GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זיו מאור: אם צריך להכניס לתוך המנגנון הזה איזשהו תת מנגנון שיאפשר מיון של גובה האגרה על בסיס סוג הרכב, כפי שמופיע במשרד הרישוי, לעניין גביית המס לגבי סוג הרכב זה יגביר עוד יותר את הפרוגרסיביות של המס ואת החלוקה שלו על האוכלוסייה.
זיו מאור: נקודה שלא נפתרת באמצעות ראש הוועדה היא שישנם ציבורים שלא מחזיקים טלוויזיה בבית, אבל ציבורית הם נהנים מהשירותים של רשות השידור.
זיו מאור: אני לא צורך את שידורי "קול ישראל" בערבית, אבל אני משלם בשמחה את האגרה שמממנת מכיוון שזה שירות שניתן לי הגם שאני לא צורך אותו באופן ישיר.
זיו מאור: ציבורים שלא מחזיקים טלוויזיה בבית נהנים משירותים שונים שרשות השידור מספקת, כפי שמוגדר בחוק רשות השידור, ולכן עקרון הזיקה - -
קריאה: רדיו.
זיו מאור: רדיו וטלוויזיה.
זיו מאור: לכן הזיקה שנקבעה גם בחוק ועוגנה על-ידי בג"ץ – צריך לדון בנושא הזה מחדש.
זיו מאור: השירות הוא שירות ציבורי שניתן לכל עם ישראל בין אם הוא צורך אותו באופן ישיר ובין אם לא.
זיו מאור: לכן אם נעביר את גביית האגרה, עם כל הצער שבדבר, אך ורק לרדיו הנושא הזה ייפתר.
זיו מאור: תודה.
דני זקן: אני יושב ראש אגודת העיתונאים.
דני זקן: לעניין האגרה – אותה הפחתה שדובר עליה ב-2004 שהיא בעצם החטא הקדמון שגרם לכל המשבר ברשות השידור ולכל סיפור הצורך ברפורמה, ההמשכיות שלה היא בעייתית.
דני זקן: להזכיר לכם שבישיבות הוועדה הזאת דובר על כך שראש הממשלה יקפיא את העניין, ולא בכדי הם לא הסכימו אז להתחייב, והנה, עכשיו אנחנו רואים שהם באמת התחרטו מהעניין הזה כי זה הובטח.
דני זקן: נאמר במפורש שתוקפא הפחתה של חמשת האחוזים.
דני זקן: אז הביאו את הצד השני, את אגרת הרדיו, וזה בסדר גמור, זה פחות או יותר מכסה אחד על השני, וזה חשוב מאוד כי אם כבר אז לבטל לגמרי את ההקפאה ולא להפחית לשלושה אחוזים כי זה בכל מקרה ישאיר את הבור התקציבי.
דני זקן: בסוף זה כסף, זה השקלים שיישארו בקופת רשות השידור שגם היום מתקשה עם האכילה של הרפורמה והמימון שלה.
דני זקן: עדיין לא בטוחים איך יצליחו לממן את הכול במה שיש, אז עוד להפחית ממנה עוד זה נשמע הרבה יותר מגוחך.
דני זקן: אותו דבר לגבי ההצעה של שי חרמש שיכול להיות שיש בה משהו, אבל לבוא ולחתוך עוד כמה עשרות מיליוני שקלים מתקציב רשות השידור – אז למה עשיתם את כל הרפורמה?
דני זקן: זה לא יקרה.
דני זקן: באופן כללי בנוגע לסיפור של ההתמשכות והדברים של הדיונים – ככה הדיון מתנהל פה על מי מנוחות.
דני זקן: איך אמר אמיר קודם?
דני זקן: יהיו עוד כמה חודשים, והרשות תמשיך לפעול, ועוד כמה חודשים נגיע למושב חורף - -
אמיר ברקן: לא אמרתי שזה מה שהממשלה רוצה.
קריאה: הוא אמר הפוך.
אמיר ברקן: לא אמרתי את זה.
דני זקן: אני אומר את זה בצורה של הסברה.
נחמן שי: להפך, הוא רוצה לעשות את זה מהר.
דני זקן: אני אומר את זה בצורה של אזהרה: זה לא יקרה.
דני זקן: הרשות כבר היום מקרטעת בארבעה פנצ'רים על שלושת הגלגלים שאין לה.
דני זקן: הדברים משותקים.
דני זקן: למשל "הכול דיבורים" – תוכנית דגל שהייתה אמורה להמשיך ולהיות תכנית דגל מקרטעת כי מי שאמורים לנסות ולהביא "כוכבים" לא יכולים לקבל חוזה בגלל כל ההתמשכות של ענייני הרפורמה.
דני זקן: לכן ממשיכים באיזושהי צורה, והורגים את התוכנית.
דני זקן: כל יום מגיש אחר, מחפשים בנרות את מי להביא, ואותו סיפור, פחות או יותר, עם הבת, שמישהו יבוא – מחפשים במסדרון מי פנוי באותו רגע ומכניסים אותו להגיש תכנית.
דני זקן: הצד השני שעליו אני אמון לא פחות זה, כמובן, העניין של העובדים.
דני זקן: השטח בוער.
דני זקן: אנחנו התחלנו לפני כשלושה שבועות בעיצומים ברדיו.
דני זקן: במידה מסוימת עשינו אותם באופן מתון כדי להשתדל לא לפגוע, ניסינו לא לבוא ולגרום לזה שעוד יותר ישנאו את רשות השידור.
דני זקן: אבל בסופו של דבר אי אפשר יהיה להימנע מלעשות פגיעה רצינית יותר, כי העובדים נמצאים במצב של כבר כמה שנים: הקפאת דרגות, הקפאת תקנים, אי קבלה של פיצויי שחיקה במגזר הציבורי – בכל חודש.
דני זקן: מכיוון שההסכמים לא נכנסים לתוקף אז אנחנו עדיין מקבלים את אותה הפרשה לפנסיה מגוחכת שגורמת לזה שאנשים יוצאים היום לפנסיה של 3,000 שקלים.
דני זקן: חברים, עם 3,000 שקלים יוצאים היום אנשים בגיל 67 שעבדו 40 שנה ברשות השידור – רק שתדעו את המספרים.
דני זקן: אנחנו, כאמור, עדיין באיזושהי צורה של התמתנות, של שיבושים מסוימים.
דני זקן: אם לא תצא בשורה בימים הקרובים, בשבועות הקרובים – זה יחריף הרבה יותר, זה יפגע גם בכל הרשתות והתחנות של "קול ישראל" ושל ערוץ 1 והטלוויזיה בערבית, כולל דברים גדולים שעומדים לקרות בקרוב.
מיכל רפאלי כדורי: אני מ"יס".
מיכל רפאלי כדורי: הנושא של העברת הרשימות על-ידי חברות הכבלים והלוויין עלה כבר בדיונים קודמים בוועדה.
מיכל רפאלי כדורי: אנחנו כמובן התנגדנו; לדעתנו, יש פגיעה בלתי מוצדקת בהגנת הפרטיות של המנויים שלנו.
מיכל רפאלי כדורי: מנוי שהתחבר אלינו חתם על הסכם המינוי, וההסכם במפורש הגדיר מה הוא מוכן שנעשה עם פרטיו ומה לא.
מיכל רפאלי כדורי: אנחנו בוודאי לא יכולים לעשות את זה למנויים קיימים.
מיכל רפאלי כדורי: אם יעבור החוק אנחנו נחשוב שאולי צריך להתקין את זה רק למנויים חדשים, אבל הדבר החשוב יותר שאני רוצה להגיד: אנחנו, חברות הכבלים והלוויין, אנחנו היום בסביבות 70% מהשוק; 30% מהציבור לא נמצא אצלנו.
מיכל רפאלי כדורי: ה-DTT הוא גורם משדר.
מיכל רפאלי כדורי: הרבה מאוד בתי אב קולטים את רשות השידור באמצעות ה-DTT; אורנג' וסלקום, חברות הסלולר, הופכות להיות בקרוב, על-פי טענתן, בעידוד מאוד מסיבי של משרד התקשורת ושל שר התקשורת, גופים משדרים, טלוויזיה רב ערוצית.
מיכל רפאלי כדורי: גם הם צריכים להיות מוזמנים לדיונים האלה.
מיכל רפאלי כדורי: לדעתי, הדבר החשוב הוא שהרבה מאוד אנשים צופים היום בשידורי רשות השידור כמו בשידורים אחרים, דרך האינטרנט.
מיכל רפאלי כדורי: לא מחזיקים בהכרח מקלט טלוויזיה.
מיכל רפאלי כדורי: גם את זה הוועדה צריכה לפתור.
ברוך אסקרוב: תודה לך, מיכל, שהקדמת כי זה באמת חלק מהעניין.
ברוך אסקרוב: אני חושב שיש כשל לוגי.
ברוך אסקרוב: הרי כל העניין של האגרה – ולכן זאת אגרה ולא תשלום על צריכת מוצר – זה לא רלוונטי לצריכת המוצר ולשימוש במוצר.
ברוך אסקרוב: לכן חיפוש כל טכניקות הגבייה שעד יחוקקו הן כבר מתיישנות, מפספס את עיקר העיקרים: הרי כל הכסף הזה הוא לטובת הייצור של התכנים.
ברוך אסקרוב: מכיוון שרשות השידור היא רשות ציבורית, והיא עושה שליחות לאומית בעניין הזה זה צריך להיות מתוקצב על-ידי ועדה ציבורית מאוזנת שהכנסת בה, האוצר בה, רשות השידור בה, אנשים חיצוניים בה.
ברוך אסקרוב: כמו שקובעים את שכר השופטים או דברים שכאלה, יקבעו את התקציב של רשות השידור שעושה את השליחות הלאומית.
ברוך אסקרוב: לא רוצים – רוצים להקטין, לא רוצים שהיא תעשה את השליחות – יחליטו כך.
ברוך אסקרוב: אבל הרי פה יש איזה בלוף שאנחנו יושבים ועדים לו עכשיו.
ברוך אסקרוב: הרי ממילא האגרה לא נותנת שום עצמאות – זה היה הרעיון המקורי – כי לא רשות קובעת את האגרה, האוצר קובע.
ברוך אסקרוב: בפועל הממשלה קובעת.
ברוך אסקרוב: אז כל המשחק הזה הוא משחק מיותר, ומבחינה טכנית הוא גם ממש לא לעניין.
ברוך אסקרוב: בהמשך לדברים של דני, יושב ראש אגודת העיתונאים – אני ראש ועד עיתונאי "קול ישראל" בתל-אביב, הרדיו שכולם משבחים את עבודתו.
ברוך אסקרוב: העובדים שלו ממורמרים.
ברוך אסקרוב: העובדים נמצאים, למעשה, בהלנת שכר שנה וחצי.
ברוך אסקרוב: כן רפורמה, לא רפורמה – 5% ועוד 7% שהושתו על המשק הציבורי לא שולמו.
ברוך אסקרוב: אנחנו כבר צריכים לקבל בכלל פיצויי שחיקה על אי תשלום פיצויי השחיקה.
ברוך אסקרוב: זה בכלל לא לשיקול דעת, וזה לא משולם, וזאת הלנת שכר.
ברוך אסקרוב: מדברים – יש לנו, אין לנו, זאת תוספת.
ברוך אסקרוב: איך אפשר?
ברוך אסקרוב: הזכיר דני את הפנסיה העלובה שחברתי לחדר משתחררת בעוד שבועות ספורים עם הפנסיה הזאת.
ברוך אסקרוב: מבוהלת, אני פוגש אותה כל יום – מבוהלת.
ברוך אסקרוב: עם זה היא צריכה לחזק את הילד שלה ואת הילדה שלה שיוצאים אחר כך לדרך.
ברוך אסקרוב: הם צריכים לחזק אותה בעצם.
ברוך אסקרוב: בנוסף לזה היא לא מקבלת את ה-5%, ואת ה-7% וזה מונצח לפנסיה לדיראון עולם.
ברוך אסקרוב: אנחנו יודעים מה המקורות שלנו.
ברוך אסקרוב: ביהדות אומרים על מעביד שמלין את שכר העובד שלו.
ברוך אסקרוב: מבחינה זו כולם מעבידים פה.
ברוך אסקרוב: הדבר הזה עובר ככה סתם.
ברוך אסקרוב: העובדה שאנחנו שתקנו שנה וחצי כי כל נושא שהעלינו – דרגות – אמרו, זה ברפורמה; 7%-5% - זה ברפורמה.
ברוך אסקרוב: כל דבר ברפורמה.
ברוך אסקרוב: אני אומר לכם את זה לא כי זה תכנון קרב, אלא זאת תהיה הדינמיקה של ההתפוצצויות.
ברוך אסקרוב: פשוט פיצוץ אחרי פיצוץ.
ברוך אסקרוב: יגמרו את ה-7%-5% - יעלה נושא הדרגות; יגמרו את הדרגות, הנושא הכואב האחר יעלה.
ברוך אסקרוב: זאת גדולתה של הרפורמה שחיבקה את הכול.
ברוך אסקרוב: תדעו לכם, אם לא תהיה רפורמה, כולל המימון שלה, כמובן, תהיה סדרה של פיצוצים שאחד מהם בסוף יצליח לחסל את רשות השידור למרות שאיש לא כיוון לכך.
נחמן שי: יש לנו מספיק אירועים חברתיים בימים האלה.
נחמן שי: לא הייתי רוצה שגם רשות השידור תיכנס - -
כרמל שאמה-הכהן: יושב ראש הרשות, בבקשה.
אמיר גילת: אני רוצה לקשור בין נושא האגרה לבין נושא הרפורמה.
אמיר גילת: ראשית, אני מזכיר שחוק רשות השידור קובע שכל מי ברשותו מקלט טלוויזיה חייב לשלם אגרה.
אמיר גילת: החוק הוא מ-1965, חתום על-ידי ישראל גלילי.
אמיר גילת: חלו מאז כמה שינויים, ולכן אנחנו סבורים שצריך להסתכל על כל הנושא של גביית האגרה בראיה כוללנית יותר, לקחת בחשבון את השינויים הטכנולוגיים שחלו.
אמיר גילת: היו כל מכשיר סלולר הוא מכשיר שאפשר לצפות בו בשידור הציבורי, כל טבלט, וכמובן, מחשב אישי וכולי.
אמיר גילת: מה גם שהרשות הולכת להיכנס לנושא המדיה הדיגיטלית ולתת יותר שידורים שם.
אמיר גילת: כך שזה גם פותר את זה מבחינה משפטית.
אבנר עורקבי: אז גם לשם אתה רוצה להיכנס?
אמיר גילת: לכן אני אומר שהגישה צריכה להיות שכל בית אב צריך לשלם אגרת רשות שידור מכיוון שכל בית אב, יש לו פוטנציאל לצרוך את שידורי השידור הציבורי, ולכן צריך להסתכל על זה ככה.
אמיר גילת: לתוך זה נכנסת הצעת החוק של שי חרמש שכמובן היא הגיונית לכשעצמה, אבל אם היא באה רק כנדבך אחד ולא כחלק מראייה כוללת אז היא פוגעת קשות ברשות השידור, והסברתי את זה לחבר הכנסת חרמש.
אמיר גילת: הוא היה בחו"ל עד השעות האחרונות, ואני מקווה שבשבוע הקרוב נתאם איתו ונסביר לו עוד יותר.
אמיר גילת: הוא מודע לכך, והוא אמר שאין לו שום כוונה לפגוע ברשות השידור.
אמיר גילת: לכן ההצעה הזאת היא נכונה כשלעצמה ועושה שכל, אבל צריך לראות אותה במסגרת כוללת, ולכן לחשוב על שינוי דרמטי בכל מנגנון הגבייה ובכל מנגנון החיוב.
אמיר גילת: לתוך זה נכנס הנושא של הרפורמה.
אמיר גילת: אנחנו בישורת האחרונה של חתימת ההסכמים.
אמיר גילת: הבסיס שלנו הוא מתווה הרפורמה שנחתם לפני חודשיים-שלושה.
אמיר גילת: אנחנו מנסים לחזור ולהחזיר את כולם, כולל את האוצר, למתווה הרפורמה כדי לא לסטות ממנו ושכולנו נכבד אותו כמו שהוא נחתם.
אמיר גילת: אבל יחד עם זאת אנחנו כבר בחודש יולי; המוסדות הנחו את ההנהלה להגיש לנו שני תרחישים של תקציב אחד – תקציב של "יש רפורמה" – וכולנו מקווים שזה התקציב שיאושר – והתרחיש השני הוא התרחיש של "אין רפורמה".
אמיר גילת: אנחנו הגענו לצומת ההכרעה.
אמיר גילת: כלומר אנחנו בחודש יולי 2012, אי אפשר למשוך את זה יותר, ובשבועות הקרובים נצטרך לקבל הכרעה איזה תקציב אנחנו מאשרים – האם את תקציב הרפורמה, האם את תקציב ה"אין רפורמה".
אמיר גילת: התקציב של ה"אין רפורמה" הוא בעל השלכות דרמטיות לשידור הציבורי ולהמשך קיומה של רשות השידור, ודאי במתכונת הנוכחית.
אמיר גילת: לכן צריך לעשות את כל המאמצים כדי לסגור את נושא הרפורמה בשעות ובימים הקרובים.
כרמל שאמה-הכהן: מה נשאר כדי לסגור?
אמיר גילת: כמה פערים קטנים בכל מיני הסכמים.
קריאה: פערים גדולים.
אמיר גילת: פערים קטנים בנושאים אחדים ופער גדול - -
כרמל שאמה-הכהן: בין מי למי הפערים?
אמיר גילת: בינינו לבין החשכ"ל בעיקר, בכל הקשור לנדל"ן.
אמיר גילת: התנאי המתלה לרפורמה הוא איזון תקציבי לרשות השידור.
אמיר גילת: במצב כמו שהוא היום התנאי הזה לא מקוים – אין איזון תקציבי לרשות השידור, ובוודאי לא במסגרת של אגרה, וודאי לא עם הצעת החוק של שי חרמש, אם אין לה פתרונות אחרים.
אמיר גילת: לכן אני אומר שוב, אם אנחנו מסתכלים על הקשר בין האגרה לבין הרפורמה הנושא הוא קריטי.
אמיר גילת: גם ככה הרפורמה יוצאת לדרך עם חששות לא מעטים, אבל כולנו רוצים אותה, אבל חייבים לדאוג לאיזון הכספי של רשות השידור כי בלי זה אנחנו נכנסים לרפורמה נכה עוד לפני שהיא נולדה, ואין לנו שום כוונה לצאת לדרך עם רפורמה נכה.
כרמל שאמה-הכהן: על איזה פערים מדובר עם החשכ"ל?
אמיר ברקן: אני רוצה להבהיר פה משהו:
אמיר ברקן: אנחנו נמצאים עכשיו ב"זמן פציעות" - -
נחמן שי: זמן פציעות במשרד ראש הממשלה - -
אמיר ברקן: לא, בעניין רשות השידור.
אמיר ברקן: בעצם כולנו מחכים להכרעות בכנסת שיסגרו את המימון.
נחמן שי: למה בכנסת?
אמיר ברקן: יש פה עכשיו ההמלצות של ועדת החלופות.
נחמן שי: זאת?
אמיר ברקן: כן.
נחמן שי: זה משפיע על הרפורמה?
אמיר ברקן: זה המימון.
אמיר ברקן: בלי הדבר הזה לא ייחתם הסכם מימון.
כרמל שאמה-הכהן: בלי מה?
אמיר ברקן: בלי הדבר הזה לא ייחתם הסכם.
כרמל שאמה-הכהן: בלי ההמלצות של הוועדה?
נחמן שי: פעם ראשונה אני שומע.
נחמן שי: אתמול היינו בדיון אחר ושמענו שמשרד האוצר שם הרים של מכשולים.
אתי בנדלר: אני לא מבינה, מר ברקן, אתה מאיים שאם הכנסת לא תאשר את ההצעה שלכם אז לא תהיה רפורמה?
כרמל שאמה-הכהן: הוא מסביר, הוא לא מאיים.
אמיר ברקן: אני לא מאיים.
אתי בנדלר: זה לא איום, אתה אומר, וזאת המסקנה – שאם הכנסת לא תאשר את המתווה שאתם מציעים לגבי אגרה אז לא תהיה רפורמה?
לאה ורון: וגם בדרך שאתם מציעים?
נחמן שי: הלוואי שהיינו מאשרים, והייתי אומר - -
כרמל שאמה-הכהן: תנו לו לדבר, חברים.
כרמל שאמה-הכהן: לא הבנתי עכשיו מה הוא אמר.
אמיר ברקן: את המילה "מאיים" אני מבקש להוריד.
אמיר ברקן: אני לא איימתי, ואני לא עוסק באיומים.
אמיר ברקן: אני מסביר.
כרמל שאמה-הכהן: במה תלויה הרפורמה?
כרמל שאמה-הכהן: דבר באופן ברור.
אמיר ברקן: הרפורמה תלויה בסגירת הסכם מימון.
אמיר ברקן: במשרד ראש הממשלה אנחנו קשובים מאוד למה ששמענו מהכנסת.
אמיר ברקן: שמענו שאף על פי שהכנסת נתנה סמכות לשר הממונה לסגור את עניין המימון דרך הקפאת אגרת הטלוויזיה, היא אמרה לנו בעצם, אל תשתמשו בסמכות הזאת.
אמיר ברקן: היא אמרה לנו, תעשו ועדה ותביאו לנו את ההמלצות כי אם הכנסת הייתה רוצה שנשתמש בסמכות הזאת היא לא הייתה – אנחנו מאוד קשובים לדבר הזה.
אמיר ברקן: הקמנו ועדה לפי מה שהכנסת ביקשה.
נחמן שי: כנסת זה מוסד גדול.
אמיר ברקן: בסוף זה עבר קריאה שלישית בכנסת, אז אני מדבר על כנסת.
אמיר ברקן: יש המלצות של ועדה שאמורות לסגור את הסכם המימון.
אמיר ברקן: לא ייחתם הסכם מימון – לא בגלל שאני מאיים – אם אין כסף.
כרמל שאמה-הכהן: איזה המלצות צריכות להיות מעוגנות בכנסת, לא הבנתי.
כרמל שאמה-הכהן: החוק של כבל?
אמיר ברקן: הסברתי שהחוק של כבל אמור לפתור את העניין בטווח הארוך.
כרמל שאמה-הכהן: אז מה מחויב מיידית?
אמיר ברקן: לטווח הביניים אנחנו צריכים את 9 השקלים בסכום הנוסף כדי שלא נפעיל את הסמכות או שתיקחו מאתנו את הסמכות לשיקולכם, שלא להמשיך את ההקפאה באגרה.
אמיר ברקן: מהרגע שהדבר הזה עובד אנחנו חותמים על הסכם המימון.
אמיר ברקן: כרגע מכיוון שאין לי המקורות אז כל אחד מנסה לשפר עמדות.
אמיר ברקן: אני מתחייב בשם משרד ראש הממשלה שברגע שיש לנו מקורות לדבר הזה הסכם המימון ייחתם.
אמיר ברקן: נקודה.
נחמן שי: אני אגיד לך איך בדיוק זה נשמע: זה נשמע שאתה אומר לציבור – אתם רוצים רפורמה ברשות השידור?
נחמן שי: תשלמו – זה מה שאתה אומר.
נחמן שי: אולי זה לא בדיוק - -
אמיר ברקן: אני אומר להם, תשלמו פחות.
נחמן שי: אתם משלמים עבור הרפורמה.
נחמן שי: אתם תשלמו עכשיו יותר על הרדיו במכונית כדי לממן את הרפורמה.
נחמן שי: זה מה ששמעתי במו אוזניי.
נחמן שי: זה לא נכון מצדכם.
נחמן שי: לא שילמנו יותר בשביל הרפורמה בבזק - -
כרמל שאמה-הכהן: ב-2013 האגרה מופחתת?
אמיר ברקן: היא מופחתת ב-13, היא מופחתת ב-14, היא מופחתת ב-15, היא מופחתת ב-16- -
נחמן שי: אז תילחם בהורדה.
אמיר ברקן: - - ב-17 וב-18.
כרמל שאמה-הכהן: כמה ההפחתה בשקלים ב-13?
כרמל שאמה-הכהן: זה יוצא 20 שקלים?
קריאה: 18 שקלים.
אמיר ברקן: אנחנו מפחיתים 18, ומעלים 9 שקלים.
כרמל שאמה-הכהן: אז בשורה התחתונה – 9 שקלים.
אמיר ברקן: אזרח שיש לו רכב אחד וטלוויזיה – ישלם פחות.
נחמן שי: - - - זה הטריק.
לאה ורון: זה הטריק המורכב כל כך שהציבור לא יכול להבין אותו.
נחמן שי: הוא לא יבין.
נחמן שי: תקשיב למה שאני אומר לך – כדי להוציא רפורמה ברשות השידור שיש דעות חלוקות בציבור לגביה – יש כאלה שלא אוהבים את הרעיון של האגרה בכלל – אנחנו נצטרך לשלם עכשיו כדי להוציא את הרפורמה לפועל.
נחמן שי: ככה זה התקבל.
נחמן שי: לעומת זאת אם אתה מקטין את ההקטנה, שזה כסף שעוד לא נכנס לכיסי אז אני עוד לא הוצאתי אותו – כאן אתה מקבל כסף ממני בעין, אני נותן לך יותר; כאן אתה עוד לא החזרת לי את מה שלא שילמתי.
נחמן שי: זאת דרך אחרת הרבה יותר הגיונית.
נחמן שי: תבין, הרבה יותר הגיונית.
נחמן שי: וזה לא פוסל את הרפורמה, וזה לא פוסל את הצורך שלהם לקבל את הכסף.
נחמן שי: נכון, בחוק היום כתוב, או להקפיא וכולי.
נחמן שי: בואו נעשה תיקון שמקטינים את ההקטנה.
נחמן שי: זה נשמע לי כל כך הגיוני, ולזה יהיה אפשר לגייס הבנה בכנסת.
נחמן שי: כך אני מבין את זה, בטח בקואליציה של 94 חברי כנסת.
אמיר ברקן: ההקטנה של ההפחתה לא פותרת את הבעיה כי עדיין נשאר לך בור תקציבי שלא יהיה לו מימון.
אמיר ברקן: היום זה מאוזן – אתה מוריד את הטלוויזיה ב-18 ומעלה את הרדיו ב-9 שקלים - -
נחמן שי: כי זה כסף שעוד לא ניתן, זה כסף שאתה מתחיל לקבל מחר בבוקר, זה מה שאתה אומר.
אמיר ברקן: אנחנו מתחילים ב-2013, ואתה מגיע לאיזון.
אמיר ברקן: בסוף אם נפחית את מה שאתה אומר, ובמקום 5%, אני אגיד 3% אז עדיין יהיה לך פער של שני אחוזים.
אמיר ברקן: מי יממן אותם?
לאה ורון: יש פה נציגים של משרד התחבורה?
כרמל שאמה-הכהן: חברת הוט, בבקשה.
יורם מוקדי: אנחנו בעד שידור ציבורי, ובאופן אישי אני מאוד מקווה שיהיה שידור ציבורי כמה שיותר עצמאי וחזק.
יורם מוקדי: פה יש לך שותף לתפיסת העולם של יושב ראש רשות השידור שבסוף השידור הציבורי ישודר בכל הפלטפורמות.
יורם מוקדי: הוא יהיה באינטרנט ובמקומות אחרים.
יורם מוקדי: לכן ההיגיון בסוף הוא כזה שמי שיש לו צריכה של מחשב, חשמל, סוללה הוא שנהנה בסוף מהשידור הציבורי, וזאת הזיקה האמתית, וחבל מאוד שהחלופה של חברת חשמל שקיימת במדינות אחרות לא נכנסה לפה.
יורם מוקדי: כי זה ההיגיון בסוף – בית שיש לו חשמל הוא בית שצורך רדיו ומדיה, מחשב, טלוויזיה, וזה הכי קל.
יורם מוקדי: כשנגיע לדיון בנוגע לחוק של חבר הכנסת כבל בנושא העברת המידע על-ידינו נעלה שוב את הבעיות שיש בהעברת מידע, בסיסי נתונים וכל הנושא הזה, אבל שוב מחפשים מתחת לפנס מכיוון שמנויי הכבלים והלוויין הם חלק מהאוכלוסייה, אבל הם לא הכול.
יורם מוקדי: ושוב, הנטל נופל על אלה שבעיקר משלמים היום את האגרה ולא הולכים לחפש את אלה שעכשיו לא משלמים את האגרה.
יורם מוקדי: כשיהיה דיון בנושא הזה של ממי גובים באמת, ואם לא הולכים לחלופה של חשמל, אז צריך לחזור לזה שהיום נמכרים DTT בחסות המדינה ובדחיפה שלה – יותר ויותר מקלטי DTT, ולא אוכפים את החוק שאומר שצריך לדווח על אותם אלה שרוכשים את המכשירים האלה.
יורם מוקדי: כמובן, פלטפורמות נוספות שקיימות כבר היום ויהיו בעתיד שמוכרות מנויים.
יורם מוקדי: חברות כמו "קרטינה" שמוכרות מנויים היום לטלוויזיה, וגם אם היא דרך האינטרנט – היא טלוויזיה.
יורם מוקדי: לכן אם לא הולכים לדבר המידי של חברת חשמל או משהו כזה, שזה כל כך פשוט וכל כך הגיוני – וחבר הכנסת שי, אני זוכר שכשהייתי סטודנט רוב החברים שלי היו מפרקים את הרדיו - -
נחמן שי: אני כבר לא זוכר שהייתי סטודנט.
לאה ורון: מר מוקדי, אתה אמרת שיש חוק שמחייב לדווח על רכישה של ממירים של "עידן פלוס"?
יורם מוקדי: מקלט טלוויזיה.
לאה ורון: מקלט טלוויזיה, בוודאי.
יורם מוקדי: לא אוכפים אותו.
יורם מוקדי: לכן אמרנו אז שאת אותו חוק שלא אוכפים, נא לאכוף, וכמובן, גם להחיל אותו לממירי DTT.
לאה ורון: שזה לא קבוע בחוק.
יורם מוקדי: זה לא קבוע, אבל כל כך מתבקש שבא לזעוק.
יורם מוקדי: הרי מה ההיגיון?
יורם מוקדי: הרי אותו אדם שיקנה אנטנה קטנה או מקלט ויראה את השידורים האלה לא יישא בנטל האגרה?
יורם מוקדי: אין בזה היגיון, וזה גם לא באינטרס של השידור הציבורי.
יורם מוקדי: כשהייתה הפרדה ברישיון הרכב ששילמת על אגרת הרדיו בנפרד, אז היה הבלוף הזה שכולם פירקו את הרדיו בזמן הטסט וחיברו בחזרה, ואז מישהו בהיגיון כל כך רב אמר, הרי כולם שומעים רדיו ברכב אז בואו נחיל אז יכולנו לשלם אגרה.
יורם מוקדי: אותו דבר אגרת רישוי.
יורם מוקדי: לכן אותו דבר פה – בסופו ש לדבר מי שיש לו צריכת חשמל, חשבון חשמל הוא זה שנהנה בסוף מהשידורים האלה, וגם אם לא – יש פה נטל ומטלה.
כרמל שאמה-הכהן: מר בר, בבקשה.
דוד אזולאי: מה שייך חברת החשמל לאגרה?
קריאה: לא רלוונטי בכלל - -
לאה ורון: הוא נתן רשות דיבור למר בר.
משה בר: שמי משה בר, ואני יושב ראש עמותת "תנו יד לחירש ונכים למען נכים".
משה בר: אני רוצה לדעת – היינו איתכם מהתחלת הישיבות עד היום – מה קורה עם הנכים?
משה בר: פה אמרו שהולכים לפנסיה ומקבלים 3,000 שקל, ואוי ואבוי.
משה בר: הנכים כבר עשור מקבלים את אותו סכום וצריכים לחיות מזה.
משה בר: אני רוצה לדעת – אם לפנסיה זה קשה עם 3,000 שקל, למה הנכים צריכים לשלם את האגרה?
משה בר: למה חלק מהנכים לא משלמים וחלק כן משלמים?
משה בר: חירשים לא משלמים, עיוורים לא משלמים, ונכים קשים אחרים שמשתכרים עוד פחות אולי מאותם אנשים – כן צריכים לשלם.
משה בר: אני רוצה לדעת למה יש אפליה בדברים האלה, ומה קורה עם זה.
משה בר: אנחנו כל ישיבה באים ומעלים את הנושא; הבטיחו לנו שיבדקו את הדברים, ושום דבר לא נעשה.
משה בר: אנחנו מוכנים לשלם פחות כמו שיש לנו הנחה בארנונה, כמו שיש הנחות באחרים.
משה בר: תיקחו נכים לפי דרגת הנכות ויעשו להם הנחות בתשלומים.
דניאל גלילי: שמי דני, אני מזכיר העמותה.
דניאל גלילי: בהקשר זה אני רוצה לציין בפני יושב ראש הוועדה שאנחנו ניסחנו וגם הגשנו בעזרת חבר הכנסת מטלון הצעת חוק שנותנת פטור לנכים מעל דרגת נכות מסוימת מאגרת טלוויזיה.
דניאל גלילי: הייתי, כמובן, רוצה לשתף אותך באותה הצעת חוק במידה שתהיה מעוניין.
דניאל גלילי: דבר שני - -
כרמל שאמה-הכהן: לא נהוג ששני אנשים מאותו ארגון, מדברים.
כרמל שאמה-הכהן: לא שמתי לב.
כרמל שאמה-הכהן: לאה העירה את תשומת לבי.
כרמל שאמה-הכהן: נציג משרד התחבורה, נמצא?
לאה ורון: נציגה.
לאה ורון: גברת חירמן.
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, מה עמדתכם בעניין?
ברוניסלבה חירמן: הייתה לנו עמדה שונה בעניין הזה.
ברוניסלבה חירמן: לא התקבלה על ידי רוב חברי הוועדה.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר אתם מתנגדים.
נחמן שי: אולי תסבירי.
נחמן שי: אל תחששי, זה פורום פתוח.
נחמן שי: תסבירי למה משרד התחבורה מתנגד.
ברוניסלבה חירמן: אנחנו התנגדנו בעיקרון להטלת מלוא האגרה על אגרת רישוי רכב.
ברוניסלבה חירמן: כרגע 9 שקלים זה הרבה יותר מדתי.
ברוניסלבה חירמן: דובר על הטלת - -
נחמן שי: אתם מסכימים עם 9 ולא הסכמתם עם 15?
נחמן שי: זה מה שאת אומרת?
ברוניסלבה חירמן: לא 15 - -
נחמן שי: היו הצעות יותר קיצוניות.
אמיר ברקן: הייתה הצעה לבטל את כל האגרה על כל הרדיו, לזה הם מתכוונים.
נחמן שי: אוקיי, יש הצעות כאלה.
נחמן שי: אז לזה התנגדתם.
נחמן שי: אז הסכמתם ל-9?
נחמן שי: כי בעמוד הראשון פה כתוב: "המלצות הוועדה משקפות את דעת רוב חבריה, למעט משרד התחבורה".
נחמן שי: את עומדת מאחורי המשפט הזה שחתום עליו מנכ"ל משרד ראש הממשלה?
אמיר ברקן: אני רוצה להסביר מטעם יושב ראש הוועדה כי בכל זאת אני לא יושב ראש הוועדה, אני מדבר מטעמו.
אמיר ברקן: היו דיונים מקצועיים בוועדה.
אמיר ברקן: 50 שקלים זה מבחינה מקצועית משהו שמשרד התחבורה יכול היה לחיות איתו בהיבטים של מדתיות, בהיבטים של מה שזה יעשה – האם זה יגרום או לא יגרום לאנשים להתחמק בכלל מלעשות טסט לאוטו.
אמיר ברקן: הם העלו שיקולים מאוד נכבדים כשדנו בחלופה הקיצונית של להעלות עכשיו את הסכום הנוסף ב-200 או ב-300 שקלים.
אמיר ברקן: אז 50 שקלים ב-6 שנים זה משהו.
אמיר ברקן: ברמת קובעי המדיניות הייתה עמדה שונה, זה הוכרע אצל ראש הממשלה; ראש הממשלה אימץ את המלצות הוועדה, ועם זה באנו היום.
נחמן שי: זה הבנו.
נחמן שי: אבל אף פעם לא תורידו את 9 השקלים האלה.
נחמן שי: ההבדל היחיד הוא שחלק מהנוכחים לא יהיו פה בעוד חמש שנים כשהעניין יחזור לשולחן הוועדה.
נחמן שי: מה שלוקחים במדינת ישראל לא מחזירים, אנחנו מכירים את העיקרון הזה.
נחמן שי: זה לא יקטן.
נחמן שי: לקחת יותר ממי שנוח לקחת את זה ממנו, ובעיקר מימון.
נחמן שי: אתם צריכים מימון, אין לזה היגיון אחר.
נחמן שי: כי אתם צריכים לעזור לרשות השידור.
נחמן שי: מה שהאוצר עושה לאורך חודשים ארוכים מאוד זה להימנע מלסייע לרפורמה ברשות השידור.
נחמן שי: הוא עושה כל מה שהוא יכול כדי שלא יצטרך להכניס את היד לכיס ולהוציא כסף.
נחמן שי: הוא עושה הכול – הוא מוכר את הרכוש שלהם – הכול, רק כדי שהוא לא יעזור להם בתקופת הרפורמה.
נחמן שי: זה מה שהם צריכים לעשות.
נחמן שי: עכשיו אתם אומרים, נפנה לציבור כדי שהציבור יממן.
אמיר ברקן: סליחה, חבר הכנסת שי, מדינת ישראל, האוצר, הולך לשים למעלה מ-700 מיליון שקל ברפורמה הזאת מתקציב המדינה.
דפנה גלוק: אני רוצה להתייחס לכמה היבטים שעלו מנקודת מבט משפטית.
דפנה גלוק: ראשית, לרעיון של הגדלת אגרת רישיון הרכב או הסכום הנוסף:
דפנה גלוק: החלוקה בין הסכום שייגבה בגין הטלוויזיה לבין הסכום שייגבה בגין הסכום הנוסף – אני לא אגיד, בגין הרדיו, כי זה בעצם לא בגין הרדיו – היא חלוקה שאפשר לשחק אתה כל עוד, כמובן, היא לא עוברת איזשהו קו של מידתיות שזאת הסיבה שבעצם הוועדה לא המליצה להשית את כל העלות על בעלי הרכב.
דפנה גלוק: בפירוש השיקול הוא של יעילות גבייה, ושבסופו של דבר הכנסות הרשות יגדלו, ויחד עם זה הנטל על הציבור יפחת כי זאת המשמעות של יעילות גבייה.
דפנה גלוק: זה שיקול שניתן לשקול אותו, הוא שיקול ראוי ונכון, והוא גם אושר בבית משפט במישור של שיקולים חוקתיים במקום שהפגיעה הייתה פגיעה ממשית וחמורה בקניין.
דפנה גלוק: לכן בהיבט הזה זאת בוודאי חלופה אפשרית, ובמסגרת השיקולים של מימון השידור הציבורי השיקולים הם רלוונטיים וגם ראויים.
דפנה גלוק: לגבי סוגיית הפרטיות שמן הסתם נדון בה יותר אגב הצעת החוק של חבר הכנסת כבל.
דפנה גלוק: אין ספק שיש פה אלמנט של פגיעה בפרטיות, ולכן הדבר חייב להיעשות בחקיקה ראשית, אבל התכלית של יעילות הגבייה והאמצעים שאנחנו מתכוונים לגבש כדי להימנע מפגיעה שהיא מעבר למידתי – לדעתנו, הם מאפשרים את התיקון הזה, והתיקון הזה יהיה חוקתי, לפחות כך לגישתנו.
אתי בנדלר: זאת הייתה גם גישתי בזמנו, כמובן.
דפנה גלוק: צריך לזכור שמדובר באנשים שחייבים באגרת רשות השידור.
דפנה גלוק: לא מדובר בשינוי מצבם לרעה מבחינת החבות שלהם.
דפנה גלוק: מתן הנתונים האלה לרשות השידור יאפשר לרשות השידור להתמקד באותה אוכלוסייה שלגביה אין נתונים, והיא צריכה לאתר אותה, והאיתור הוא לא דבר פשוט.
לאה ורון: אנחנו חייבים לעבור לישיבת הוועדה בהצעת החוק, ולכן בואו נשמור את הנימוקים.
נחמן שי: גם מי שצופה באמצעות "עידן פלוס" וראוי, איך תדעו מי קנה מערכת - -?
אתי בנדלר: לא ידעו.
דפנה גלוק: זה ישחרר את מערך הגבייה של רשות השידור להתמקד באיתור אותם אנשים.
נחמן שי: שוב נחזור לחוליות בקרה?
נחמן שי: איך תדעו?
נחמן שי: אנשים ינטשו את הוט ואת יס, מה גם שמרחיבים עכשיו את היצע התוכניות ב"עידן פלוס", ואנחנו תמכנו בזה כי זה חברתי, וגם ראש הממשלה מאוד תומך בזה, אם אתה זוכר, כדי שאולי לא יעשו בכלל או שיעשו חבילה, אבל אתם לא תדעו מי רכש "עידן פלוס", אלא תחזרו - -
דפנה גלוק: אנחנו לא נחזור.
דפנה גלוק: אנחנו נהיה באותו מקום שאנחנו נמצאים בו כרגע לגבי צופי "עידן פלוס".
נחמן שי: אז מה תעשו עם "עידן פלוס"?
נחמן שי: זה עשרות אלפי אנשים שיש להם "עידן פלוס".
קריאה: 300 אלף.
נחמן שי: 300 אלף.
נחמן שי: הם מחוץ למאגר שלכם, אלא אם הם היו שם קודם.
אתי בנדלר: צריך גם לזכור שיש חשש שכתוצאה מחוק כזה ייתכן שתגבר העזיבה.
נחמן שי: זה מה שאני אומר.
נחמן שי: ברור, ההיגיון ברור, זה מאות שקלים.
דפנה גלוק: לכן אנחנו מנסים להגיע לאמצעי שהוא יותר מדתי, כמובן, מהאפשרות שחברות הכבלים והלוויין יגבו את האגרה בעצמם שזה באמת מקשה הרבה יותר.