GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודה ניב: ולכן היא תחנה שהיתה לצנינים בעיני גורמים שונים: - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אל תדבר בקודים.
יהודה ניב: - - ירוקים ואחרים.
כרמל שאמה-הכהן: גורמים סביבתיים.
יהודה ניב: גורמי סביבה.
יהודה ניב: והתחנה נגררה במוסדות התכנון.
יהודה ניב: גררו אותה באף בתוך החול.
יהודה ניב: לא זזה לשום מקום.
יהודה ניב: באוגוסט 2010, כשהגשנו את התכנית לממשלה, - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אחרי זה, שמונה שנים "הירוקים" לא נתנו להקים אותה.
כרמל שאמה-הכהן: את שואלת או עונה?
מגלי והבה: היא שואלת ועונה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי כמה שאלות.
כרמל שאמה-הכהן: יש זכות דיבור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לברר משהו.
יהודה ניב: כן, אני אענה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשהחליטו להקים את התחנה הזו, לא ידעו שהיא תהיה פחמית והיא תזהם?
יהודה ניב: ודאי שידעו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בכל מקרה, על-אף שזה מזהם?
כרמל שאמה-הכהן: מוסדות התכנון עצרו את התחנה באשקלון?
יהודה ניב: התחנה נגררה במוסדות התכנון ולא התקדמה.
יהודה ניב: באוגוסט 2010, כשהגשנו את התכנית לממשלה, אנחנו הצענו לשנות לה את הכיוון, ולהפעיל אותה בגז טבעי בגיבוי פחם.
יהודה ניב: השינוי הזה אומר שמכיוון שזו תחנה קיטורית, אפשר להפעיל אותה בדלקים שונים.
יהודה ניב: אז אם ייבנו אותה כך שהיא תופעל בגז טבעי, אז רוב הזמן היא תעבוד בגז טבעי שמייצר פחות זיהום.
יהודה ניב: אבל היתירות האסטרטגית היא שבמקרה של מחסור בגז טבעי, אפשר יהיה להפעיל אותה בפחם.
לאה ורון: זאת התחנה - - - החלטת הממשלה מכונה פרויקט D?
יהודה ניב: זה פרויקט D.
יהודה ניב: אנחנו הצענו את ההצעה הזאת.
יהודה ניב: המשרד להגנת הסביבה חיבק אותה - - -
סמדר בת-אדם: - - -
יהודה ניב: הוא חיבק אותה בחום.
סמדר בת-אדם: אתה מדבר על הגז.
יהודה ניב: גז טבעי בגיבוי פחם.
יהודה ניב: חיבק אותה בחום.
יהודה ניב: ונתקל בהתנגדות של משרד האוצר - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - רציתי לשמוע.
רוברט אילטוב: לא יכול להיות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מזה היית צריך להתחיל.
יהודה ניב: - - שדרש שאם התחנה תוקם בתצורה של גז ופחם, היא תוקם בתצורה כלכלית.
יהודה ניב: זאת אומרת, אם יהיה יותר כלכלי להפעיל אותה בפחם, יפעילו אותה בפחם; ואם יהיה יותר כלכלי להפעיל אותה בגז, יפעילו אותה בגז.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה מזהם, מה "כלכלי"?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מזהם.
אמיר אדרי: כולל העלות החיצונית.
אמיר אדרי: כשאני אומר העלות, מתמחרים את זה גם עם הזיהום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה מזהם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגידו, - - - בכל דבר - - - במדינה הזאת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קרה לכם?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגידו.
יהודה ניב: מנכ"ל משרד האוצר הציג למנכ"ל משרד ראש הממשלה את התחשיבים שלו.
יהודה ניב: אני הערתי על התחשיבים, ומצאתי שהם לא לקחו בחשבון את העובדה שאם זה גז בגיבוי פחם אין צורך בהקמת סולקנים.
יהודה ניב: זה חסכון של בערך 400 מיליון דולר בשלב ההקמה.
יהודה ניב: ומנכ"ל משרד ראש הממשלה העיר שמכיוון שבמחיר הגז יש בערך – לפחות לגבי העתיד – כ-50% מיסוי, אז גם את זה לא צריך לקחת מבחינת העלות המשקית.
יהודה ניב: ולכן, ההפעלה של התחנה בגז כל הזמן לא אמורה להיות מחסום כלכלי כלשהוא, ואין צורך בבנייה שלה כגז ופחם כלכלית.
יהודה ניב: על כל פנים, הלכנו לוועדה הארצית לתכנון ולבנייה.
יהודה ניב: הוועדה הארצית עשתה החלטה שהיא קצת שנויה במחלוקת: מצד אחד, היא הורתה לחברת החשמל להכין תסקיר השפעה על הסביבה לתחנה של גז בגיבוי פחם.
יהודה ניב: מצד שני, ההחלטה שלה מדברת על זה שהתחנה לא בדיוק תהיה גז בגיבוי פחם, ועל זה יצא קצפו של המשרד להגנת הסביבה, והעניין עדיין לא סגור.
יהודה ניב: בינתיים, חברת החשמל עובדת על התכנון ומתקדמת.
אלי גליקמן: על התסקיר.
יהודה ניב: אז אנחנו בדרך.
יהודה ניב: אבל פשוט זזנו בעשר שנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה זמן זה יכול לקחת?
יהודה ניב: אם התחנה הזאת היתה עומדת על תילה בשנת 2008 כפי שתוכנן, עם המחסור בגז, בשנת 2011, היא היתה חוסכת בהפעלה שלה שני מיליארד דולר בשנה.
יהודה ניב: סליחה, מיליארד וחצי דולר בשנה.
יהודה ניב: בשנתיים 2012-2011 היא היתה חוסכת שלושה מיליארד דולר כתחליף לסולר ולמזוט שהם מאד יקרים.
יהודה ניב: והחיסכון הזה היה מחזיר את עלות התחנה פעם וחצי.
יהודה ניב: אבל היא לא קיימת.
כרמל שאמה-הכהן: תשלים, בבקשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: משרד האוצר ידע את זה - - -
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ', גמרנו.
אמיר אדרי: אנחנו, כמשרד האוצר, צריכים להסתכל על כלל השיקולים במשק, ובסוף לדאוג שיתקבלו ההחלטות שהן יעילות כלכלית עבור הצרכן ועבור המשק.
אמיר אדרי: תחנת D עולה - - -
יואל חסון: בינתיים הצרכן משלם את המחיר של ההחלטות שלכם.
יואל חסון: או שאתם - - -.
יואל חסון: אתם כל הזמן - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שני מיליארד שקל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תבין, הדבר היחיד שמשרד האוצר לא יודע לעשות - - -
רוברט אילטוב: שלושה מיליארד דולר.
רוברט אילטוב: על מה את מדברת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הדבר היחיד שבמשרד האוצר לא יודעים לעשות זה חשבון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את כל השאר אתם יודעים לעשות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חשבון אתם לא יודעים לעשות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שני מיליארד שקל חיסכון, אתם מדברים על איזושהי - - -
אילן גילאון: דולר.
אילן גילאון: שני מיליארד דולר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מיליארד דולר, מה אמרתי?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שקל?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דולר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך אתם מתקבלים שם?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי יודע שם חשבון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדעת.
יואל חסון: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ', בטח יש להם חישוב מתוחכם שזה לא בדיוק נגמר ככה.
אמיר אדרי: החלטות בממשלה לא מתקבלות רק על-ידי משרד האוצר.
אמיר אדרי: משרד האוצר מציג את זה לממשלה.
אמיר אדרי: הממשלה בוחנת את זה.
אמיר אדרי: גם לה יש אנשי כלכלה.
אמיר אדרי: ובסוף מתקבלות החלטות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אתם כבר לא - - -
יואל חסון: תסלח לי, מה אתה חושב שאנחנו לא יודעים איך משרד האוצר עובד?
יואל חסון: אנחנו לא יודעים איך אתם נמצאים בתוך משרדי הממשלה?
יואל חסון: אנחנו לא יודעים על יכולת הווטו שלכם?
יואל חסון: אל תגיד לי שזה לא קשור.
אמיר אדרי: זה לא קשור לסוגיה.
יואל חסון: אתה יודע, זה מדהים.
יואל חסון: אתם משפיעים - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בטח שקשור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שני מיליארד דולר חסכון.
יואל חסון: תסלח לי, תן לי לסיים בבקשה.
יואל חסון: מעט הזכויות שיש לנו כחברי כנסת זה לדבר בוועדות הכנסת.
יואל חסון: עכשיו תקשיב לי טוב.
יואל חסון: אתה תקשיב לי, בבקשה.
אמיר אדרי: אני מקשיב.
יואל חסון: אני אגיד לך בדיוק מה קורה: אתם יודעים יפה מאד להשפיע על ההחלטות מאחורי הקלעים, בתוך המשרדים.
יואל חסון: יודעים לבשל היטב את החלטות הממשלה, כיצד הן תגענה לממשלה בצורה שאתם תהיו מרוצים.
יואל חסון: ואחר-כך, כשזה מגיע להחלטת הממשלה, אתם אומרים: מה אתם רוצים?
יואל חסון: הממשלה החליטה.
יואל חסון: כאילו שלכם לא היה חלק בבישול החלטות הממשלה.
אמיר אדרי: יש לנו חלק.
יואל חסון: יש לך עסק פה עם אנשים קצת יותר רציניים, שעשו דברים בחיים שלהם, ויודעים על מה מדובר, ואיך הממשלה עובדת.
יואל חסון: ואני הייתי שם גם בפנים, במשרד ראש הממשלה.
יואל חסון: אז החלטות הממשלה מגיעות בצורה שאתם מבשלים אותן היטב, ויש לכם השפעה מוחלטת על ההחלטות האלה.
יואל חסון: אז אל תגיד לי עכשיו - - - הממשלה קיבלה, ולא היה לכם שום חלק בבישול הזה.
יואל חסון: אתם נושאים באחריות המוחלטת - -
אמיר אדרי: ברור לי.
יואל חסון: - - לעובדה שהיום לא מסוגלים לתת ולעמוד במטלת האנרגיה לתושבי ישראל.
יואל חסון: בזה שאנחנו נמצאים בפעם הראשונה על הסף מבחינת חוסר יכולת לספק חשמל ברמה גבוהה, כפי שמדינה מתוקנת צריכה לספק לאזרחים שלה.
יואל חסון: ואתם נושאים באחריות, במאה אחוז.
אמיר אדרי: אני רק רוצה להשלים את דבריי.
אמיר אדרי: אני לא מצליח - - -
יואל חסון: אתה לא חייב להשלים אותם.
מגלי והבה: חבר הכנסת חסון, אני מסכים מילה במילה עם כל מה שאמרת.
מגלי והבה: אבל אני לא הייתי משחרר את ראש הממשלה.
מגלי והבה: יש כאן - - -
יואל חסון: מראש הממשלה אין לי שום ציפיות.
קריאה: תודה לכל חברי הקואליציה.
קריאה: יש פה משמעת סיעתית.
יואל חסון: אף-פעם לא היו לי ציפיות ממנו, ואין לי גם היום.
דני דנון: אתם עדיין בקואליציה?
כרמל שאמה-הכהן: אז אני כבר מבין מה ההחלטה שהולכת ליפול בסיעת קדימה.
יואל חסון: אם זה היה תלוי בי, לא היינו בקואליציה מלכתחילה, אדוני היושב-ראש.
מגלי והבה: בוא נעשה הצבעה פה.
אמיר אדרי: רק אסיים את דבריי.
כרמל שאמה-הכהן: תנו לו לסיים, בבקשה.
אמיר אדרי: אני אשתדל לסיים את זה במשפט.
ישראל אייכלר: אבל כל משפט - - -, אתה מזמין עוד.
אמיר אדרי: אני יודע.
אמיר אדרי: זה לא נגמר.
אמיר אדרי: אני אשתדל להיות קצר מאד.
אמיר אדרי: הנקודה של תחנה D – אני רק רוצה להגיד שני משפטים כדי להבין את הסיפור: התחנה עולה שמונה מיליארדי שקלים.
אמיר אדרי: בהינתן זה שהיא תעבוד בגז, היא תעבוד מעט מאד שעות, מאחר והניצולת שלה מאד-מאד נמוכה.
יואל חסון: איך אתה יודע את זה?
יואל חסון: אתה מבין בזה?
יואל חסון: אומר פה בן-אדם שמה שאתה אומר לא נכון.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, - - - אל תדבר עכשיו.
יואל חסון: הם מומחים בגז ובחשמל.
יואל חסון: הם מומחים בכול.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם מומחים בכול, רק לא בחשבון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרתי לך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם לא יודעים לעשות חשבון.
יואל חסון: - - -, והם גם מבינים בחשמל - - -
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, פעם שנייה.
יואל חסון: - - - כלכלה.
יואל חסון: מה למדת?
יואל חסון: אתה מבין בתחום הזה?
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, כל הכתבים פה – הנה, פעם שלישית, חבר הכנסת חסון - - -
יואל חסון: איך זה קשור לכתבים - - -?
כרמל שאמה-הכהן: אני פעם הפרעתי ככה בוועדה שלך?
יואל חסון: - - - יותר טוב ממני.
כרמל שאמה-הכהן: אני התנהגתי פעם ככה?
כרמל שאמה-הכהן: אתה ניהלת את ועדת ביקורת המדינה, התנהגתי פעם ככה בוועדה שלך?
כרמל שאמה-הכהן: בחיים לא.
כרמל שאמה-הכהן: גם בדיונים הכי טעונים.
יואל חסון: וזה היה בסדר.
יואל חסון: פרגנתי לך.
כרמל שאמה-הכהן: אז נו, באמת.
כרמל שאמה-הכהן: אז מספיק.
כרמל שאמה-הכהן: שמע, הדיון פה עם דעות חלוקות.
כרמל שאמה-הכהן: דיון טעון.
אמיר אדרי: - - - לא רוצים לשמוע.
יואל חסון: הוא מסביר, אני אגיד לך, שמע.
יואל חסון: והוא מבין בזה.
כרמל שאמה-הכהן: אבל כולם כמוך.
אמיר אדרי: אני מבין בזה.
יואל חסון: מאיפה אתה מבין?
אמיר אדרי: אני מבין בזה טוב מאד.
אמיר אדרי: אני מבין בזה טוב מאד כי אפשר ללמוד את זה.
אמיר אדרי: זה נתונים כלכליים, ובסוף אתה מכמת את הכול כלכלית.
יואל חסון: הכול נתונים כלכליים.
אמיר אדרי: אתה מקבל את הנתונים מחברת החשמל, - - -
יואל חסון: חשמל צריך להגיע לגוף המוסמך.
אמיר אדרי: אני רוצה להשלים את דבריי, פעם אחת.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, מספיק עם הוויכוח הזה.
כרמל שאמה-הכהן: דבר לעניין.
אמיר אדרי: אני רק רוצה להשלים את דבריי, אבל אני לא מצליח להשלים אותם.
כרמל שאמה-הכהן: תשלים עכשיו.
כרמל שאמה-הכהן: אף-אחד לא יפריע לך.
אמיר אדרי: התחנה הזאת עולה שמונה מיליארדי שקלים.
אמיר אדרי: בהינתן זה שהיא תעבוד בגז טבעי, השימוש בה יהיה מועט.
אמיר אדרי: כלומר, היא תעבוד בערך 2,500-2,000 שעות בשנה.
אמיר אדרי: מעבר לזה, במקרה של תקלה, בהינתן שאני מקבל את טענת משרד האנרגיה והמים שאפשר לוותר, לכאורה, על הסולקנים, המשמעות של זה היא שיהיה זיהום.
אמיר אדרי: והמשמעות של זה היא שתהיה התנגדות ציבורית.
אמיר אדרי: אז המשמעות של זה – מה שקורה היום בפועל – שהתחנה בסוף תוגדר כתחנה שתעבוד אחרונה.
אמיר אדרי: ואז בכלל אנחנו לא מנצלים את כל הרעיון בה.
אמיר אדרי: כל הרעיון בתחנה הזאת שהיא דו-דלקית: שהיא יכולה לעבוד גם בגז וגם בפחם.
אמיר אדרי: ברגע שאנחנו הולכים למן חיה מוזרה כזאת, אנחנו משלמים שמונה מיליארדי שקלים ללא תמורה הולמת.
אמיר אדרי: זו נקודה שחשוב להבהיר.
אמיר אדרי: וזה מושט על הצרכן, וחשוב להבין את הנקודה הזאת.
אמיר אדרי: העבודה שלנו כללה גם את העלות החיצונית; גם את הרעיון שאנחנו רוצים להקים תחנה שתיתן מענה במקרה של כשל במערכת אספקת הגז.
אמיר אדרי: ואני רק רוצה להעיר שאם משרד האנרגיה והמים היה באמת רוצה לקדם, ובאמת רוצה ליצור כאן מצב של פיזור סיכונים, אז הוא היה הולך איתנו.
אמיר אדרי: הרי במקור הוא קבע תחנה פחמית.
אמיר אדרי: הוא שינה את זה כדי לקדם את התהליך.
אמיר אדרי: כדי שהוא יוכל להעביר את זה בפחות התנגדויות.
אמיר אדרי: וזה כל הרעיון.
איתן פרנס: גם את האנרגיה הסולארית הם עשו.
כרמל שאמה-הכהן: הגברת אורית פרקש-הכהן, בבקשה.
אורית פרקש- הכהן: אני אתייחס כאן לשני היבטים מהבחינה הזאת: קודם-כל, ההיבטים של הסדרים שרשות החשמל עשתה כדי לסייע לצרכנים, אבל גם למשק ולחברה, בכדי להתמודד עם המשבר או החשש למחסור בחשמל.
אורית פרקש- הכהן: ואני גם אתייחס לנושא העלויות שעלה כאן – העלויות והמימון.
אורית פרקש- הכהן: אני יכולה להציג את הדברים מצד רשות החשמל.
אורית פרקש- הכהן: אז, קודם-כל, אני לא רוצה להרחיב יותר מדי לגבי ההסדרים.
אורית פרקש- הכהן: כי אם אדוני זוכר, הוא כבר קיבל סקירה מרשות החשמל, אם אינני טועה, כבר באוקטובר, כשיזמת דיון, אם אינני טועה, שהיה קשור להתייקרות התעריף ולפריסת התעריף.
אורית פרקש- הכהן: ואז הצגנו בפני אדוני ובוועדה את העבודה שבעצם במקביל להתייקרות התעריף, רשות החשמל הקדישה את עשרת החודשים האחרונים, או את שמונת החודשים האחרונים, לעשייה חסרת תקדים ומאד-מאד מאומצת של חברי המליאה ושל הצוות המקצועי ברשות, שהניח על השולחן הרבה מאד מחסורים לניהול מחסור, שמתמרצים צרכנים ויצרנים לתרום לייצור חשמל יותר יעיל.
אורית פרקש- הכהן: יש לנו סדרה של הסדרים שאנחנו מגיעים אליהם עכשיו, בקיץ הקרוב.
אורית פרקש- הכהן: ומשיחה שהיתה לי הבוקר עם אנשים בחברת החשמל, הם רצו להביע את התרומה המשמעותית שיש לכל ההסדרים האלה במצב שנוצר.
אורית פרקש- הכהן: רשות החשמל קבעה כמעט עשרה הסדרים בתקופה הקצרה שהיתה.
אורית פרקש- הכהן: הם תורמים לחסכון של כמעט 600 מגה-וואט.
אורית פרקש- הכהן: נותנים מענה ל-600 מגה-וואט כמעט, של ייצור חשמל במחסור.
אורית פרקש- הכהן: אם זה דברים שפנינו לצרכנים: "חסכת הרווחת"; תמרוץ בגין חסכון בחשמל – מה שלא היה אף-פעם.
אורית פרקש- הכהן: אם זה בגין הסדרים לצרכנות חכמה.
אורית פרקש- הכהן: אנחנו גם פנינו לאותם צרכני חשמל גדולים שיש להם גם כובע של יצרנים.
אורית פרקש- הכהן: אני לא רוצה להרחיב על הכול, אתה בטח יודע.
אורית פרקש- הכהן: כי הצגנו את הדברים.
לאה ורון: למה לתעו"ז הפשוט - - - שהצטרפו מעל 1,000, רק 33 מותקנים?
אורית פרקש- הכהן: זה עניין של מונים של חברת החשמל, שהיא צריכה לתת את התשובה.
לאה ורון: שלא - - - אותם.
אורית פרקש- הכהן: מבחינתנו, אנחנו יודעים שהחברה שינתה את ההיערכות שלה, ופועלת ביתר מרץ להביא מונים.
אורית פרקש- הכהן: אני רוצה להגיד שרשות החשמל גם הרחיבה את התעו"ז המנדטורי.
אורית פרקש- הכהן: דהיינו, חובה, שזה לפי החלטת ממשלה מלפני שנה וחצי.
אורית פרקש- הכהן: ובמובן הזה, כל מי שצורך מעל ל-40,000 קוט"ש, שזה כבר לא גופים כאלה גדולים.
אורית פרקש- הכהן: סופרים, מכולות – מתומחרים היום לפי שעות הצריכה, שזה גם - - - את האנשים - - - עשינו הסדרים שליצרנים שיש להם צרכנים כמו קיבוצים או מפעלים קטנים שיש להם גנראטורים, אנחנו מתמרצים אותם להיכנס ולהפעיל את הגנראטורים כשיש מחסור.
אורית פרקש- הכהן: צרכנים גדולים – יש לנו הסדרים - - -, שנותנים להם הנחות במשך השנה, כדי שבשעות קשות אנחנו נוכל לחייב אותם בסכומים יותר גדולים, כדי שהם לא יצרכו חשמל.
אורית פרקש- הכהן: כמו שהוזכר כאן, עשינו משהו מאד-מאד חריג, ובגלל המצוקה והמחסור בגז טבעי, אנחנו בעולם שבו גם חסרים ליצרני חשמל פרטיים – חלקם מושבתים.
אורית פרקש- הכהן: ומה שעשינו זה שיצרנו הסדרה מאד-מאד ייחודית וחריגה, שאומרת למנהל המערכת הארצית בחברת החשמל שהוא יכול להיעזר באותן התחנות שעומדות ריקות, להזרים אליהן גז.
אורית פרקש- הכהן: כי החברה עצמה – חברת החשמל – יכולה להשתמש בסולר ובדלקים אחרים, וגם הם מצטרפים למאמץ של להוסיף גנרציה למשק, תמורת תמריצים ספציפיים שאנחנו קבענו.
אורית פרקש- הכהן: היום, במליאה, שצפויה להיות בצהריים, אנחנו מאשרים הסדר, אני חושבת אחרון לקיץ הזה, שהוא הסדר השאלה לצרכנים שמאפשר בכל מיני התראות מאד-מאד קצרות: חצי שעה, שעה – לאותם צרכנים שיכולים להשאיל את עצמם או לנתק את עצמם בהתראות קצרות.
אורית פרקש- הכהן: אנחנו מתמרצים אותם בגין זה, וניתן להם עוד גמישות.
אורית פרקש- הכהן: יש הרבה הסדרים.
אורית פרקש- הכהן: אני חושבת שרובם הוצגו כאן, בפני אדוני, בוועדה.
אורית פרקש- הכהן: אם אתה רוצה שאני אתייחס לנושא המימון שעלה פה קודם, על-ידי גורמים.
אורית פרקש- הכהן: אז, קודם-כל, אני רוצה להבהיר משהו בצורה ברורה: השאלה אם מממנים מראש תחנות-כוח או לא, לא צריכה להיות על השולחן מבחינת עמידה ביעדים.
אורית פרקש- הכהן: תעריף החשמל, דהיינו הצרכנים, מממן באופן שוטף חשמל כשהוא מקבל חשמל.
אורית פרקש- הכהן: דרך המלך בהתנהלות של צרכנים – אני פה כאילו מייצגת את הצרכנים, כמי שמתמחרת את התעריפים – הצרכנים לא אמורים לממן מראש תחנות-כוח.
אורית פרקש- הכהן: הם לא בנק.
אורית פרקש- הכהן: בשביל זה הולכים חברת החשמל ויזם פרטי לבנק, מגייסים כסף, וכשיש חשמל הצרכן משלם על הכול דרך החשמל.
אורית פרקש- הכהן: זאת דרך המלך.
אורית פרקש- הכהן: יחד עם זאת, כי הועלתה כאן טענה שלא היה מימון, אז אני רוצה להדגיש: ספציפית, לעניין הסגירה של התחנות הקיטוריות, רשות החשמל, בצעד מאד חריג, החליטה על מימון מראש בסכום מאד גדול של שני מיליארד שקלים.
אורית פרקש- הכהן: בהחלטה מטעמה בשנת 2011 – תחילת שנת 2011 – וזה דובר, בין היתר, כדי לתת מענה לתוספות קיטוריות שהיו צריכות לפעול בקיץ הקרוב.
אורית פרקש- הכהן: זו היתה מטרת ההחלטה.
אורית פרקש- הכהן: - - -, קודם-כל, הכסף ניתן.
אורית פרקש- הכהן: המימון ניתן.
אורית פרקש- הכהן: ודרך אגב, זה רק מוכיח את התיאוריה שלי שמימון מראש או לא מימון מראש, זה לא מה שגורם לזה שיגמרו לבנות בזמן.
אורית פרקש- הכהן: ולעניין השאלה התפעולית: למה יש איחור או אין איחור בתחנות – אני חושבת שצריך לשאול את חברת החשמל.
יהודה ניב: אי-אפשר להקים מה-7 למרץ עד הקיץ - - -.
יהודה ניב: לא לקיץ הקרוב.
אורית פרקש- הכהן: שוב, לא הקשבת לתחילת הדברים שלי.
אורית פרקש- הכהן: העניין הוא לא המימון.
אורית פרקש- הכהן: מה שצריך לעשות לפי תכנית - - -, צריך לעשות דוקטור יהודה ניב.
אורית פרקש- הכהן: אז בעניין הזה, מי שצריך לתת את התשובות כגורם מקצועי זו חברת החשמל.
אורית פרקש- הכהן: העניין כאן הוא לא המימון.
ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני שומע את הדברים כמו כולנו.
ישראל אייכלר: אני חושב שמאז רוטנברג שהביא את הגנראטורים, עוד לא שמעתי בשורה כזאת שחוזרים לגנראטורים.
ישראל אייכלר: אם זאת הבשורה ששמענו היום, אז זה מאד נוסטלגי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עטרה ליושנה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מחזירים עטרה ליושנה.
ישראל אייכלר: מחזירים עטרה ליושנה.
מגלי והבה: זה לא הם, זו ש"ס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם הם.
ישראל אייכלר: אבל שמעתי פה דברים שצריכים לזעזע כל מי שמייצג ציבור: 15 או 16 מיליארד שקלים בעניין עיכוב תחנת-הכוח באשקלון.
ישראל אייכלר: יותר מעשרה מיליארד שקלים עולה לנו – לכל אחד מאיתנו שמקבל חשבון חשמל – העיכוב.
כרמל שאמה-הכהן: לכולנו ביחד.
כרמל שאמה-הכהן: לא לכל אחד מאיתנו.
ישראל אייכלר: לכולנו יחד.
ישראל אייכלר: אבל כל אחד מאיתנו שותף לנזק הזה.
ישראל אייכלר: מדברים על תכנון, על "הירוקים", על משרד האוצר – מדברים על הקופה של כל אזרח שמממן, חוץ מה-15 מיליארד שקלים האלה של אשקלון, עוד, אני מניח, יותר מעשרה מיליארד שקלים, לפי מה שהבנתי, בעיכוב של חיבור מאגר "תמר", שהיה יכול לחסוך, כבר השנה, יותר מ-15 מיליארד שקלים.
ישראל אייכלר: זה ביחד בין 20 ל-30 מיליארד שקלים, שהאזרח משלם על מחדלי הממשלה והשלטון.
ישראל אייכלר: אני כאזרח ואתם כאזרחים, מה מעניין אתכם?
ישראל אייכלר: איזו ועדה ואיזה משרד, אם זה משרד האוצר.
ישראל אייכלר: הרי אף-אחד לא אוהב לאהוב את משרד האוצר.
ישראל אייכלר: גם אני לא אוהב את משרד האוצר מהרבה סיבות.
ישראל אייכלר: אבל נראה לי שפה יש הרבה גורמים מעבר למשרד האוצר, שכל מיני עיכובים וכל מיני פחדים מכל מיני אזרחים שהם אולי מייצגים אוכלוסיה מאד קטנה או אידיאולוגיות מאד חשובות.
ישראל אייכלר: אבל צריך לדעת שברגע שאידיאולוגיה מעכבת תחנת-כוח וגורמת לנזק של 15 מיליארד שקל, זה דבר שצריך למצוא את דרך הביניים.
ישראל אייכלר: אני לא בעד, ואני שואל: אם מאגר "תמר" לא מחובר היום בגלל "ששינסקי" ולא "ששינסקי"; או כמו שאמר היושב-ראש: בגלל בעיות של התנגדויות, - - - כאלה.
ישראל אייכלר: אז את "ששינסקי" כבר עברנו.
ישראל אייכלר: אבל היום אפשר לעשות את זה.
ישראל אייכלר: אני שואל כמה שאלות ובזה אני אסיים: אל"ף, למה צריך לחכות עד לשנת 2018, לתחנת-הכוח באשקלון?
ישראל אייכלר: למה שזה לא יהיה בשנת 2014?
ישראל אייכלר: אני לא מחכה עכשיו לתשובות, כי אני לא רוצה לפתוח ויכוח, אלא אחר-כך.
ישראל אייכלר: בי"ת, לחברת החשמל – מה ההבדל לעלות לאזרח בין הסולר שהיום אתם משתמשים בו, לבין הגז שאנחנו, כולנו, רוצים?
ישראל אייכלר: פערים אדירים, אני מבין.
יהודה ניב: תשעה מיליארד שקלים בשנה.
ישראל אייכלר: אז זה עוד תשעה מיליארד שקלים.
ישראל אייכלר: חוץ מהנזקים שדיברתי עד עכשיו, אנחנו מממנים עוד תשעה מיליארד שקלים בגלל שעוד לא חיברנו את עצמנו לגז.
ישראל אייכלר: גימ"ל, האם אפשר לזרז את "אלון תבור" לשנה הבאה, לעוד שנתיים, מתי?
דני דנון: אבל לא צריך.
ישראל אייכלר: כבר לא יצטרכו אותו אם יהיה גז.
ישראל אייכלר: אם לא יהיה גז.
יהודה ניב: כרגע הוא בסיטואציה שאנחנו - - -, ואנחנו צריכים לראות מה - - -
ישראל אייכלר: ועוד שאלה אחת, אדוני היושב-ראש:
ישראל אייכלר: שמעתי שהחוב של הפלשתינים לחשמל בישראל הוא משהו בסדר גודל של כמה?
קריאה: 600 מיליון שקלים.
ישראל אייכלר: 600 מיליון שקלים.
דני דנון: למה אתם לא מנתקים - - -?
ישראל אייכלר: אני לא מדבר על לנתק.
דני דנון: לא, למה?
מגלי והבה: - - - לנתק.
מגלי והבה: אפשר לפתור את זה - - -, ויורידו את זה מהחשבון החודשי שמועבר אליהם.
ישראל אייכלר: חבר הכנסת דנון, אני לא מדבר על ניתוק חשמל.
דני דנון: למה לא? - - -
ישראל אייכלר: אני מדבר על גביית החוב.
ישראל אייכלר: יש למדינת ישראל דרך לגבות את זה.
ישראל אייכלר: אם כל אחד מהאזרחים לא ישלם את חשבון החשמל שלו, בתוך כמה חודשים מנתקים לו את החשמל.
ישראל אייכלר: אני לא רוצה שינתקו חשמל לאף-אחד, אבל שייגבו את הכסף הזה.
ישראל אייכלר: עד כאן השאלות שאני הצגתי לוועדה, ואני רוצה שמישהו יענה תשובות: אם זו חברת החשמל, ואם זו רשות החשמל.
אלי גליקמן: ראשית, באשר לחוב של הפלשתינים – השאלה האחרונה – הוא מחולק בין החברה המזרח- ירושלמית לבין הרשות הפלשתינית.
אלי גליקמן: החוב הזה במצטבר הוא קרוב ל-600 מיליון שקלים: כ-390 מיליון שקלים לחברה המזרח-ירושלמית, והיתרה לרשות הפלשתינית.
אלי גליקמן: החברה המזרח-ירושלמית – גם 70% מהאספקה ותצרוכת החשמל מסופקת לרשות הפלשתינית, לטענתה.
יואל חסון: לא הבנתי.
יואל חסון: החוב של החברה, שלכם - - -
קריאה: תסביר לי.
קריאה: זה לא היה ברור.
אלי גליקמן: החוב של הרשות הפלשתינית והחברה המזרח-ירושלמית לחברת החשמל הישראלית, הוא קרוב ל-600 מיליון שקלים.
דני דנון: והם לא נמצאים ברשימת הניתוקים בשעת העומס.
אלי גליקמן: זה לא נכון.
דני דנון: הם נמצאים?
אלי גליקמן: הם נמצאים ברשימה.
דני דנון: גם עזה וגם הרשות הפלשתינית?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל לא צריך לנתק אותם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לגבות את הכסף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בשביל מה צריך לנתק אותם?
אלי גליקמן: כולם, לפי הסדר המתוכנן לניתוקים, הם נמצאים.
אלי גליקמן: אני מקווה שלא נגיע לזה.
דני דנון: גם רצועת עזה.
אלי גליקמן: גם.
אלי גליקמן: כולם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה "הסדר המתוכנן", אדוני?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך זה "הסדר המתוכנן"?
כרמל שאמה-הכהן: זה מה שהיינו רוצים לשמוע בדיוק.
כרמל שאמה-הכהן: על הסדר.
אלי גליקמן: אם תרצו, נרחיב.
יואל חסון: אבל מה אתם עושים כדי לגבות את הכסף הזה?
יואל חסון: מה הכלים שיש לכם?
דני דנון: אם היית גר בדימונה, היו להם כלים – הם היו מורידים לך את השאלטר.
קריאה: עושים הוצאה לפועל.
דני דנון: אבל כשאתה גר במזרח ירושלים ואתה גר בעזה, הם לא מורידים את השאלטר.
מגלי והבה: לא, אדוני.
מגלי והבה: חבר הכנסת דנון, השאלה צריכה להיות מופנית לממשלה.
מגלי והבה: בכל חודש מועברים לרשות הפלשתינית כספים במיליוני שקלים.
יואל חסון: זה מיסים.
מגלי והבה: הנה, יש לך 300 מיליון שקלים לחברת החשמל.
מגלי והבה: אפשר לקבל את זה מיידית.
יואל חסון: למה לא עושים את זה?
מגלי והבה: למה לא עושים את זה?
אלי גליקמן: אנחנו פועלים בשיתוף עם משרד האוצר בנושא הזה.
יואל חסון: ומה הוא אומר?
אלי גליקמן: - - - גם של משרד, ושר האנרגיה והמים לעזרה.
אלי גליקמן: ואנחנו פועלים בשיתוף פעולה, ובהתאם להחלטות.
יואל חסון: האם האופציה של קיזוז כספי המיסים עלתה על השולחן?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האוצר.
אלי גליקמן: אני מציע לשאול את הגורם האחראי.
אלי גליקמן: לא אותנו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם זה עלה על השולחן.
מגלי והבה: זו שאלה חשובה.
אמיר אדרי: לא שאני מכיר.
אמיר אדרי: אני לא מטפל בנושא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אתה מבין בחשמל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא בזה.
אמיר אדרי: אבל יש מישהו שמתעסק בכל הסוגיות שקשורות לרשות הפלשתינית.
אמיר אדרי: זה לא התחום שלי.
אמיר אדרי: מה שאני יודע הוא שיש קיזוז.
אמיר אדרי: יש קיזוז מכל מיני הכנסות מע"מ של הרשות הפלשתינית, וכנגד מעבירים חלק לחברת החשמל.
אמיר אדרי: אני יודע שיש חוב.
אמיר אדרי: הנושא נמצא בבחינה אצלנו.
דני דנון: אבל למה לא מנתקים את החשמל למי שיש חוב?
דני דנון: זה דבר בסיסי.
דני דנון: אם אני לא אשלם חשמל, ינתקו לי את החשמל, אדוני היושב-ראש.
דני דנון: אנשים בעזה לא משלמים חשמל, צריך לנתק.
דני דנון: זה אל"ף, בי"ת.
דני דנון: למה האפליה הזאת?
רוברט טיבייב: אז תעבור לעזה.
דני דנון: לא אדוני, אם זה היה הפוך, ביהודה ושומרון, אם - - - לא היו משלמים חשמל, היית - - - לבית-המשפט העליון.
דני דנון: אז יש פה אי-צדק גורף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה - - -?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרת שיש לך איזה - - -
ישראל אייכלר: למה צריך לנתק?
ישראל אייכלר: אפשר לקזז.
ישראל אייכלר: אם אני לא משלם ארנונה לעירייה, היא נכנסת לחשבון הבנק שלי ומקזזת.
ישראל אייכלר: או - - -
מגלי והבה: - - - אומר לך שיש 600 מיליון שקל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הוא אומר שלא מקזזים.
אמיר אדרי: חלק מקזזים.
אמיר אדרי: אני יודע - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה "חלק"?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 2,000 שקל?
אמיר אדרי: כנראה שלא את הכול, כי נוצר חוב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא 600 מיליון שקלים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא הכול?
אלי גליקמן: שנייה, אני אסביר.
אלי גליקמן: - - -
אלי גליקמן: בכל חודש אנחנו מקבלים תשלומים שמיועדים – ואני לא יודע מה השיטה לקיזוז בדיוק – אבל אנחנו מקבלים ממשרד האוצר.
אלי גליקמן: אני מניח שבהסכמה, שעושים את זה בהסכמה, כזאת או אחרת, עם הרשות הפלשתינית.
אלי גליקמן: האספקה גדלה והצריכה גדלה.
אלי גליקמן: אנחנו מספקים יותר חשמל.
אלי גליקמן: כתוצאה מכך, היו צריכים להגדיל את התשלומים.
אלי גליקמן: בשנה האחרונה החובות גדלו מסדר גודל של כ-300-290 מיליון שקלים, והוכפלו ל-600 מיליון שקלים, ואת העסק הזה צריך לפתור.
אלי גליקמן: אני יודע שמשרד האוצר מטפל בזה, וגורמים אחרים בממשלה.
אלי גליקמן: זו סוגיה רגישה.
אלי גליקמן: אנחנו לא מטפלים בזה כמו בלקוחות אחרים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה "רגישה"?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז המסכן מדימונה זה לא רגישה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה שקורה בעזה זה רגישה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אנחנו תמיד רגישים?
יואל חסון: כנראה שיש פה שאלה שצריכה להישאל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אנחנו רגישים לכולם, רק לא לעצמנו?
יואל חסון: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, זה עניין של בירוקרטיה.
יואל חסון: אני שואל אותך: אתם - - - את הנוסחה הנדרשת, כדי שתהיה גבייה מדויקת מהרשות הפלשתינית ומהחברה המזרח-ירושלמית?
אמיר אדרי: זו לא שאלה מקצועית.
אמיר אדרי: הסוגיה הזאת היא לא שאלה מקצועית.
אמיר אדרי: היא שאלה מדינית.
אמיר אדרי: אין לי תשובה מקצועית לתת לך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה "מדינית"?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: להחזיר לנו כסף.
אמיר אדרי: לא בפן המקצועי.