GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אליאור גבאי: כפי שאמרתי, העסקה מורכבת וישנן חששות שיכולות להתפתח בעתיד אם הולכים עד הסוף, אבל על פניו כולם מבינים בצורה נחרצת שבסך הכול הם רואים את הבעייתיות שבכך ומתכוונים להתנגד ולהיכנס למשא ומתן ישיר, חלקם כבר נכנסו עם בעלי השליטה בעניין הזה.
כרמל שאמה-הכהן: יש לך עוד משהו להוסיף בעניין?
אליאור גבאי: לא, אני חושב שלא.
כרמל שאמה-הכהן: יהל שחר, מנכ"ל "סקיילקס".
יהל שחר: הייתי רוצה לעשות שני דברים.
יהל שחר: אחד, להתייחס במשפט למה שאמר אליאור גבאי, ושניים, לתת איזה רקע, בכל זאת שתבינו, איפה היינו, איפה אנחנו נמצאים עכשיו ומה אנחנו חושבים קדימה.
יהל שחר: אז במלה לגבי מה שנאמר.
יהל שחר: אילן בן-דב לא עשה עסקה לבד, אילן בן-דב עשה עסקה עם צד שני, והצד השני, במידה לא מבוטלת, היה ועדיין עדיף, גם בגלל גודלו וגם בגלל מערכת האינטרסים שלו, כמובן עלינו בתור הצד השני לעסקה.
יהל שחר: כל העסקה היא מכלול אחד, היא מקשה אחת, שבעצם – לא נלך עד הוכתבה לנו – אבל במידה לא מבוטלת היתה יותר פררוגטיבה של המציע מאשר של הניצע, שזה אנחנו.
יהל שחר: אז זה במלה התייחסות למה שנאמר פה על העסקה, ואני אחזור לזה.
יהל שחר: אני רוצה להגיד מאיפה באנו, איך הגענו עד היום ואיך אנחנו רואים את העסקה.
יהל שחר: קודם כול, תודה שהזמנתם אותנו, כי זו הזדמנות סך הכול להביע את עמדתנו באופן נרחב, לא תמיד שומעים את עמדתנו.
יהל שחר: אנחנו נכנסנו ל"פרטנר" לפני שלוש שנים.
יהל שחר: במצב שנכנסנו ל"פרטנר" לפני שלוש שנים, "פרטנר" היתה במקום אחר, חברות הסלולר היו במקום אחר בכלל.
יהל שחר: זה היה שוק של 15 שנה, סדר גודל, אנחנו נכנסנו בשלוש שנים האחרונות.
יהל שחר: לא יצרנו את השוק הזה, שוק של שלושה מפעילים סלולריים עם תנאים מאוד מסוימים שהיו נכונים אז.
דב חנין: צריך להגיד: הם היו לא נכונים אז.
יהל שחר: יכול להיות שהם גם לא היו נכונים אז.
יהל שחר: תראה, אנחנו חברה עסקית, נכנסנו למהלך כפי שפני השוק, ולא רק אנחנו, וזה אני אומר גם על המוסדיים.
יהל שחר: כחלק מהמהלך גם הלכנו לשוק ההון ולשוק הבנקאי וגייסנו כסף לצורך המהלך.
יהל שחר: אני יכול להגיד לכם שבנינו תוכנית מתוכננת, סבירה – אם ניכנס למושגים כלכליים – עם חוב נטו ל-EBITDA שהוא מאוד סביר.
יהל שחר: גם היום "פרטנר" היא בחוב ל-EBITDA מאוד סביר.
יהל שחר: המוסדיים כאחד, דרך אגב, הצביעו בעד התוכנית.
יהל שחר: גייסנו שם כ-2 מיליארד או מיליארד וחצי שקל, סדר גודל.
יהל שחר: הם חשבו שהתוכנית הזאת היא ויאבילית, היא פיזיבילית, ולכן נכנסו יחד אתנו.
יהל שחר: מאז, בשלוש שנים האחרונות ובייחוד בשנה האחרונה, חלו תמורות אדירות בתחום.
יהל שחר: כולנו מכירים אותן, אני רק אזכיר.
יהל שחר: בשוק כזה קטן נכנסו עוד שני מפעילים, עוד שלושה מפעילים וירטואליים.
יהל שחר: דרך אגב, אחזור לזה אחרי זה, אין אח ורע בעולם.
יהל שחר: סין, מדינה ענקית, עם שלושה מפעילים, אנגליה עם ארבעה מפעילים, רוסיה עם שלושה מפעילים וחצי, ארצות-הברית הגדולה עם ארבעה מפעילים.
יהל שחר: אבל פה צריך להיות חמישה מפעילים, שלושה מפעילים וירטואליים, הרגולציה מאוד כבדה – התייחסת לזה – הורדת דמי הקישוריות.
כרמל שאמה-הכהן: אני חייב להעיר הערה.
כרמל שאמה-הכהן: מאחר ולוועדה הזאת היה חלק נכבד בשינויים שאתה מתייחס אליהם, אני חייב לשאול שאלה.
כרמל שאמה-הכהן: אתה מאמין שאם המחירים של "פרטנר" היו 135 ש"ח לפני שלוש שנים, והכול כלול, היה צורך בעוד מפעילים, מישהו היה דוחף עוד מפעילים, עוד מפעילים היו רוצים להיכנס כל כך מהר?
כרמל שאמה-הכהן: מפה זה התחיל.
יהל שחר: אולי לא, אבל מצד שני גם יש דרך שמכניסים לתחרות במדינה כל כך קטנה, עם מעט יחסית מדברי טלפון סלולרי וצורכים באופן אבסולוטי.
יהל שחר: זאת אומרת, היה אפשר לעשות למשל בצורה הדרגתית יותר את הכניסה.
דב חנין: סך הכול הם עובדים ככה רק 15 שנה, אתה יודע.
דב חנין: לא 15 שנה, 20 שנה.
יהל שחר: אני מבין את מה שאתם אומרים, אני מתייחס לשאלה.
כרמל שאמה-הכהן: לא, כי ההצגה היא לא נכונה, להגיד שבסין יש מיליארד וחצי תושבים, ואז כל פרופורציה של מספר החברות לישראל, זה לא ניתן להשוואה.
כרמל שאמה-הכהן: ההשוואה היא רמת מחירים.
ישראל חסון: אתה חברה עסקית, החלטת מה שהחלטת, סלמאת.
יהל שחר: מאה אחוז, אבל אני אומר לאן הגענו ולמה הגענו למצב הזה.
כרמל שאמה-הכהן: לא, זה ברור.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מבינים את ההרעה בתנאים.
יהל שחר: זה לא רק אנחנו, כל חברות הסלולר אותו דבר.
יהל שחר: התמורות האלה לא משפיעות רק עלינו, הן משפיעות על כולם.
יהל שחר: אנחנו חוזרים, אתם הזמנתם אותנו לדבר עלינו.
יהל שחר: הבנו את המצב הזה כבר לפני יותר מחצי שנה, הבנו שאנחנו צריכים להכניס שותף אסטרטגי, שותף פיננסי, שיעזור לנו לעבור את התמורות שעברנו.
יהל שחר: במשך חצי השנה האחרונה התקשרנו עם בנקי ההשקעות ופגשנו עשרות חברות גלובליות, לא כל חברה גלובלית יכולה, קרנות וחברות אסטרטגיות.
יהל שחר: לא מצאנו, וההסתברות שגם נמצא, לא מצאנו שותף אחר, בייחוד של"האצ'יסון", כמו שכולם יודעים, יש פה גם אינטרס, גם בעבר וגם אינטרס כלכלי, לא מצאנו מישהו אחר.
יהל שחר: ולכן עלתה על הפרק בצורה הכי ברורה העסקה עם "האצ'יסון".
יהל שחר: מה בעצם העסקה?
יהל שחר: העסקה היא מקשה אחת, ככה היא הוצגה.
יהל שחר: מדובר בחברת ענק שמשקיעה פה 125,000,000 דולר מכספה ונותנת ביטחון גם להמשך.
יהל שחר: מדובר פה בדחיית חוב של "האצ'יסון" של 300,000,000 דולר משנתיים, בעוד שלוש שנים, לחמש שנים, הופכת את החוב שלה בעצם לחוב בעל קדימות נמוכה, לחוב נחות.
יהל שחר: ואני מזכיר גם שהיא עושה את זה באותם תנאים, ריבית מאוד נמוכה.
יהל שחר: כמו שאמרת גם בפתיח, ואני מסכים אבל בכל זאת רוצה להדגיש את זה, מי שבסוף יקבע אם תהיה העסקה זה מחזיקי האג"ח וגם בעלי מניות המיעוט בשתי החברות.
יהל שחר: יש להם את היכולת לשקול, ויש פה גם אנשים נוספים, את הבעד והנגד, וכבר נכתבו תלי הררים בעיתונות של הבעד ושל הנגד.
יהל שחר: ואני גם קצת חולק על מה שאמר אליאור גבאי, אני גם קראתי מוסדיים שחושבים שזה נכון.
יהל שחר: אני לא עשיתי את הסטטיסטיקה.
כרמל שאמה-הכהן: לא, הוא דיבר על תגובות רשמיות שהוא קיבל בכתב, זה הכול.
יהל שחר: בסדר.
יהל שחר: אני קורא בעיתונים, אז זה מה שאני קראתי בעיתונים, חלק כך וחלק אחרת.
יהל שחר: בכל מקרה, מה שאני רוצה להדגיש, ואת זה אני מפנה גם לחברי הכנסת, מי שבסוף יקבע אם העסקה תצא לפועל ישקול את הסיכונים, ישקול את הסיכויים לטובת החוסכים שלו ולטובת קרנות הפנסיה, וכולנו פה, דרך אגב, כולנו בשני הצדדים.
יהל שחר: יש גם לנו את הצד השני של קרנות הפנסיה והמוסדיים וכולנו חוסכים שם.
יהל שחר: זה גם המוסדיים, וזה גם בעלי מניות המיעוט, שעסקת העברת השליטה ב"סמסונג", שהיא חלק מהעסקה, הם בתור בעלי מניות המיעוט צריכים להחליט, האם זה נכון והאם זה לא.
יהל שחר: וגם נכתבו הרבה דברים על הדבר הזה.
יהל שחר: צריך לזכור, רק אני אגיד במלה, שכמובן כולם צריכים לראות את האלטרנטיבות, והאלטרנטיבות הן לא פשוטות.
יהל שחר: זאת אומרת, מדובר על אלטרנטיבת פרוק למשל.
יהל שחר: אני לא אומר שהיא היחידה, אבל אם אתה עושה את החשבון המתמטי, אז כנראה שהחוסכים, המוסדיים וכולם, ייפגעו יותר.
ישראל חסון: אפשר לשאול אותך שאלה, בבקשה?
ישראל חסון: אם הבנתי נכון את אליאור, הוא אומר שהטענה המרכזית היא הסדרי הנשייה והעובדה שעם השתתפות מסוימת של בעל השליטה בעסקה הזו, אתה משנה לחלוטין את כל סוגיית התספורת ואת כל הסוגיות הללו.
ישראל חסון: אתה מוכן להתייחס לנקודה הזו?
יהל שחר: התייחסתי לנקודה הזאת.
יהל שחר: מבחינתנו, בעל השליטה, אני שם אותו רגע בצד.
יהל שחר: מבחינת החברה ומבחינת חברת האם יש פה עסקה שלמה, שבמידה מסוימת היא חתומה, עסקה שבמידה מסוימת היא גם חלק מהאג'נדה של הצד השני, שאומרת: אחת, שתיים, שלוש, אלה התנאים כדי שתצא עסקה.
יהל שחר: ולכן המשחק, כמו שאתם מציעים, הוא לא משחק שאנחנו יכולים להגיב עליו במקרה שלנו.
ישראל חסון: הרוכשים מתנים את זה בסכום שבעל השליטה יוצא אתו?
יהל שחר: כן.
יהל שחר: יש מתווה שלם.
יהל שחר: יכול להיות שאתה חושב שלא, אני מכבד את זה, אבל יש מתווה שלם.
כרמל שאמה-הכהן: אם נניח בן-דב היה מציע ל"האצ'יסון": אני מוכן לקבל רק 60,000,000 דולר ולא 125,000,000 דולר, "האצ'יסון" לא היו מסכימים, ובזה למנוע את כל ה - - -
יהל שחר: תראו, יש פה שלוש חברות ציבוריות, אני מדבר על שלוש חברות ציבוריות לא של בעל השליטה בלבד, עם צרכים מסוימים, כדי שהעסקה הזאת תצא לפועל.
יהל שחר: גם "האצי'סון" הבינו שכדי להוציא לפועל את העסקה הזאת צריך שגם "סקיילקס" יהיה לה את ההון לעשות הצעת רכש, גם "סאני" תוכל לשרוד ביום שאחרי, כי אחרת אין טעם לכל העסקה הזאת.
יהל שחר: ולכן העסקה הזאת.
יהל שחר: לא רציתי להיכנס, אני לא יודע אם זה המקום, אני יכול להסביר לכם מספר מספר, לא בטוח שזה נכון.
יהל שחר: אני אומר לכם שהעסקה הזאת נבנתה לא לטובת בעל השליטה אלא לטובת כל הגורמים מסביב, שכדי להביא בסוף לעסקה, כך צריך לעשות את העסקה, וכך גם הצד השני רוצה לעשות את זה.
כרמל שאמה-הכהן: מי מקבל את ה-125,000,000 דולר?
קריאה: "סאני".
כרמל שאמה-הכהן: חברת "סאני".
כרמל שאמה-הכהן: מי בעלי המניות ב"סאני"?
יהל שחר: בעל השליטה הוא מר אילן בן-דב.
כרמל שאמה-הכהן: כמה האחזקה שלו ב"סאני"?
יהל שחר: כ-80%.
יהל שחר: אבל היא מקבלת וישר היא גם משלמת את החלק הארי בתור קנייה של "סמסונג" ל"סקיילקס".
יהל שחר: זאת אומרת, מכל המצב הזה החלק שנשאר לה הוא כ-100,000,000 שקל כדי להשלים את העסקה.
יהל שחר: אחרת העסקה לא יכולה להיות מושלמת.
כרמל שאמה-הכהן: איך נקבע השווי של חלק מהעניין הזה, וכמה משלמת "סאני" על שווי הזיכיון של "סמסונג"?
כרמל שאמה-הכהן: כי אם המחיר הוא לא ריאלי, זה מגלם עוד שווי.
כרמל שאמה-הכהן: השאלה מה המחיר של - - -
יהל שחר: זה מה שאמרתי.
יהל שחר: יש מעריך שווי, אגב התפרסמו בעיתונים, יישב, הוא בלתי תלוי לחלוטין.
יהל שחר: הוא יגיד: פחות מ-100,000,000 דולר, יותר מ-100,000,000 דולר.
יהל שחר: אם יש יותר מ-100,000,000 דולר, אזי יש מנגנון Earn-Out בתוך ההסכם שיבטא את זה.
יהל שחר: מנגנון Earn-Out זה מנגנון שהוא תלוי ביצועים.
יהל שחר: אם למשל ייקבע שהמחיר הוא 450 ולא 400, אז אותם 50,000,000 מתוך הרווחים העתידיים של "סמסונג", שהרגע נמכרה, אותם רווחים יתחלקו בנוסחה מסוימת בין הרוכש לבין הקונה.
יהל שחר: כמו שאתה אומר, יכול להיות ש-100,000,000 דולר זה לא המספר.
יהל שחר: יכול להיות שזה 80, יכול להיות שזה 120.
יהל שחר: יש מעריך שווי, המעריך שווי עבודתו תתפרסם, יש בעלי מניות מיעוט, תמיד עסקת בעלי עניין כפופה לבעלי מניות מיעוט, יבואו, יצביעו, יחשבו.
יהל שחר: דרך אגב, הם צריכים לשקול את מכלול הנתונים, כי מצד שני הם צריכים לראות מה יקרה אם הם לא יאשרו את העסקה.
ישראל חסון: מה יקרה?
יהל שחר: יכול להיות שהחברה או שתי החברות ילכו לפירוק, ואז אם תעשה את החשבון, כנראה הם יקבלו פחות או בטוח הם יקבלו פחות.
כרמל שאמה-הכהן: אבל זה נכון לגבי כל תספורת.
כרמל שאמה-הכהן: כל תספורת תגיד: בפירוק נקבל פחות.
כרמל שאמה-הכהן: אבל לפירוק יש מחירים אחרים, שאנשים לא רוצים להגיע לפירוק, ולכן ההשוואה הזאת תמיד תיתן לך ערך יותר טוב.
יהל שחר: קרה פה דבר אחד: גוף חיצוני בא ומזרים למערכת עוד חצי מיליארד שקל.
יהל שחר: זה החצי מיליארד שקל שנכנס לתוך הקופסה הזאת של "סקיילקס" ו"סאני", וכל בעלי המניות שלה ומחזיקי האג"ח שלה.
יהל שחר: אני יכול להגיד לכם, אני עמל על זה כבר חצי שנה ויותר, יחד עם כל מי שעוזר לי פה, לא הצלחנו להביא את הכסף הזה, לא חשוב למה.
יהל שחר: אולי גם בגלל שיש את "האצ'יסון" וה-300,000,000 דולר, אולי בגלל התמורות הקשות בשוק.
יהל שחר: תחשבו, קרן מארצות-הברית תגיד: רגע, הרגולטור פה, כאלה מהפכים, עכשיו אני אכנס?
יהל שחר: נחכה חצי שנה, שנה, נראה מה קורה, אז ניכנס.
יהל שחר: אני אומר לכם, אני מסתכל עליכם בעיניים: לא הצלחנו להביא מישהו אחר.
יהל שחר: זה היחיד שאני ושאר הצוות הצלחנו להביא, וזה היחיד שרוצה להיכנס.
יהל שחר: וחברת "האצ'יסון" גם שלחה לכם מכתב, חברה מדהימה, יש לה 13 חברות סלולר ברחבי העולם, חברה של 50 מיליארד דולר, עם שווי נכסים, עם שווי פעילויות.
יהל שחר: לי קאשינג שהוא המקים, הבעלים, נכנס אישית 25% מתוך אותם 75%, נותן הבעת אמון בשוק הישראלי.
יהל שחר: מעבר למקטע הזה, אני חושב שזה חשוב לכולם.
יהל שחר: זה חשוב ל"פרטנר", זה חשוב לשוק הסלולר.
יהל שחר: מחר במקומנו, לצערי אני אומר, יהיה ל"פרטנר" בעל שליטה הרבה יותר חזק, הרבה יותר עם גב כלכלי, עם מערכת לחצים שהיא פחות ממה שאנחנו נכון להיום.
יהל שחר: אני חושב שזה נכון לכולם.
יהל שחר: בסוף – אני גם דירקטור ב"פרטנר" – יש לנו גם אחריות לגבי החברות שלנו, ובייחוד ל"פרטנר" שהיא החברה הגדולה שלנו.
יהל שחר: יש שם כ-7,000 עובדים, יש לנו אחריות להמשיך את הבסיס הכלכלי שלהם.
יהל שחר: ואנחנו חושבים שזאת הדרך היחידה מבחינתנו להביא מישהו חדש שייתן את הגב הכלכלי שאנחנו, נכון לעכשיו, לא יודעים לתת.
כרמל שאמה-הכהן: יש פה נציג של הגופים המוסדיים?
כרמל שאמה-הכהן: הגופים המוסדיים בחרו שלא להביע את עמדתם.
כרמל שאמה-הכהן: הם הוזמנו כולם, חברי הוועדה, שתיקחו בחשבון.
דב חנין: אני חושב שהסיפור הזה מלמד על הריאליה של הכלכלה שלנו, לא תיאוריה ולא סיסמאות, אלא איך נראית הכלכלה שלנו במציאות.
דב חנין: ובכלכלה לימדו אותי פעם שיש שתי שאלות שחשובות, רק שתיים.
דב חנין: שאלה ראשונה היא מי מרוויח ושאלה שנייה היא מי משלם.
דב חנין: אנחנו רואים מי מרוויח, וזה תמיד מישהו אחד שמרוויח, וזה תמיד מי שהם רבים אחרים שמשלמים.
דב חנין: המצב הזה, אדוני היושב-ראש, הוא מצב של הפקרות מוחלטת.
דב חנין: אין מלה אחרת לתאר את המצב שבו האינטרס הציבורי, האינטרס של רוב הציבור, מופקר, מוזנח, אנשים משלמים מחיר כבד ואנשים אחרים ממשיכים להרוויח.
דב חנין: אני מאוד מצטער על התפיסה המינימליסטית שהשתרשה אצלנו לגבי תפקיד המדינה.
דב חנין: שמעתי את נציג האוצר.
דב חנין: לגופו של עניין הדברים הם דברי טעם, אבל התפיסה של התפקיד והאחריות שהמדינה רואה לעצמה, היא תפיסה מאוד מינימליסטית.
דב חנין: אתם יודעים, כולנו למדנו ששוק וצריך לתת לשוק לקבוע, ומוסדיים, שכמובן לא נמצאים כאן, ומישהו יגן על האינטרס הציבורי והמדינה לא צריכה לעסוק בזה.
דב חנין: זו תפיסה שהיא לחלוטין מנותקת מהמציאות, ומאחורי התפיסה הזו עומדת אידאולוגיה שאין לה שום קשר, לא עם האינטרס של הציבור ולא עם הרצונות של הציבור.
דב חנין: אני מתקומם, אדוני היושב-ראש, על השם הזה "תספורת".
דב חנין: תספורת זה דבר וולונטרי, אנשים הולכים להסתפר, כולנו הולכים להסתפר, זה לא כואב.
דב חנין: ואנחנו מסתפרים ויוצאים מרוצים מהתספורת, לא?
כרמל שאמה-הכהן: זה עדיין אותו דבר, כי גם יש לך ברירה לא להסתפר, אבל יש לזה עלויות.
דב חנין: נכון, בדיוק, ולכן כולנו הולכים להסתפר בצורה כזאת או אחרת.
דב חנין: והמלה תספורת היא מלה מאוד ניטרלית וידידותית למשתמש, ומרמזת שבסך הכול עושים לנו דבר נחמד, נצא יותר נחמדים אחרי התספורת הזאת.
ישראל חסון: אתה רוצה לקרוא לזה "קרקוף".
דב חנין: זה שם יפה לפעולה מכוערת.
דב חנין: חבר הכנסת חסון, בדיוק לשם הגעתי.
דב חנין: אני מציע לקרוא לזה "קרקוף".
דב חנין: זה תהליך קשה, אכזרי וכואב, שבו לוקחים מהאנשים, בניגוד לרצונם, נכסים וכסף, והם קורבנות של איזשהו תהליך כוחני, שאין להם גם כל כך מה לעשות בו.
דב חנין: זאת אומרת, אותם בעלי אגרות חוב הם קורבנות, הם תלויים עכשיו במוסדיים.
דב חנין: ירצו להגן עליהם, יגנו עליהם, יותר יגנו, פחות יגנו, ייכנסו להידברות כזאת או אחרת.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהדוגמה הזאת ראויה לא רק לטיפול פרטני אלא לטיפול שורש.
דב חנין: וטיפול השורש צריך להתחיל מאיזושהי הגדרה אחרת לגמרי של מה זה אגרות חוב.
דב חנין: הרי הפעולה שנעשית היום, העסקה שנעשתה היום, היא פעולה חוקית, היא נעשתה במסגרת החוק הקיים.
דב חנין: הרי לא ביצעתם שום עבירה, פעלתם לפי כללים שהמחוקק יצר, ואתם מנצלים את האפשרויות, את ההפקרות שאנחנו אחראים לה.
דב חנין: את ההפקרות הזאת צריך לסיים.
דב חנין: צריך להגדיר אחרת לגמרי מה זה אגרות חוב, מה המחויבות של מי שמוציא אגרות חוב, מה המחויבות שלו לבעלי אגרות החוב, מה ההשלכות של פעולות קרקוף על יכולות שלו להמשיך ולבצע פעילות כלכלית כלשהי בעתיד.
דב חנין: וכאשר תהיינה נורמות ברורות של חובות על מוציאי אגרות החוב, של סנקציות שיוטלו עליהם אם הם לא יעשו את מה שהם צריכים לעשות, רק אז ההפקרות הזאת תסתיים.
ישראל חסון: אני רוצה להקשיב ואחר כך לשאול.
רועי מימרן: כמו שהוזכר כאן, התהליך שמתבצע כאן בטכניקה הוא לכאורה חוקי אבל במהות, כמו שהזכיר נציג האוצר, הוא בעייתי.
כרמל שאמה-הכהן: אבל הוא עדיין חוקי.
רועי מימרן: הוא עדיין חוקי, אבל המהות של החוק מדברת על זה שאם חברה היא חדלת פירעון, אז מי שצריך לקבל את הכסף זה קודם כול בעלי החוב, לאחר מכן מי שנתן הלוואת בעלים ורק בסוף בעלי המניות, ופה בעצם הסדר מתהפך.
רועי מימרן: פניתי ביום חמישי למשרדי "האצ'יסון" בהונג-קונג, ואמרתי להם: חבר'ה, בעלי האג"ח – לצורך העניין, גם אני אגב בעל אג"ח, בין היתר – הם לא נגדכם.
רועי מימרן: זה לא ש"האצ'יסון" היא רעה בתור בעלים של החברה, בסך הכול "האצ'יסון" הקימה את "פרטנר".
רועי מימרן: הבעיה זה לא "האצ'יסון", הבעיה היא לאן הכסף הולך.
רועי מימרן: הצעתי להם לחשוב על מתווה שבו הם משלמים אותו סכום שהתכוונו לשלם בעסקה, אבל הכסף הולך כולו לבעלי האג"ח, על-ידי זה שבעלי האג"ח הקיימים יעמידו את האג"ח לפירעון מיידי.
רועי מימרן: במהלך של החלפת שליטה ואחרי שהדרוג של "סקיילקס" ירד ב-12 דרגות במכה אחת בשבוע שעבר, אפשר להעמיד את האג"ח לפירעון מיידי, ואז בעלי האג"ח משתלטים על הנכסים של החברה, מציעים את המניות של "פרטנר" ל"האצ'יסון" בעצם באותו מחיר שהם התכוונו לשלם על המניות פלוס האג"ח, הכול ילך לבעלי האג"ח, מציעים את עסקי ייבוא "סמסונג" לכל המרבה במחיר, אם מר בן-דב ו"סאני" יירצו להמשיך להחזיק אותם אז שישלמו.
רועי מימרן: וכך, קודם כול, בעלי האג"ח יקבלו את מלוא כספם, ואם יישאר משהו לבעלי המניות – יישאר.
רועי מימרן: זה נראה לי הפתרון הנכון והמתאים לעניין זה.
רועי מימרן: אני מבקש שאף אחד פה לא ינסה לאיים, שאם החוזה הקיים לא יתבצע אז החברה תפסיד.
רועי מימרן: במקרה הזה אני חושב שהחברה לא תפסיד.
רועי מימרן: "סקיילקס" נמצאת, לפי הדוחות שלה שהסתכלתי עכשיו, הדוחות שפורסמו שבוע שעבר של הרבעון הקודם, בהון עצמי חיובי אחרי כל העסק הזה.
רועי מימרן: זה מה שאנחנו מציעים.
רועי מימרן: התשובה אגב שקיבלתי מ"האצ'יסון", שכרגע מכיוון שיש להם הסכם מחייב עם "סאני" ועם "סקיילקס" הם לא יכולים להתייחס להצעה שלנו.
רועי מימרן: אז נוצר פה מצב ש"האצ'יסון" אומרים שהם לא יכולים כי יש להם כבר הסכם עם "סאני", ו"סאני" לא יכולים כי "האצ'יסון" לכאורה מכתיבים את התנאים, כל צד פה מפיל את המצב על הצד השני.
רועי מימרן: אז אנחנו יודעים מה צריך לעשות וזה לדעתי הפתרון, וזה מה שאני גם אציע לגופים המוסדיים.
כרמל שאמה-הכהן: יש חובות לבנקים?
כרמל שאמה-הכהן: ל"סקיילקס" אין חובות לבנקים?
כרמל שאמה-הכהן: היו חובות לבנקים עד לאחרונה?
יהל שחר: לא.
יהל שחר: במסגרת העסקה לפני שלוש שנים היתה הלוואת גישור קצרת טווח.
כרמל שאמה-הכהן: למה הזיכיון של "סמסונג" חייב להימכר דווקא ל"סאני"?
כרמל שאמה-הכהן: אולי אפשר לקבל עליו מחיר יותר גבוה בשוק?
יהל שחר: אל"ף, אין כזה דבר חייב, אבל גם בעניין הזה עברנו שלוש עסקאות שלא יצאו לפועל בחצי שנה האחרונה.
כרמל שאמה-הכהן: לגבי הזיכיון?
יהל שחר: לגבי הזיכיון.
יהל שחר: שלוש עסקאות עם שלוש חברות ציבוריות, שפורסמו.
כרמל שאמה-הכהן: תג המחיר שם היה אני חושב חמש או שש.
יהל שחר: תג המחיר היה יותר גבוה, אבל פה אני גם מסייג את זה, כי תג המחיר היה יותר גבוה גם כי זה לפני עסקת "האצ'יסון".
יהל שחר: אני לא רוצה להיכנס, אבל שוב, תג המחיר ייקבע על-ידי מעריך שווי.
כרמל שאמה-הכהן: לפני השלמת העסקה?
יהל שחר: אגב העסקה.
יהל שחר: עם השלמת העסקה.
יהל שחר: השלמת העסקה צריכה להיות הכול כמקשה אחת, כולל תג המחיר.
יהל שחר: זאת אומרת, לא יצביעו על העסקה אם לא יידעו מהו המחיר כמובן.
יהל שחר: ניסינו למכור את זה כולל המשך אחזקה, שליטה, של בעל השליטה ובמחירים יותר גבוהים, אבל לא צלחה דרכנו, כל אחד מהסיבות שלו.
יהל שחר: אני קורא לכם, יש מערכת יחסים מאוד ארוכה של 14 שנה עם "סמסונג", "סמסונג" מכירים את מר בן-דב, אנחנו גם מאוד מצליחים בישראל.
יהל שחר: אנחנו רק אומרים, וגם ראינו דוגמאות אחרות במקומות אחרים, שבמקרה וזה יימכר למישהו שלישי, אז אנחנו לא בטוחים מה יעלה בזיכיון.
יהל שחר: גם מטיבו של זיכיון כזה, אני כבר אומר, וזה כמו בחברות המכוניות למשל, זיכיון כזה מתחדש מדי שנה, שנתיים.
יהל שחר: היום הזיכיון יתחדש בסוף 2013.
יהל שחר: עד עכשיו 14 שנה לא היתה בעיה, ויכול להיות שזה יהווה בעיה בעתיד.
ישראל חסון: קודם כול, תודה.
ישראל חסון: אני רוצה לומר לך שמהקשבה לכל השיח הזה, אין לי שום ספק שלפחות השולחן הזה צריך לעסוק בכמה נקודות.
ישראל חסון: נקודה מספר אחת זה האם המנגנונים החוקיים והממשלתיים, יש להם את הרגישות המספקת ואת הכלים המספיקים להתמודד עם סיטואציה כזו, שחשבנו אולי שהיא בלתי אפשרית, אבל כנראה שהיא אפשרית ואני לא יודע לאן היא תלך.
ישראל חסון: השאלה, אליאור, האם לכם יש איזשהם הרהורים כיצד להתמודד עם סיטואציה כזו, איזה כלים נוספים אתם צריכים.
ישראל חסון: מישהו פה צריך לייצג את הציבור, מישהו פה צריך לייצג את היעדר הרגישות באופציה כזו שמגיעים אליך ואומרים לך: שמע, אדוני, אני מקצץ לך 30%, תספורת של 30%.
ישראל חסון: מי מייצג את זה?
ישראל חסון: מה אתם מתכוונים לעשות?
ישראל חסון: אני אותם הבנתי.
ישראל חסון: דרך אגב, בעיני זה יכול להיות סופר כשר, זה מריח מאוד לא טוב, זה סדר עדיפויות שנראה לי לא הוגן במידה רבה אפילו, אבל זה בהחלט במסגרת כללי המשחק שהיום נמצאים אצלך.
ישראל חסון: אני לא מדבר על כללי מוסר, אני מדבר על כללי משחק.
ישראל חסון: השאלה, מה אתם עושים?
אליאור גבאי: אתייחס לכך בשני מישורים.
אליאור גבאי: המישור הראשון כולל בתוכו גישה כלכלית של שוק חופשי שהיא כמובן די שלטת בכלכלה הישראלית, והיא השאלה האם אנחנו רוצים שרגולטור מכל סוג שהוא יקבע ממחר לכל הגופים באיזה מניות להשקיע, איזה אג"חים לקנות, מתי להיענות להצעת הרכש, מתי לאשר הסדר חוב ומתי לא.
אליאור גבאי: התשובה לכך, אני חושב, שאנחנו לא צריכים להיות שם, ובהקשר לכך אני אגיד גם למה.
אליאור גבאי: אני חושב שהשוק הכללי, ובהסתכלות של ניהול כספי מוסדיים תיק של גוף מוסדי שמנהל עשרות או מאות מיליארדים כולל בתוכו אלפי נכסים בארץ ובעולם, ובמסגרת כך עולה השאלה הראשונה, שאומרת איזה רמות סיכון אם בכלל אני רוצה בתיקי הפנסיה הללו.
אליאור גבאי: התשובה לשאלה הזו נעוצה ביחס הכלכלי המאוד בסיסי שבכלכלה בארץ ובכל העולם, היחס שבין סיכון לתשואה.
אליאור גבאי: וכנגזרת מכך יש להניח שאתה יכול לבחור לנהל את כספי הפנסיה שלך באפיקים חסרי סיכון או חסרי סיכון כמעט לחלוטין, ולדעת שבמסגרת החלטה זו אתה לא תהיה מופתע מתנודות בשוק ההון וכדומה, אבל אתה מראש אומר:
אליאור גבאי: אני יודע שיש לי פחות 30% בפנסיה או משהו דומה.
אליאור גבאי: האלטרנטיבה היא לדעת שאני מנהל כספי פנסיה לטווח ארוך, עם התאמות לקראת התקרבות לגיל הפרישה עם הפחתת סיכון.
אליאור גבאי: ובהסתכלות המאקרואיסטית כלכלית עולמית אני כמובן אמור להשיא לאורך זמן את כספי הפנסיה שלי, ואגב כך גם לתרום למשק הישראלי, לפיתוחו, לרווחת הצרכנים, לתעסוקה וכדומה.
אליאור גבאי: זה המודל המקובל בכל העולם.
אליאור גבאי: כאשר ישנם עיוותים מהסוג הזה, ויש מסגרת כלכלית נאותה שברורה, מה סדרי הנשייה, וגם השוק בכללותו מרוויח ממערכת כלכלית פתוחה ומהפריחה שגלומה בתוכה וכדומה, מרוויח הרבה יותר מאשר מפסיד.
אליאור גבאי: וזו החלטה כלכלית שבאמת קברניטי המדינה צריכים להחליט אם לעשות בה שינוי יסוד.
אליאור גבאי: אבל לשאלתך, אני לא טוען ולא דורש סמכויות להחליט במקום המוסדיים, מתי כן לקנות, מתי לא לקנות ומה לקנות.
אליאור גבאי: אני לא חושב שאני יודע לעשות את זה טוב יותר.
ישראל חסון: לא זו היתה השאלה.
נסים עוג'ר: איך מגינים על הציבור?
ישראל חסון: אליאור, לא זו היתה השאלה.
אליאור גבאי: לא, אבל בתוך תשובתי אתה מבין את התשובה, שאני חושב שעדיין חלה עליהם החובה לקבל את ההחלטות הנכונות.
אליאור גבאי: תפקידנו לוודא שההחלטות האלה נלקחות תוך שקילת מירב השיקולים לטובת העניין.
ישראל חסון: יהל אמר:
ישראל חסון: חצי שנה עבדתי בניסיון לחפש.
ישראל חסון: יצר מתווה.
ישראל חסון: כהנחת עבודה, אני מאמין לו.
ישראל חסון: השאלה אם זה המתווה היחיד שקיים או אין בתוך המתווה הזה עוד מספר רגישויות?
ישראל חסון: השאלה הזו היא מאוד מהותית לסוגיה של הגנה על הציבור, כן או לא?
אליאור גבאי: כמובן שהיא מהותית.
ישראל חסון: הוא יכול להרשות לעצמו להעביר אותה משום שאין מולה כמעט שום סנקציה.
ישראל חסון: השאלה, אתה אמרת פה שאם הוא היה לוקח פחות, ויהל השיב לך שאם הוא ייקח פחות כנראה שיהיו השלכות מרחיקות לכת שנגזרות מזה.
ישראל חסון: אם זה נכון, תגיד לי אם זה נכון או לא, ואם זה לא נכון, תגיד לי מה אתה עושה בשביל להגן עלינו ולכפות עליו בתהליך סנקציה במידה והוא מחליט לקחת 100%.
ישראל חסון: כמו שאמר פה חבר הכנסת חנין: אוקיי, אתה קובע כללים שיש להם השלכות עתידיות לגבי אותה פרסונה או אותו גוף להמשך ניהול עסקים במאפיינים שלו.
ישראל חסון: אם זו שאלה כלכלית, תגיד לי, אם זו שאלה תרבותית – תגיד, אבל תגיד מה אנחנו עושים מול זה.
אליאור גבאי: אענה נקודתית לשאלה שלך בהקשר הזה.
אליאור גבאי: אמרתי מבחינת מספרים כוללים שמסתמנים במתווה העסקה, ואכן נראה שגובה הכספים שנגרעים מבעלי החוב בין מה שהם אמורים לשלם לפי תנאי האג"ח לבין מה שהם מקבלים במתווה המוצע, הוא נמוך מאשר התמורה שמקבל בעל השליטה פה בעסקה, באופן כללי.
אליאור גבאי: כמובן שזה כולל בתוכו הרבה הנחות כלכליות כאלו ואחרות, ואין ספק שיש תלות ישירה בין הכסף שלוקח בעל השליטה לבין היכולת לפרוע את כל חובות האג"ח.
אליאור גבאי: כמובן שהעסקה היא מורכבת וכוללת בתוכה העברות אחרות שיכולות לעלות למתווה אחר, אבל הקשר הזה הוא מאוד ברור.
אליאור גבאי: בעניין איזה מחיר משלם, ואם יידרש לשלם מחיר, גורם אשר העביר עסקה מהסוג הזה שגלומה בה פחות תמורה מהאג"ח.
אליאור גבאי: כפי שאמרתי, אנחנו במסגרת השיקולים ובמסגרת הליווי והפיקוח שלנו על המוסדיים, דורשים לראות שהפרמטר הזה של מוניטין הלווה ואופן פעולתו בשוק מקבל ביטוי בהשלכות של מתן אשראי בעתיד ללווה כזה.
אליאור גבאי: שיש לזה משקל, למוניטין וההיסטוריה של הלווה, בהקשר של האם לתת לו הלוואות בעתיד ובהקשר של הריבית שייתנו לו הלוואות בעתיד לאור אותו פרמטר.
אליאור גבאי: אתה יודע, זה מדרון חלקלק.
אליאור גבאי: ברגע שנחליט ונתחיל להגיד: זה אני מסכים וזה אני לא מסכים לכם, וזה אתם תפעלו כך, אתה מגיע למצב שאתה מקעקע או נוטל משיקול הדעת של אותם מנהלי כספים.
אליאור גבאי: ואני לא חושב שאנחנו כמפקח צריכים לקבל את ההחלטות במקומם ולכפות עליהם החלטות, כי כמובן יש פה המון פרמטרים בקבלת ההחלטות הללו, ואנחנו לא יותר חכמים או מוכשרים מהם בהקשר הזה.
ישראל חסון: אני לא מצליח להסביר את עצמי.
יהל שחר: שלוש הערות קצרות, גם להתייחס לזה.
יהל שחר: דבר ראשון, רק לעניין ההפחתה.
יהל שחר: בסוף ההפחתה היא לא 30%, ההפחתה המוצעת היא הפחתה של 15%, כי אם אתה מפחית ל-50% ל-30%, כנראה 50% הנוספים, כיוון ש"האצ'יסון" היא כזה גוף גדול, יקבלו את כל כספם, אז ההפחתה הממוצעת היא 15%.
יהל שחר: זה רק למתמטיקה.
יהל שחר: אני חושב שזו הנחה סבירה כלכלית.
ישראל חסון: גם זה במקרים מסוימים די כואב.
יהל שחר: אני חושב שאתה צודק, שזה כואב.
יהל שחר: כמו שאמרתי, כולנו יושבים בכל הצדדים, וצריך תמיד לראות מה האלטרנטיבה גם.
יהל שחר: דבר שני, אני רוצה להעלות תמיהה בעניין הזה, שתי תמיהות בעצם.
יהל שחר: תמיהה אחת, באמת למה המוסדיים לא פה, ומהבחינה הזאת יכול להיות שהם לא בדיוק חושבים כמו שהם שלחו לך בסטטיסטיקה.
יהל שחר: דבר שלישי, תמיהה נוספת שלי, מדוע הממונה לא דיבר אתנו, ישב אתנו רגע להבין מה אנחנו חושבים.
יהל שחר: בעודנו בהונג-קונג הוציא כבר שאלה, אבל זה בעצם איזה נייר עמדה שאומר: מוסדיים, תתעוררו.
יהל שחר: אני חושב שמן הסדר היה גם רגע לדבר אתנו, לשמוע אותנו, רק חזרנו לפני כמה ימים.
יהל שחר: אנחנו גם חשבנו שאולי הדיון הזה, כי אין לנו את כל התשובות, קצת מוקדם, אבל זה משהו אחר.
יהל שחר: אני חושב שאלה שתי תמיהות שאני בכל זאת הייתי רוצה להעלות.
כרמל שאמה-הכהן: מה האוצר אומר לגבי השאלה למה לא נוצר קשר איתם כדי לשמוע את עמדתם.
אליאור גבאי: פתחתי באמירה הזו ואענה לשאלה הזו.