט" ו "דה מרקר, - הכותרת שלהם תהיה שבעצם גיליתם משהו חדש במדינת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יוקר המחיה - - -
גלעד זילברברג: רמת ההכנסה שלנו היא הבעיה, ולא המחירים.
כרמל שאמה-הכהן: אתה אומר משהו שהוא קצת בעייתי.
גלעד זילברברג: זה ה – PPP , מה לעשות?
כרמל שאמה-הכהן: בסדר, אבל אם רמת ההכנסה תעלה, גם הוצאות השכר שלך יעלו.
גלעד זילברברג: בסדר גמור, מה לעשות?
גלעד זילברברג: אני אקנה עוד מכונות ואני אייצר יותר בזול.
גלעד זילברברג: אם אני לא יעיל – אין לי בעיה.
כרמל שאמה-הכהן: צבי לביא, יש לך מה לומר בעניין?
צבי לביא: כיוון שאני רואה שעדיין ממשיכים לקנות פופקורן ב- 200 שקל לק"ג, אז כנראה זה מגיע לו, לציבור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא צודק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בגלל זה צריך להיות פיקוח של הציבור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני עוד פעם קוראת לציבור: לא לקנות דברים יקרים.
יאיר זילברשטיין: אני ממשרד האוצר.
יאיר זילברשטיין: נאמרו פה מספר דברים מאד לא מדויקים, אז אני אנסה להעמיד דברים על דיוקם.
יאיר זילברשטיין: הייתי חבר בוועדת קדמי - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא הייתם כל כך הרבה ב "פניציה" עכשיו?
כרמל שאמה-הכהן: הם היו, הם היו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל לא מספיק, רק קצת.
יאיר זילברשטיין: התעייפנו אתמול מהישיבה – חלק מהאנשים היו אתמול, חלק היו היום.
יאיר זילברשטיין: אנחנו מטפלים בזה יום יום כבר מעל - --
כרמל שאמה-הכהן: מה, אתה מנהלת את העבודה שלהם?
כרמל שאמה-הכהן: הם היו, אני אומר לך שהם היו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא היו מספיק בעיניי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא היה שר האוצר, לא היה שר התמ"ת.
כרמל שאמה-הכהן: הם נמצאים בחו"ל.
יאיר זילברשטיין: ועדת קדמי בדקה את מחירי המזון בישראל – לא מחירים על התווית, אלא מחירים בפועל, PPP, והיא מצאה שהמחירים עלו בישראל באופן משמעותי, יותר מאשר בחוץ לארץ, משנת 2005 עד שנת 2008, כולל 2011, עד, למעשה, תחילת המחאה החברתית של הציבור, והמחירים עלו פה.
יאיר זילברשטיין: כשהתשומות עלו – המחירים עלו, כשהתשומות ירדו – המחירים לא ירדו.
יאיר זילברשטיין: לכן נוצר פער גדול במחירים בין ישראל לבין חו"ל.
יאיר זילברשטיין: מאז תחילת המחאה החברתית אני חושב שאנחנו רואים שינוי מגמה, שעדיין לא רואים אותו במספרים, אבל אנחנו רואים את השוק עובד.
יאיר זילברשטיין: אנחנו רואים פה את התעשיינים שלמעשה מתמרמרים פה מול העובדה והפיקוח שהציבור, בשנה וחצי האחרונות, מאז המחאה בקיץ שעבר, התעורר, ולמרות חוסר המידע שיש לו, ולמרות שאין שקיפות מחירים במדינת ישראל, הוא עדיין מבציע ברגליים ומצליח להוריד את המחירים.
יאיר זילברשטיין: אני חושב שאנחנו יכולים ללמוד מהדבר הזה שני דברים: קודם כל, יש כשלים, יש חוסר יעילות לאורך כל שרשרת הערך בתחום המזון.
יאיר זילברשטיין: היו פה היצרנים והם הצביעו על חוסר יעילות בתחום של הקמעונאות ואמרו – שטחי המדף עלו ב-20%, שהמכירות עלו ב- 5%, מישהו צריך לשלם על זה.
יאיר זילברשטיין: הם צודקים.
יאיר זילברשטיין: יש, באמת, תחרות מאד גדולה בין קמעונאיות המזון, לפתוח עוד ועוד סניפים בשביל לתפוס נתחי שוק ולצמצם תחרות.
יאיר זילברשטיין: אם מישהו אכן באמת משלם על הדבר הזה – זה חוסר יעילות בתחום הקמעונאות.
יאיר זילברשטיין: ועדת קדמי מתמודדת עם זה, ותכניס את התחום זה בפעם הראשונה לרגולציה, שקמעונאי גדול שיש לו כבר שטחי מסחר גדולים באזור מסוים לא יוכל לפתוח עוד ועוד שטחי מסחר, ולמעשה להעלות מחירים באופן משתמע, לצרכנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם לא יעילים כמו האוצר בעליית המס, בבלו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם צריכים ללמד אותם קצת.
יאיר זילברשטיין: משרד האוצר עדיין נמצא בגירעון תקציבי מאד גדול.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה חוסר יעילות.
יאיר זילברשטיין: מצד שני הם לא הצביעו על חוסר היעילות שיש גם בצד של היצרנים, והוא קיים, וגם על זה ועדת קדמי הצביעה.
יאיר זילברשטיין: יש מספר דברים מרכזיים.
יאיר זילברשטיין: אחד הדברים המרכזיים גם מקודם על ידי חבר הכנסת שאמה – זה שקיפות מחירים.
יאיר זילברשטיין: זו גם אחת ההמלצות המרכזיות של ועדת קדמי.
יאיר זילברשטיין: דיברו פה היום על המערכת של הסטורנקס – אמנם לחברות הגדולות יש שקיפות של מחירים, אבל הצרכן לא יכול לדעת היום מה המחיר שהוא קונה, ולפני שהוא יוצא מהבית הוא לא יכול לעשות השוואת מחירים, כי בניגוד להרבה מדינות בחו"ל, בכל סניף וסניף המחירים הם שונים, המבצעים הם שונים, הם עושים את זה במטרה למנוע מהצרכנים אפשרות להשוואת מחירים נוחה וזולה.
יאיר זילברשטיין: היום, לצרכן בלתי אפשרי, מבחינתו, לעשות השוואת מחירים מראש.
יאיר זילברשטיין: אולי בדיעבד הוא יכול לדעת אם הוא קיבל הנחה או לא, אבל מראש הוא לא יכול לעשות את זה.
יאיר זילברשטיין: לכן אנחנו רוצים לחייב את הרשתות לפרסם און- ליין את כל המחירים שיש להם, מחירי הקופה אחרי ההנחות, ושכל יזם עסקי יוכל לעשות אפליקציה ולעשות השוואת מחירים טובה והגיונית, שכל הצרכנים יוכלו להשתמש בה.
יאיר זילברשטיין: לגבי פיקוח על המחירים - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה לא חושב שתהיה התאמת מחירים, באותה אפליקציה?
יאיר זילברשטיין: הקמעונאים היום כבר יש מידע מלא.
יאיר זילברשטיין: "שופרסל" יודעים בדיוק בכמה "מגה" מוכרים, ו "מגה" יודעים בדיוק בכמה "שופרסל" מוכרים.
יאיר זילברשטיין: היחידים שלא יודעים את המחירים זה הצרכנים הסופיים.
יאיר זילברשטיין: לכן, החשש מתיאום מחירים הוא היום חשש די נמוך כי הם יודעים את המחירים אחד של השני.
יאיר זילברשטיין: הם שולחים את המרגלים העסקיים שלהם ובודקים את המחירים.
יאיר זילברשטיין: היחידים שאין להם את הכוח הזה זה הצרכנים הסופיים, ופה הממשלה כן צריכה להתערב ולקבוע כללים ורגולציה בשביל שקיפות מחירים.
אברהם מיכאלי: מה אתה עונה לטענה של התעשיינים שהדברים שיעלו במשק בשנה-שנתיים - - הם השפיעו על המחירים?
אברהם מיכאלי: בחלק מזה הממשלה מעורבת בהעלאה: גם חשמל, גם מים, גם דברים אחרים שהוא פירט פה.
אברהם מיכאלי: אלה אחוזים נכבדים.
אברהם מיכאלי: אז איך אתה יכול לצפות מהם שהם יורידו מחירים או יספגו את זה?
אברהם מיכאלי: יש גבול גם לספיגה.
יאיר זילברשטיין: אני אחזור על מה שוועדת קדמי מצאה בהתחלה: המחירים של התשומות שחלקם מחירים מקומיים וחלקם מחירים בינלאומיים, עולים ויורדים.
יאיר זילברשטיין: יש שונות מאד גדולה.
יאיר זילברשטיין: גם המחירים של המוצרים עולים ויורדים בהתאם.
יאיר זילברשטיין: מה שהיה שונה במדינת ישראל ביחס לעולם, שבגלל הריכוזיות הגבוה בכל אחד מהתחומים – גם היצרנים וגם הקמעונאים, כשהתשומות עלו – המחירים עלו - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל גם אתם – כשהדלק ירד, לא בדיוק הורדתם את המחיר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה עשיתם?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך אתה יכול לדבר על תעשיינים אם משרד האוצר כאשר ירד מחיר הדלק – מעולם לא הורדתם את המחיר ברמה שהוא ירד.
יאיר זילברשטיין: מה זה משרד האוצר?
יאיר זילברשטיין: אנחנו, כממשלה, ביחד אתכם ככנסת – אנחנו לא שוק חופשי.
יאיר זילברשטיין: אנחנו לא מעלים מחירים ומורידים מחירים בהתאם לביקושים.
יאיר זילברשטיין: אנחנו ממשלה, כמוכם – ככנסת, יש לנו תקציב מדינה ודרכים לממן אותו.
יאיר זילברשטיין: זה בכלל לא קשור למה שאנחנו מדברים פה.
יאיר זילברשטיין: מה שקרה זה שבגלל הריכוזיות בשוק, ברגע שהתשומות עלו –המחירים עלו, כשהתשומות ירדו ב- 2008 היתה לנו נקודת מבחן ממש כאילו מוזמנת ממעבדה.
יאיר זילברשטיין: ב- 2008 היה משבר עולמי.
יאיר זילברשטיין: כל המחירים של התשומות ירדו בעשרות אחוזים, אפילו מעל 50%.
יאיר זילברשטיין: ברוב מדינות העולם המחירים ירדו בהתאם, ובמדינת ישראל המחירים לא ירדו.
יאיר זילברשטיין: וככה נוצר הפער בין מדינת ישראל לבין העולם, שלא היה קיים קודם.
יאיר זילברשטיין: יוקר המחיה שמדברים עליו עכשיו לא היה קיים ב- 2005.
יאיר זילברשטיין: וגם ב- 2005 היינו שוק קטן והמע"מ בישראל תמיד היה יותר גבוה מאשר בכל העולם, וכל הדברים שכולם מדברים עליהם – היו קיימים תמיד.
יאיר זילברשטיין: תמיד היינו מדינה קטנה ומוקפת אויבים, וים מהצד השני.
יאיר זילברשטיין: הדברים האלה לא השתנו.
יאיר זילברשטיין: העובדה היא שב-2005 היינו מדינה שלא היתה יקרה בתחום המזון, והיום, בשנת 2011 ובשנת 2008, כשבדקנו, היינו יקרים.
יאיר זילברשטיין: מהצד השני, ברגע שהתחילה המחאה אנחנו רואים תופעה מאד משמעותית שבאמת הצרכנים כן מצביעים ברגליים, והם למדו שהאדישות הצרכנית היתה בעכריהם.
יאיר זילברשטיין: היום אנשים מאד מקפידים, למרות שאין להם עדיין את הכלים.
יאיר זילברשטיין: עדיין אין להם את הכלים להשוואת מחירים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם עדיין לא שם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בגלל שאין להם כסף לקנות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא בגלל שהם מצביעים ברגליים.
יאיר זילברשטיין: קודם כל יש גם קשיחות ביקוש במוצרים האלה, וגם יש בעיות של אינפורמציה, שזה התפקיד של הממשלה לספק את המידע המלא לצרכנים, גם חינוך של צרכנים וגם קידום של יצרנים קטנים – כל הדברים האלה הם דברים חשובים.
יאיר זילברשטיין: בסופו של דבר אנחנו רואים פה – וזה אני חושב שאפשר להגיד באחריות: בשנה אחרונה, אם המחירים של רוב המוצרים שפה מדברים עליהם היו בפיקוח, המחירים שלהם היו עולים יותר ממה שהמחיר של השוק אפשר להם להעלות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אלה שבפיקוח, או אלה שלא בפיקוח?
יאיר זילברשטיין: אני אומר אם היינו מכניסים את המוצרים האלה, הקוטג', לצורך העניין, שעלה, ובאמת קמה צעקה מוצדקת, כשעלה ל – 7 שקלים, בסופו של דבר ירד עכשיו בערך ל – 5.5 שקלים.
יאיר זילברשטיין: עכשיו הוא מתחיל טיפה לטפס אבל הוא ירד ב-20%, ואם הוא היה בפיקוח, המחיר היה עולה, כנראה, ב- 10%, כי המחירים של התשומות עלו בשנה האחרונה.
יאיר זילברשטיין: כמו שאמרו פה- - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל התשומות שירדו ב- 50%, כמו שאמרת קודם – לא היו מורידים את מחיר הקוטג'.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא מתייחסים לתשומת כאשר אנחנו מפקחים?
יאיר זילברשטיין: אני אומר שהמצב של הריכוזיות בשוק הביא את זה שהמחירים במדינת ישראל עלו בשנים האחרונות בצורה משמעותית, מעבר למחירים בעולם.
יאיר זילברשטיין: עם הדברים האלה המדינה צריכה להתמודד.