GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה נתת את הדוגמא של הזיהום הסביבתי, אבל אני לא יודעת על כמה עמודים יש מכרזים בעיתונות שגורמים לזיהום סביבתי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהרבה פעמים התוכן בעיתון הוא יותר זיהום סביבתי מאשר המכרזים שמפרסמים שם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שזה לא כזה סיפור רציני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני שמחה מאוד שאתה עושה את הדיון, כי כמו שאמרת, היינו בדיון הקודם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני ממש רוצה לחזק את דבריך האחרונים שהמדיות היום הן לא במצב הכי טוב טוב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו רוצים פלורליזם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי כמוך יודע, וגם כל כלי התקשורת, שאין יום שאני לא יוצאת כנגד כלי התקשורת במדינת ישראל ועושה את זה באומץ רב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל ההחלטה הזאת היא קצת הזויה בעיניי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מעולה, בואו נפרסם את זה גם באינטרנט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין לי שום בעיה עם זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל למה צריך פתאום לבוא ולשנות סדרי עולם ביום אחד ולהחליט שהעיתונים לא מקבלים את המודעות האלה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בעצם אנחנו פוגעים באמת לא רק בכלי תקשורת, אלא אנחנו פוגעים באותם אנשים שזקוקים לזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה עם האוכלוסייה דוברת הרוסית?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא רק שקשה לה להתמצא בעברית, אלא גם קשה לה להיכנס לתוך אתרי האינטרנט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה עם האוכלוסייה הערבית שחיה במדינת ישראל ורוצה להיכנס?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עדיין עיתונות היא הרבה יותר נגישה מאשר האינטרנט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא לכל אחד במדינת ישראל יש אינטרנט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עם כל הכבוד, יש בעלי עסקים, ודווקא אותם בעלי עסקים קטנים שלהם אני רוצה לעזור, שהם דווקא פחות קרובים לאינטרנט מאשר עסקים חזקים שלא צריכים את המכרזים האלה.
כרמל שאמה-הכהן: יוליה תודה.
כרמל שאמה-הכהן: אני דווקא חושב שהנתונים האלה לא מחזקים את הטענה שלך כי החשיפה לאינטרנט היום היא גבוהה מהחשיפה לעיתונים, והחשיפה לאינטרנט בקרב אלה שהפרסומים האלה מעניינים אותם אני חושב שהיא פי כמה וכמה.
כרמל שאמה-הכהן: אבל זה לא באמת העניין.
כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שהנתון הכי כבד שאת נגעת בו שצריך לעמוד זה היציבות של כלי התקשורת.
כרמל שאמה-הכהן: זה משהו שצריך לקחת אותו בחשבון.
כרמל שאמה-הכהן: לגבי הסביבה - אני הגעתי לנושא הזה בהצעת חוק שאני הגשתי בשעתו כי פנו אליי גורמים במשרד להגנת הסביבה והציעו לי את הרעיון.
כרמל שאמה-הכהן: אני חשבתי גם אחרי זה על היעילות.
כרמל שאמה-הכהן: הם באו והציגו בפניי שמדובר בהמון נייר וזה המון עצים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל כמה עמודים יש כאלה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שיכתבו כמו שאמרתי לך.
כרמל שאמה-הכהן: אם זה 80 מיליון שקל אז זה אומר שזה המון נייר.
כרמל שאמה-הכהן: את יכולה לראות, תפתחי את העיתונים ואת תראי בכל עיתון לפחות כמה עמודים סביב הסיפור הזה.
כרמל שאמה-הכהן: תכפילי את זה בתפוצה, תכפילי את זה ביום יום.
כרמל שאמה-הכהן: את יכולה לראות את ערמות העיתונים אצלי בבית בסוף השבוע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, זה גם אצלי.
כרמל שאמה-הכהן: את מדברת על כל מדינת ישראל.
כרמל שאמה-הכהן: לגבי השפות - ברגע שאת מעבירה את זה לפלטפורמה אינטרנטית נורא קל לתרגם את זה לשפות.
כרמל שאמה-הכהן: זה כמעט באותה עלות.
כרמל שאמה-הכהן: אני יודע שיש גם אתרים נורא פעילים ברוסית, יש אתרים בערבית.
כרמל שאמה-הכהן: הם מציעים לי לפרסם שם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כרמל, תסביר לי למה זה צריך לבוא האחד על חשבון השני, אני לא מבינה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כאלו לבוא ולהגיד: אוקיי, יש טכנולוגיה ואת כל מה שהיה לפני אנחנו פשוט נחסל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בואו נעביר את זה גם לטכנולוגיה, זה מעולה.
רווית זילברפרב: האם אפשר להתייחס לדברים?
רווית זילברפרב: קודם כל, בדברי אני לא התכוונתי ל100% מתוך ה-80 מיליון שקלים שיעברו מהערוץ של עיתונות לערוץ של טכנולוגיה.
רווית זילברפרב: ברור שיש עוד נתח מסוים של מידע שצריך להתפרסם בעיתונות, ושוב השאלה היא לגבי ההיקפים.
רווית זילברפרב: אם אנחנו מדברים על פרסום מודעות, השאלה היא האם צריך באמת לדבר על עמודים שלמים ואותיות קטנות.
רווית זילברפרב: אגב, זה לא יתמוך ולא יסייע גם לאוכלוסיות המוחלשות שאת מדברת עליהן כי הן פשוט לא נגישות למידע הזה.
רווית זילברפרב: גם אם הן רואות אותו בעיתון הן לא באמת מסוגלות להתמצא בו.
רווית זילברפרב: שוב, יש צורך לבצע מיפוי.
רווית זילברפרב: נעשתה עבודה באגף התקציבים במשרד האוצר כדי לראות מה הנתח מתוך ה-80 מיליון שקלים שאפשר לוותר עליו, שאפשר לרדת ממנו, ובאמת אפשר למנף את הערוץ האינטרנטי לא אחד בנוסף לשני אלא באמת כדי לחסוך את הכסף ולהימנע.
רווית זילברפרב: אני לא מדברת על 100% חיסכון, כמו שאמרתי.
רווית זילברפרב: אבל אחוזים נכבדים מהכסף הזה שבאמת מתייתרים.
רווית זילברפרב: היום בפועל לא נעשה במידע הזה באמת שימוש.
כרמל שאמה-הכהן: גם יש את השאלה בין עיתון עם תפוצה גדולה לבין עיתון עם תפוצה קטנה.
כרמל שאמה-הכהן: זה אותו בזבוז של נייר, והשאלה היא מה התועלת שיוצאת -אותה מודעה שהיא מפורסמת נניח בעיתון שהוא הכי נפוץ או בעיתון שהוא מספר 2 מבחינת התפוצה, לבין עיתון שיש לו תפוצה של עשרות אלפי קוראים, אולי פחות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אתה מבין מה אנחנו נעשה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה אפילו יותר גרוע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם ניקח עכשיו דווקא את העיתונים הפחות נפוצים אז אנחנו פוגעים גם פה בעסקים קטנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהעסקים הקטנים לא נמצאים בכזה מצב טוב במדינת ישראל שאנחנו צריכים לחפש איפה לפגוע בהם.
רווית זילברפרב: אם כך, גברתי חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, ועדת הכלכלה יכולה לקבל החלטה אסטרטגית.
רווית זילברפרב: בכל מקרה, מה שמדובר פה כרגע, מה שאת מציעה, זו החלטה אסטרטגית של לתמוך בכלי התקשורת ובעיתונות דרך מודעות.
רווית זילברפרב: השאלה היא האם זאת הדרך לעשות.
רווית זילברפרב: אם אנחנו רוצים לקבל כזאת החלטה אפשר לעשות את זה בערוצים ישירים כמובן, ולהימנע גם מהבזבוז הסביבתי ומעוד כל מיני טרחה וסחבת גם בצד שלנו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה ערוצים ישירים?
כרמל שאמה-הכהן: את יכולה לתמוך, לדוגמא, במה שיש בצרפת שפשוט המדינה מממנת רכישת עיתונים לאוכלוסיות מסוימות, ולהעביר עדיין את הפלטפורמה ולהימנע מבזבוז הנייר – היעילות הזאת.
עמי צדיק: אבל זה מה שמציעים עכשיו?
כרמל שאמה-הכהן: לא, אני אומר זה חלק מה - - -
עמי צדיק: לא, כשאגף התקציבים מציע את זה הוא מציע להקציב כסף - - -
כרמל שאמה-הכהן: אתה רוצה שאגף התקציבים יציע דבר כזה?
עמי צדיק: לא, - - -.
עמי צדיק: אין סיוע נוסף - - -
כרמל שאמה-הכהן: ברור, אנחנו פה רק בדיון.
רווית זילברפרב: אגב גם כממשלה זה עולה לנו המון כסף של פקידים.
רווית זילברפרב: כדי לפרסם מודעה כזאת זה לא מעט שעות עבודה.
כרמל שאמה-הכהן: זה גם פוגע בתהליכים.
כרמל שאמה-הכהן: לדוגמה, כשמפרסמים נניח על שינוי של גינה למגדל בשכונת מגורים.
כרמל שאמה-הכהן: המטרה שלנו היא שכל השכונה תדע מזה.
כרמל שאמה-הכהן: ברגע שאתה מפרסם את זה באיזה עיתון, ודווקא את התוכניות הבעייתיות האלה בוחרים לפרסם בתזמונים - - -, אתה פוגע ביעילות של תהליכי בקרה ותהליכים אחרים, בין אם הם עסקיים, בין אם תכנוניים.
עמי צדיק: אבל מכרז - - -?
כרמל שאמה-הכהן: גם מכרז, היינו הך.
כרמל שאמה-הכהן: תחשוב היום על התפוצה ועל הבהירות של פרסום באינטרנט לעומת פרסום ב- - -.
כרמל שאמה-הכהן: חבל שלא הבאנו לפה דף לדוגמה איך זה נראה.
כרמל שאמה-הכהן: יש חברות שמעסיקות נניח את "יפעת" שמנטרת להן את המידע ומעדכנת אותן.
כרמל שאמה-הכהן: אבל זה פרומיל של האחוז.
כרמל שאמה-הכהן: אני מדבר איתך פה על מצב שבו כל מחפש עבודה או כל מי שמעניין אותו, הוא גם לא צריך לשבת און-ליין על הדברים.
כרמל שאמה-הכהן: הוא פשוט מסמן מה מעניין אותו והוא מקבל את זה לאימייל שלו או לפלאפון שלו אם הוא ירצה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אף אחד לא עונה לי למה זה בא האחד על חשבון השני, תסבירו לי.
רווית זילברפרב: שוב, אמרתי לא ב-100% זה יבוא האחד על חשבון השני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה זה צריך להיות או פה או פה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה זה לא יכול להיות גם פה וגם פה?
רווית זילברפרב: השאלה היא רק על גבי ההיקפים.
רווית זילברפרב: זה לא שב-100% יוחלף הפרסום בעיתונות בפרסום באינטרנט.
רווית זילברפרב: הכוונה היא למפות את המידע הלא חיוני - - -
כרמל שאמה-הכהן: מי זה נציג איגוד מנהל קרנות חברי הבורסה?
מיקי ציביר: לא חברי הבורסה, מנהלי קרנות נאמנות.
מיקי ציביר: שמי מיקי ציביר.
מיקי ציביר: קודם גילוי נאות כי יש הליך בבג"ץ בין איגוד קרנות הנאמנות לבין העיתונות בקשר עם פרסום מודעות מסוימות שהחוק קבע שצריכים לפרסם בעיתון.
מיקי ציביר: רשות ניירות ערך ניסתה לשנות את זה וחברי הכנסת שינו את זה חזרה.
מיקי ציביר: בכל מקרה, יש הליך כזה שהוא עדיין לא נגמר.
מיקי ציביר: אנחנו רוצים להגיד שתי הערות לא בקשר לדיון הזה.
מיקי ציביר: לדידנו, יש מקום לפרסום.
מיקי ציביר: השאלה היא מהותו, התוכן שלו, והתרומה שלו לזה שיקרא את הפרסום הזה.
מיקי ציביר: כמו שהזכירו פה החברים, בהרבה מקרים המידע שישנו במודעות האלה הוא מידע חלקי, הוא לא מידע מלא.
מיקי ציביר: בנושא שלנו ספציפית, הוא מאוד חלקי לעומת מידע מלא שמתפרסם באינטרנט, והוא כבר מתפרסם גם ככה באינטרנט.
מיקי ציביר: אנחנו מפרסמים גם בעיתונות וגם מידע מלא באינטרנט.
מיקי ציביר: מעבר לזה, אמרנו שבקטע הזה עדיף לעשות הפנייה.
מיקי ציביר: אם אני אתן את החומר שנמצא בעיתון למומחים הכי גדולים, כולל בקרנות הנאמנות, אם הם לא עורכי-דין יש להם בעיה בלקרוא את החומר ולהבין מה כתוב שמה, כאשר באינטרנט יש נספחים ותוספות והסברים והשוואות וזה נשאר שם להרבה זמן ואפשר לגשת לזה.
מיקי ציביר: לעניין האוכלוסיות החלשות - אנחנו עשינו בדיקות דרך TGI ואחרים.
מיקי ציביר: החשיפה באינטרנט גם באוכלוסיות האלה גדולה מהחשיפה לעיתונות, בטח לעיתונות המקצועית שאנחנו עובדים איתה.
מיקי ציביר: חברת הכנסת יוליה ברקוביץ, כי החוק קובע בהרבה מאוד מהמקרים שהפרסום יהיה דווקא בעיתונים נפוצים, דווקא לא בעיתונים הלא נפוצים כי רוצים שכאילו מההיסטוריה שהאוכלוסייה הגדולה תראה את זה.
מיקי ציביר: אבל בפועל הם לא ניגשים בכלל למדורי הכלכלה, למדורים כאלה, כך שמבחינתנו זאת בעיה.
מיקי ציביר: אני חושב שזה גם עשוי מאוד להטעות את אותם משקיעים שכן קוראים את זה בעיתונים כי המידע שם הוא חלקי, לא מלא ולא טוב.
מיקי ציביר: אנחנו בנפרד מפרסמים בהיקפים עצומים, אבל מודעות פרסום של המוצרים שזה לא קשור בדברים הסטטוטוריים ששם יש חובה מדויקת בחוק מה לפרסם, איך לפרסם, והגודל שם הוא גדול והוא בהיקפים גדולים מאוד.
מיקי ציביר: לכן, לדעתנו הדרך הנאותה צריכה להיות באמת בצורה בולטת, כותרת או הפנייה ספציפית לפרסום באינטרנט ובאינטרנט לעשות את הגילוי הכי מלא שאפשר, אפילו יותר ממה שנותנים במודעות שאני לא מכיר.
מיקי ציביר: בחלקן אני יודע שיש לי איתן בעיה.
מיקי ציביר: במודעות של ועדות הבנייה למיניהן בכלל חסר מידע.
מיקי ציביר: הכול הפניות עם מספרים ואותיות וכשאני צריך ללכת לחקור את זה זה לוקח שעות למרות שאני מתמחה בתחום הנדל"ן.
מיקי ציביר: תודה.
עודד אופק: עו"ד עודד אופק, היועץ המשפטי של איגוד מנהלי הקרנות.
עודד אופק: אנחנו לא רוצים להיכנס לפרטי העתירה עצמה.
עודד אופק: רק טענה אחת שאנחנו שמענו, ואני רוצה לחזור שנייה מהדברים של יושב-ראש האיגוד.
עודד אופק: הנחת הבסיס שצריך לתמוך בעיתונים כלכלית – הטענה או לפחות מה שאנחנו רוצים שייבחן בצורה אמיתית זה האם תמיכה בעיתונות צריכה לבוא על חשבון מישהו אחר.
עודד אופק: מקום שבו, לפחות לפי הנתונים שנמצאים בידינו וכמובן שנהיה נכונים לספק את זה גם לחברי הוועדה, החשיפה הזאת בפועל לא משיגה את היעדים שלה, החשיפה בעיתונות.
עודד אופק: אז האם חשיפה שבעבר היסטורית היו קובעים לפרסם בעיתון בכל מקום בגלל שלא היה מקום אחר לפרסם בו, היום כשזה כבר לא רלוונטי והחשיפה הזאת לא משיגה את המטרות שלה, האם עדיין צריך לתמוך בעיתונים כדי שהם לא יתמוטטו לצורך העניין או כדי שהם ייפגעו חס וחלילה על חשבון מישהו אחר שהוא ייפגע כשהוא משלם את הכספים כדי להחזיק את העיתונות?
עודד אופק: זאת שאלה מאוד חשובה מקום שבו ברור שהפרסום בעיתון – לפחות לנו ברור.
עודד אופק: אני אומר שוב, הנתונים מדברים בעד עצמם.
עודד אופק: החשיפה בעיתון לא משיגה את היעדים שלשמה זה הופיע במקור בחקיקה.
עודד אופק: תודה.
כרמל שאמה-הכהן: אורי גבע, אגף התקציבים במשרד האוצר, בבקשה.
אורי גבע: שלום.
אורי גבע: הייתי רוצה גם להתייחס למה שאמרה חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, וגם לעדכן בעבודה שנעשתה במשרדי הממשלה בחודש יולי 2010 בנוגע לפרסום בעיתונים.
אורי גבע: ראשית, נושא ההקצאה של המקורות לפרסום במקור כזה או אחר.
אורי גבע: אנחנו בממשלה בגדול קודם כל רוצים לראות את ההקצאה היעילה.
אורי גבע: זאת אומרת, היכן אתה משקיע את השקל השולי.
אורי גבע: תמיד אפשר להגיד שנפרסם בכל כלי תקשורת שקיים במדינה וכך תהיה לנו 100% חשיפה.
אורי גבע: אך, אנחנו לא נוכל לעמוד בזה כלכלית, במיוחד בשנים כמו שאנחנו כרגע חווים.
אורי גבע: עוד לפני שהגענו למצב בו אנחנו נמצאים היום מבחינה תקציבית וגירעונית, ב-2010 נעשתה עבודה של צוות שכלל חברים מלשכת הפרסום הממשלתית וממשרד האוצר וממשרד המשפטים.
אורי גבע: הצוות הוקם כדי לבחון איך להעביר את הפרסומים המנדטוריים מהעיתונות הכתובה לאינטרנט, ואם אכן יש סיבה לעשות כך.
אורי גבע: לפני שהתחלנו לעבוד קיבלנו כמה נתונים מעניינים דווקא ממרכז המחקר והמידע של הכנסת לגבי הירידה בשיעור החשיפה של העיתונים ועל סך ההוצאה של הפרסום בעיתונות.
אורי גבע: אני רק אגיד שהירידה בסך הכול בארבעת העיתונים הגדולים: "מעריב", "ידיעות", "הארץ" ו"גלובס" ירדה מ-65% ל-57% - יש לי נתונים מ-2002 עד 2008 כי אז בוצע הסקר – כשההוצאה על פרסום מנדטורי ב-2008 היתה 36 מיליון שקל מסך פרסום של כמעט מיליארד וחצי שקל פרסום בעיתונות.
אורי גבע: זאת אומרת, מבחינת הפגיעה הכלכלית בעיתונים אנחנו לא עשינו על זה עבודה ולכן אני לא רוצה להיכנס עד כמה נפגעים.
אורי גבע: אבל לפי הנתונים שהכנסת פרסמה, הפגיעה היא לא כל כך גבוהה.
קריאה: מה שאתה אומר זה היסטוריה.
אורי גבע: אני לא יודע כמה השתנה מאז, אבל כרגע זה מה שיש.
קריאה: דרמטית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה מנדטורי?
אורי גבע: פרסומים מנדטוריים זה פרסומים לפי חוק.
כרמל שאמה-הכהן: מבחינת החובה לפרסם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה המחיר?
עמי צדיק: 37 מתוך מה שהוא אמר.
כרמל שאמה-הכהן: 37 מתוך מיליארד.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, פחות מ-4%.
אורי גבע: קיבלנו את הנתונים ל-2008.
אורי גבע: אם הם משתנים, אני מתנצל.
אורי גבע: אני רוצה להציג את מה שעשינו כי יש פה גם תשובות לחברת הכנסת.
אורי גבע: השיטה שבה בחר הצוות לעבוד זה להחיל החלה גורפת של תיקון בחוק הפרשנות.
אורי גבע: בכל מקום שבו מצוין לפרסם בעיתונות יראו את החובה כאילו היא מולאה אם פורסם באינטרנט עם רשימת חריגים שחולקה לארבע קבוצות כדי לתת מענה לנושא שלא תהיה פגיעה באוכלוסיות שאין להן אוריינות מחשב או אוכלוסיות חלשות.
אורי גבע: אנחנו חילקנו את החריגים.
אורי גבע: החריג הראשון הוא חוקים ותקנות שלא יחול עליהם אותו תיקון של העברה לאינטרנט והם יישארו בעיתונים או כפי שנרשם באותו חוק.
אורי גבע: חלק עם הפניות, חלק עם החלטות של שר המשפטים, וחריגים נוספים קטנים שגם כך היו באותו זמן בתיקון חקיקה ולא רצינו להתעסק בהם בעבודת הצוות.
אורי גבע: משרד המשפטים עשה עבודה מאוד גדולה באותו זמן.
אורי גבע: הוא עשה סקירה של כל החוקים שיש בהם חובת פרסום ועבר חוק חוק ונימק בדיוק למה חוק כזה או אחר לא צריך לעבור ולהיות בפרסום באינטרנט.
אורי גבע: יש לנו רשימה של כמה עשרות חוקים.
אורי גבע: לדעתי, בערך 50 או 60 חוקים ותקנות שאנחנו משאירים בפרסום בעיתונות, וגם חלקם שעוברים לפרסום באינטרנט, כמו לדוגמה, נושא המכרזים.
אורי גבע: אמרנו שזה לא יהיה מיידי אלא תקופה שתיקבע בהסכמה.
אורי גבע: כרגע פה רשום לי שנה.
אורי גבע: לדעתי, אחרי זה אפילו הארכנו את זה לשנתיים של הפנייה.
אורי גבע: דווקא השקעה כספית גדולה יותר בהפניה לאינטרנט כדי להסביר לציבור שתוך תקופה מסוימת זה לא יפורסם יותר בעיתונים - זה בנוגע למכרזים.
אורי גבע: שוב, הרעיון הוא לתת את הפתרון לנושא של האוכלוסיות המוחלשות ולא לפגוע באנשים.
אורי גבע: אני רציתי להעיר בקשר לשפות כי חברת הכנסת אמרה מילה על זה.
אורי גבע: היום כאשר משרד ממשלתי או גוף ציבורי צריך לפרסם בשפה נוספת הוא עושה את זה לפי העניין.
אורי גבע: החוקים עצמם, אותה חובת פרסום לפי חוקים בדרך כלל לא אומרת לפרסם בשפות נוספות.
אורי גבע: דווקא אותו פרסום בא כיוזמה של משרדי ממשלה וגופים ציבוריים שכן נותנים לכך את הדעת.
אורי גבע: זאת אומרת, התיקון שאנחנו נעשה פה לא יפגע בזכותם ובהחלטה שלהם במסגרת סדרי עדיפויותיהם הפנימיים להקצות משאבים לפרסום בשפות כמו: ערבית, רוסית ואנגלית.
אורי גבע: לגבי נושא החשיפה – אני לא רוצה להתייחס לזה כי אין לי את הנתונים המדויקים.
אורי גבע: אבל בגדול הפרסום באינטרנט הוא אכן הולך וגדל לעומת פרסום בעיתון שהולך וקטן.
אורי גבע: זה גם מאפשר לנו לעשות את החשיפה לאורך זמן.
אורי גבע: בעיתון אתה יכול לפרסם כמה ימים, שבוע.
אורי גבע: לעומת זאת, אתה יכול לפרסם באינטרנט מודעה במשך שנה, ולפרסם הפניות בעיתון אחת לכמה זמן כמו שאמרנו.
אורי גבע: אני לא אכנס יותר לפרטים, אבל הצוות הזה העביר החלטת ממשלה.
אורי גבע: הממשלה הצביעה בעד ההחלטה להעביר את הפרסום מהעיתון לאינטרנט ביולי 2010 וגם עברה קריאה ראשונה בכנסת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם מישהו יכול לענות לי למה לא גם וגם?
אורי גבע: בסופו של דבר, הקצאה של מקורות לא יכולה להיות לכל הגופים האפשריים, זה מה שאמרתי בתחילת דבריי.
אורי גבע: אם אני רוצה להגיע ל-100% חשיפה אז אני עכשיו אפרסם בכל כלי תקשורת אפשרי, החל מרדיו, טלוויזיה, אינטרנט ועיתונות.
אורי גבע: אם ניקח דוגמה מעולם ביקורת המס, אם אני רוצה לעשות ביקורת על כל העסקים בישראל אני יכול להעסיק עכשיו עוד מיליון מפקחי מס הכנסה ואנחנו נגיע ל-100% ביקורת.
אורי גבע: אבל אני לא יכול, המשאבים שעומדים לרשותנו במדינה הזאת הם תמיד נמצאים במחסור כלשהו.
אורי גבע: כשאנחנו רוצים לדעת היכן אנחנו משקיעים את השקל השולי היעיל ביותר אנחנו צריכים לעשות את הבחירה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומיליארד שקל ברשות השידור, האם חשבתם על זה, למשל?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מיליארד שקל ברשות השידור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה היעילות שם?
אורי גבע: אני יכול לתת לך עוד הרבה נקודות שבהן אני ברמה האישית אולי לא מסכים להקצאה שלהן, אבל זה לא יהיה רלוונטי לדיון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מיליארד שקל, לא 80 מיליון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מיליארד שקל כמעט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה האוצר עושה את החישובים שלו שם?
אורי גבע: שיהיה ברור, בתיקון הזה ספציפית זה לא האוצר, זה ממשלה.
אורי גבע: הממשלה הצביעה פה בעד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יודעת שהאוצר זה משהו שהוא מחוץ לממשלה, זה מדינה בפני עצמה.
אורי גבע: לא מחוץ לממשלה.
אורי גבע: משרד המשפטים היה מעורב ומשרד ראש הממשלה היה מעורב ולשכת הפרסום היתה מעורבת בפן המקצועי.
אורי גבע: הבאנו את זה לקבינט והעלנו את זה.
אורי גבע: הגורמים יודעו מראש ובסופו של דבר הצביעו בעד ההחלטה הזאת מסיבה מסוימת.
אורי גבע: אם יש מקומות אחרים בהקצאה ממשלתית שאת רואה שהם לא ראויים, יכול להיות שאת צודקת.
אורי גבע: אני לא אומר שלא.
אורי גבע: אין לזה קשר לדיון שאנחנו עושים עכשיו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה אולי ריח של כאילו קצת להעניש את ה- - -
אורי גבע: ממש לא.
אורי גבע: אם את כבר רוצה להעלות את זה אני אדבר קודם על הנושא הכלכלי.
אורי גבע: אם הממשלה מעוניינת לתמוך בעיתונות הכתובה והיא אומרת: אנחנו חושבים שעיתונות כתובה זה דבר חשוב שיקרה, הם נמצאים בגירעונות אנחנו רוצים לתמוך בהם אז אין בעיה, שתקבל החלטה.
אורי גבע: היא יכולה לקבל החלטה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה, אתה צוחק עליי?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם נראה לך שמישהו במדינת ישראל יבוא ויגיד ותוך דקה לא תתחילו להגיד שהממשלה קנתה את התקשורת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה על מה אתם מדברים.
אורי גבע: ומה אנחנו עושים פה?
אורי גבע: אנחנו עושים את זה באופן עקיף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מציעה את זה עכשיו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אומרת שאם יש לנו התקדמות טכנולוגית אין שום סיבה לא לעשות את זה גם פה וגם פה.
אורי גבע: מה שאנחנו עושים פה במכרזים - אם אנחנו מקבלים החלטה להשאיר את הפרסום בעיתון בידיעה שיש לנו דרך יותר יעילה לעשות, אז זה אותו דבר.
אורי גבע: זה סובסידיה בצורה לעבוד עקום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסכימה איתך בתנאי אחד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אסכים איתך אם אנחנו עכשיו נלך וכדי לא לשפוך את התינוק עם המים נגיד שאנחנו בשלוש השנים הקרובות או בחמש השנים הקרובות נעשה פרסום משולב באינטרנט ובעיתון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תוך כדי נעשה בדיקה ונראה האם מתברר שהחשיפה לעיתונות היא אפסית מול החשיפה לאינטרנט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נציגי משרד האוצר יבואו לוועדת הכלכלה ויגידו שיש להם נתונים שמראים שאין פה חשיפה לחלוטין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רואה כרגע את המסמך של מרכז המחקר והמידע.
אורי גבע: כן, זה מה שיש לי.
אורי גבע: גם אני הסתמכתי על זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תראה מה כתוב פה: "קבוצת ידיעות אחרונות – שיעור חשיפה לעיתון – 36%.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נתח פרסום – 40%, נתח פרסום מנדטורי – 25%.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ".
אורי גבע: זה מתוך סך העיתונות.
אורי גבע: זאת אומרת, כשאת לוקחת את התקציבים שמוקצים לפרסום מנדטורי, מחלקת אותם, עושה את ההתפלגות בין העיתונים, זה הנתונים שאת מחזיקה כרגע.
אורי גבע: בוא נסתכל רק על המכרזים כרגע כי זה נתח מאוד גדול ובוא נגיד שהוא לא פונה בעיקרו לאוכלוסיות מוחלשות.
אורי גבע: יש לו אולי נתח מאוד קטנטן שאפשר לדון על זה.
אורי גבע: אבל בגדול היום בוא נודה באמת עסק שקם גם אם הוא עסק זעיר, גם אם הוא עוסק מורשה שמחזורו קטן, יש לו חיבור לאינטרנט.
אורי גבע: נכנסים לאתר של מינהל הרכש, יש שם אופציה דרך RSS לקבל לפי פילוח בדיוק את המכרז שאתה רוצה לקבל.
אורי גבע: RSS זה אומר שאתה נרשם לסוג של ניוזלטר ואתה מקבל לפי פילוח שאתה מבקש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז בואו נחסל את התקשורת הכתובה בכלל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה צריך?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרי כל שנייה אנחנו רואים YNET או WALLA.
אורי גבע: אני לא מחסל.
אורי גבע: מתוך נתח פרסום ב-2008 מיליארד וחצי אני עם 30 מיליון.
אורי גבע: איך אני מחסל?
אורי גבע: שוב, אני לא אומר שהנתונים שלי הם 100% נתונים כי הם מ-2008.
אורי גבע: לדעתי, מרכז המחקר והמידע פרסם את מחקרו ב-2009.
אורי גבע: מה שאני אומר הוא שאנחנו לא מחסלים פה את העיתונות הכתובה.
אורי גבע: גם אם כן, מציעים לתת איזשהו סוג של סובסידיה לעיתונות הכתובה.
אורי גבע: לעשות את זה דרך פרסום זה לא נכון ברמה הארגונית.
אורי גבע: זו שיטה עקומה להביא לתוצאה שיכול להיות שהיא ראויה.
אורי גבע: אני לא פוסל את מה שאת אומרת, אבל - - -
עמי צדיק: לגבי הדברים שאמר נציג האוצר - אכן, מדובר בערך באחוז מסך הפרסום לעיתונות.
עמי צדיק: כלומר, הפרסום המנדטורי גם הציבורי וגם הפרטי לפי בדיקה שעשינו על סמך נתוני "יפעת" הוא בערך אחוז מסך הפרסום מהעיתונות מאותה שנה.
עמי צדיק: אבל בכלכלה צריך להסתכל על הנתון השולי על ה-marginal.
עמי צדיק: האחוז הזה הוא משמעותי.
עמי צדיק: למרות שזה נשמע מעט זה משמעותי מאוד, בעיקר כשיש נתונים בישראל שמתקשים לשרוד ועל אחד מהם שיש הערת עסק חי כבר הרבה שנים.
עמי צדיק: המשמעות היא כושר ההישרדות של העיתונים שזה גם אינטרס ציבורי.
עמי צדיק: כמובן שאנחנו בממ"מ אין לנו דעה לא לכאן ולא לכאן, אנחנו רק אומרים שבאמת יש פה סבסוד סמוי כמו שאמר נציג האוצר.
עמי צדיק: זה באמת נכון, זה מתגלה כאן עכשיו.
עמי צדיק: הפרסום כמו שהוא נעשה עכשיו הוא לא אפקטיבי והרבה אנשים בכלל לא רואים אותו.
עמי צדיק: אבל מצד שני, הוא קיים.
עמי צדיק: זה דבר שקיים.
עמי צדיק: לכן, אנחנו מייעצים שכשה
עמי צדיק: כנסת דנה בביטול הסבסוד הסמוי הזה צריך לחשוב על דרכים אחרות איך אנחנו גורמים למצב שכלי התקשורת ימשיכו לשרוד.
עמי צדיק: זה גם אינטרס ציבורי.
אורי גבע: לא פסלתי את הדיון הזה.
כרמל שאמה-הכהן: גדי מרגלית, מנהל לשכת הפרסום הממשלתית.
גדי מרגלית: צהרים טובים, אני שמעתי קשב רב פה את כל הדעות וההערות.
גדי מרגלית: יש לי פה כמה תיקונים מבחינת מספרים.
גדי מרגלית: ציינה פה עוזרת השר 80 מיליון שקלים לפ"מ.
גדי מרגלית: אני אתן את הנתונים פה כדי שנבין במה מדובר, נתונים עכשוויים.
כרמל שאמה-הכהן: על איזה מודעות אתם אחראים?
גדי מרגלית: אנחנו אחראים על כל המודעות שצוינו פה.
כרמל שאמה-הכהן: תכנון ובנייה זה גם אתם?
גדי מרגלית: תכנון ובנייה, ותיכף אני אתן סייג לזה.
גדי מרגלית: אני אסביר.
גדי מרגלית: אנחנו אחראים על מודעות מכרזים, על מודעות חוקי תכנון ובנייה, צוואות, ירושות, כונסי נכסים, אפוטרופוס כללי – פחות או יותר כל הספקטרום שאתה, אדוני היושב-ראש, ציינת בתחילת דבריך.
גדי מרגלית: כדי לסבר את האוזן, בשנת 2010 הלפ"מ העבירו 22 מיליון שקלים בסוג הזה של מודעות, לא 80 מיליון שקלים.
גדי מרגלית: אני לא יודע מאיפה המספר הזה.
קריאה: מצוץ מהאצבע.
גדי מרגלית: אני לא נותן פרשנות לדברים, אני נותן את המספרים.
גדי מרגלית: בשנת 2011 עלה המספר הזה ל-26 מיליון שקלים.
גדי מרגלית: אנחנו מדברים עכשיו על מחצית 2012, אנחנו כרגע ב-9 מיליון 780 אלף שקלים.
גדי מרגלית: זה מבטא סדר גודל של 19 מיליון שקלים.
גדי מרגלית: קודם כל, אנחנו מדברים במגמת קיטון של ההוצאה משתי סיבות.
גדי מרגלית: קודם כל, חלק מהדברים באמת מועברים לאינטרנט בצורה כזאת או אחרת.
גדי מרגלית: בשנים האחרונות פותחו אתרים גם פרטיים וגם ביוזמת ממשלת ישראל.
גדי מרגלית: בנוסף לכול, כולם יודעים כי מחירי המדיה צנחו בחמש השנים האחרונות מעל 30%.
גדי מרגלית: הנתונים הם שמרניים בצניחת מחירי המדיה.
גדי מרגלית: אלו המספרים באשר למה שציינת.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להבין שוב.
כרמל שאמה-הכהן: אני צריך הקלה על בנייה אצלי בבית.
כרמל שאמה-הכהן: מחייבים אותי בפרסום מודעה.
כרמל שאמה-הכהן: האם זה דרכם?
גדי מרגלית: לא.
גדי מרגלית: הנתונים שלנו לא כוללים נתונים של רשויות מקומיות, פרסומים של רשויות מקומיות, לא כוללים פרסומים של חברת חשמל, של אוניברסיטאות ועוד כהנה ועוד כהנה שלא עוברים דרך לשכת הפרסום הממשלתית.
גדי מרגלית: גם אם אנחנו מדברים על זה אז אנחנו מדברים על 50 עד 60 מיליון שקלים.
כרמל שאמה-הכהן: בטח לא כונסי נכסים.
גדי מרגלית: בעיקרון, רוב כונסי נכסים עובר דרכנו.
גדי מרגלית: לא בשוק הפרטי, אני אומר.
כרמל שאמה-הכהן: אני מדבר על השוק הפרטי.
גדי מרגלית: שוק הפרטי מפורסם ב- - -.
גדי מרגלית: אגב, לא עלה פה עניין נוסף זה הנושא של השימוש בעיתונות מקומית במדינת ישראל לעניינים מקומיים.
גדי מרגלית: אין שום חפיפה בין אינטרנט ועיתונות מקומית.
גדי מרגלית: זאת אומרת, יש.
גדי מרגלית: אתה יכול לעשות חיפושים וכל הדברים האלה, אבל יש שימוש נרחב – לא אנחנו, חלק מזה זה אנחנו – בעיתונות מקומית במדינת ישראל שזה תת-סעיף בעניין הזה.
גדי מרגלית: מה שקורה הוא שאנחנו מנהלים משא-ומתן עם עצמנו משום שבתהליך של עוד ארבע שנים מהיום, צודקת חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, יש תהליך שנקרא dissolve.
גדי מרגלית: יש מה שנקרא שמש אחת שוקעת ושמש אחת עולה.
גדי מרגלית: למה אני מתכוון?
גדי מרגלית: אני מתכוון לזה שהמספרים פה מראים על ירידה.
גדי מרגלית: אנחנו לא מדברים על המספרים שהיו לפני חמש ושש שנים.
גדי מרגלית: ציינתי פה מספרים רק בשלוש השנים האחרונות ואנחנו רואים את המגמה.
גדי מרגלית: לשכת הפרסום הממשלתית עושה עבודה כבדה מאוד עם מינהל הרכש הממשלתי.
גדי מרגלית: הם נמצאים עכשיו בפיתוח אתר.
גדי מרגלית: אנחנו מנסים לעשות עכשיו כל מיני תהליכים כדי שאנחנו נדבר באותה שפה ונוסיף עוד מודולים לאתר הזה.
גדי מרגלית: הרעיון הוא שאחר כך להנגיש האתרים של כל מה שקשור דרך gov.co.il, ואנחנו מדברים פה על הנגשה.
גדי מרגלית: העסק הזה לא ברור.
גדי מרגלית: בזמן שאנחנו מדברים יש תקלות.
גדי מרגלית: גם אצלנו באתר הפרסום של הלפ"מ יש תקלות טכניות מכל מיני סיבות.
גדי מרגלית: אתה כפוף לכל מיני תקלות טכניות שאתה צריך לקחת בחשבון.
גדי מרגלית: אנחנו פה מדברים על תהליכים, והזכירו פה אנשי האוצר ובצדק.
גדי מרגלית: זה תהליך שייקח להערכתי שלוש שנים.
גדי מרגלית: כמו שאמרתי, אנחנו עושים עכשיו עבודה עם מינהל הרכש הממשלתי.