GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גיל שבתאי: ככל שזה ארוך יותר, זה טוב ואטרקטיבי יותר.
גיל שבתאי: אלה כיוונים ושיקולים שתומכים בקבלת ההחלטה לאורך תקופת הזיכיון.
גיל שבתאי: השיקולים הם להאריך כמה שיותר כדי לשלב את המימון המוסדי, ומצד שני, לא להוסיף עלויות – למשל, כאמור, אם חוצים את הקו שבו צריך לעשות עוד שיקום לפרויקט אז לא שווה להאריך את התקופה, וכמובן, להוזיל את סך העלויות בפרויקט.
גיל שבתאי: אלה השיקולים, ובין 30 ל-31, 32 או 33 שנה אין הבדלים גדולים, כמו שאמרת.
גיל שבתאי: אנחנו חשבנו ש-34 שנה היא התקופה הנכונה והרצויה שמאזנת את כל השיקולים, וכמו שהראינו, גם בפרויקטים התחבורתיים האחרים זו תקופת הזיכיון המקובלת.
גיל שבתאי: דבר נוסף שחשוב רק בהיבט הפורמלי הוא שתקופת הזיכיון יכולה להיות מוארכת בהינתן עילות למיניהן שקיימות בתקופת הזיכיון.
גיל שבתאי: כלומר, אם קורה אירוע שבו אני לא מקצה לזכיין את הקרקע עד תקופת ההקמה, אז הסעד שאני נותן לו היא הארכת תקופת הזיכיון, ופה אנחנו מבקשים שעד שנה מעבר ל-34 שנה, בהינתן העילות האלה, להאריך את תקופת הזיכיון.
איתי עצמון: כלומר, אתם מבקשים 35 שנה.
איתי עצמון: זו הבקשה שלכם מהוועדה.
גיל שבתאי: זה 34 ובעילות מסוימות, של איחורים בהעמדת האתר עד המועד שבו אנחנו צריכים לתת לו אותו, יכולה להיות הארכת תקופת הזיכיון עד לשנה.
גיל שבתאי: אבל זה לא מאריך את תקופת ההפעלה ולא משנה כלום מבחינת הזכיין, זה רק ברמה הפורמלית.
גיל שבתאי: זו אותה תקופת הקמה ואותה תקופת הפעלה, ורק בגלל שמודדים את זה מיום חתימת ההסכם אז זה מוארך בשנה ובעילות מסוימות מאוד.
כרמל שאמה-הכהן: כדי לאשר את הבקשה, גם אם מיצינו את הדיון, אני מבקש נתונים ואנחנו לא נאשר אותה כרגע.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לקבל מכם נייר ובו כתובים בבירור כל הנתונים לגבי שאלת משך התקופה - - - כולל חלופות המימון.
כרמל שאמה-הכהן: מאחר שאני רואה את הכביש הזה כפרויקט חברתי ולא רק כפרויקט כלכלי-תחבורתי, והפריפריה שהכביש הזה אמור לקשר מתרחקת בכל יום בגלל עלויות הדלקים העולות, צריך לעשות כל מאמץ ולבחון כל חלופה.
כרמל שאמה-הכהן: אני בטוח שעשיתם עבודה טובה, אבל מחובתנו לעשות עוד בדיקה אחת ולבחון אפשרות להקל ולשכלל, ואחת החלופות היא שהכביש יחזור לבעלות הציבור, המדינה, מהר כמה שיותר תוך איזון בין העלויות.
כרמל שאמה-הכהן: אין ארוחות חינם, זה ברור לי, והשאלה היא מהי העלות.
כרמל שאמה-הכהן: לא השתכנעתי שיהיה הבדל בחלופות המימון, כי אם יש הבדל זה עלול להיות דרמטי, בטח אם לא משתתפים ובטח אם יש ריבית גבוהה יותר – בטווחים כאלה זה מעמיס עלויות כבדות.
כרמל שאמה-הכהן: גם אני אבדוק את זה מול גופים מוסדיים.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לקבל מכם את הנייר כתוב באופן ברור, שיופץ גם לחברי הוועדה ויפרט מהן העלויות של קיצור טווח הזמן מ-34 ל-30 ול-27 שנה – שתי חלופות.
כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש לקבל גם נתונים לגבי העלויות בייקור האגרה השוטפת למתן הנחה לנוסעים מצפון לדרום בשעות הבוקר, ומבחינתי שעות הבוקר כוללות את מי שנכנס לכביש עד שעה 6:00 או עד שעה 7:00.
כרמל שאמה-הכהן: אני מתכוון למי שבאים מהצפון לעבוד במרכז, בנסיעה מצפון לדרום בימי ראשון עד חמישי - -
משה חביב: משש עד תשע בבוקר?
כרמל שאמה-הכהן: משש עד שמונה, תצמצם את זה.
כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש לדעת מהן העלויות בייקור האגרה השוטפת.
גיל שבתאי: באיזה היבט?
גיל שבתאי: השאלה היא מה שיעור ההנחה שאתה רוצה לתת כי גם ככה שיעור האגרה הוא יחסית - -
כרמל שאמה-הכהן: אם זה שולי בייקור האגרה, אני לא יודע איך זה עובד.
גיל שבתאי: זה הכול שאלה של תחזיות תנועה שאתה מניח - -
כרמל שאמה-הכהן: על-פי התחזיות שלכם.
גיל שבתאי: אני לא יודע איך לעשות את זה.
כרמל שאמה-הכהן: למה, זה חישוב מסובך?
גיל שבתאי: לא, השאלה היא מה שיעור ההנחה שאתה מבקש לתת.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא יודע מה הרגישות, אם תגיד לי מה הרגישות - -
גיל שבתאי: בגלל שמחיר האגרה בפרויקט הזה הוא נמוך מאוד יחסית, זה יכול להפוך את כל הכדאיות של לעשות פה פרויקט אגרה בכלל - -
כרמל שאמה-הכהן: זה משחק בסכום אפס שאני משחק איתך פה, כי על ההנחה שאתה נותן אתה חייב לייקר את האגרה.
גיל שבתאי: כן, אבל אז תתייקר באופן משמעותי האגרה שישלמו האחרים.
גיל שבתאי: זה יכול להיות במספרים גדולים כי הביקושים בשעות השפל - -
כרמל שאמה-הכהן: אני לא מבקש תשובות של "יכול להיות".
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה תשובות ודאיות.
כרמל שאמה-הכהן: אם אני אראה בבירור ייקור משמעותי של האגרה, אז האופציה הזו לא ריאלית.
גיל שבתאי: בגלל המספרים, זה קצת בעייתי לנו - -
כרמל שאמה-הכהן: תציג לי את זה והמספרים יישארו חסויים, רק לי ולחברי הוועדה.
כרמל שאמה-הכהן: זה לא צריך להיות פה בדיון.
כרמל שאמה-הכהן: תציג לנו את זה במסמך, ואנחנו רוצים לבחון את זה.
כרמל שאמה-הכהן: לא תצטרכו לבוא לפה שוב.
לאה ורון: תוך כמה זמן אתם יכולים להציג את המספרים?
גיל שבתאי: נעשה את זה היום או מחר.
גיל שבתאי: לגבי אורך תקופת הזיכיון – אנחנו חשבנו שזו התקופה הראויה, וחשוב לנו לפרסם את המכרז כמה שיותר מהר ואפילו לפני הפסח - -
כרמל שאמה-הכהן: זה תלוי בכם.
גיל שבתאי: אנחנו יכולים לעשות את זה תוך יום.
כרמל שאמה-הכהן: אפשר להיפגש בשבוע הבא.
דולב: יש פה סוגיה נוספת, והיא השאלה למה קוראים "פיתוח הפריפריה" בהיבט הזה?
דולב: האם צריך לעודד את הנסיעה למרכז או דווקא את תושבי הצפון שגרים באיזור טבעון או רמת-ישי ובוחרים לעבוד בקריית-אתא?
דולב: וזה דווקא הכיוון ההפוך.
דולב: אולי לעידוד איזור התעשייה בקריית-אתא יש השפעה חיובית יותר על הצפון מאשר נסיעה לתל-אביב.
כרמל שאמה-הכהן: תציגו גם את החלופה הזו, אין בעיה.
כרמל שאמה-הכהן: אם למדינה יש השקפת עולם שהכיוון ההפוך הוא יותר חברתי ומפתח, אנחנו בעד, והכול שאלה של מחיר.
גיל שבתאי: מבחינה מכרזית וגם מבחינה ציבורית יש יתרון לפשטות ולכללים ברורים.
גיל שבתאי: גם ככה אנחנו עושים תעריף של שפל מול שיא, וככל שעושים עוד רזולוציות זה מתחיל להיות לא ברור.
גיל שבתאי: גם את זה צריך לקחת בחשבון, ולכן העדפנו את הפשטות בהיבט הזה.
גיל שבתאי: נציג את הדברים כמה שיותר מהר, ובגלל שהאגרה היא חלק קטן אז זה לא משמעותי.
ראובן לבאון: בנוסף למה שגיל אמר, אנחנו סיימנו את שלב המיון המוקדם לפני מספר שבועות בהצלחה רבתי, כמו שנאמר, וקבוצות יושבות ושואלות מתי הן ניגשות למכרז.
ראובן לבאון: האופציה היחידה לעשות את זה היא פחות או יותר ביום רביעי, כמובן שבכפוף לאישור הוועדה.
ראובן לבאון: מעבר לזה אנחנו "נזרקים" שבועיים-שלושה מאוחר יותר.
ראובן לבאון: אם נגיש לך עד הערב או עד מחר בבוקר את הנתונים, השאלה היא אם נוכל לקבל אור ירוק לפרסם את המכרז בשבוע הבא ובהנחה שאין משהו - -
כרמל שאמה-הכהן: אם לא תעכבו את הנתונים, בשבוע הבא תהיה לכם תשובה, אני מבטיח לכם.
כרמל שאמה-הכהן: אני מחכה לנתונים שלכם ולאחר מכן לא נעכב אתכם.
כרמל שאמה-הכהן: מי מכם אחראי על העברת הנתונים?
גיל שבתאי: אני אחראי על העברת הנתונים.
דודי קופל: שמי עורך-דין דודי קופל מהלשכה המשפטית במשרד האוצר.
דודי קופל: מאחר שהנתונים האלה רגישים מאוד, אולי הוועדה מוכנה לשקול שהנתונים יוצגו במסגרת דיון פנימי.
גיל שבתאי: כלומר, לא להעביר מסמך רשמי - -
כרמל שאמה-הכהן: אני מוכן שתביאו לי מסמך, הוא לא יופץ ויוחזר לכם בתום הדיון.
כרמל שאמה-הכהן: אני צריך ללמוד אותו ואני רוצה להתכונן לישיבה הזו.
כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שעד לישיבה אני אבקש ממך לשפר נתון או להעביר לי נתון אחר, כדי שלא ניפגש לשווא.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רוצים "לחתוך" את זה.
כרמל שאמה-הכהן: אני מאמין שהכול יהיה בסדר, אבל כשעוסקים בפריפריה לנו יש רגישות.
גיל שבתאי: מאה אחוז, אנחנו נעשה את הניתוחים כמה שיותר מהר.
גיל שבתאי: הנתונים זמינים לנו - -
כרמל שאמה-הכהן: אני זמין לכם בכל שעה, אתם יכולים לפגוש אותי גם במרכז אם נוח לכם יותר.
גיל שבתאי: בסדר גמור.
גיל שבתאי: אנחנו נעבוד על הנתונים ואני מניח שתוך יום-יום וחצי, אחרי שנעשה בקרת איכות של הנתונים - -
כרמל שאמה-הכהן: אני לרשות
כרמל שאמה-הכהן: כם בעניין הזה, והזמן בידיים שלכם.
איתי עצמון: השאלה היא מה הוועדה מאשרת כרגע?
כרמל שאמה-הכהן: לא מאשרת.
איתי עצמון: אתה לא מאשר כרגע?
כרמל שאמה-הכהן: לא מאשר.
כרמל שאמה-הכהן: הישיבה הזו נעולה, תודה רבה.
כרמל שאמה-הכהן: על סדר-היום: הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – חובת מתן הודעה מוקדמת לפני ביצוע פעולה), התשע"א-2011, של חברי הכנסת: מקלב, גפני, לוין ושל היושב-ראש (פ/3428).
כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ביום 14 בנובמבר 2011.
אורי מקלב: חוק זה הוא עוד אחד בשרשרת חוקים שאני מתכבד להיות שותף להם – עם היושב-ראש, עם חבר הכנסת לוין וחבר הכנסת גפני – שבא להגן על הצרכן, להגן על האזרח.
אורי מקלב: כולנו יודעים שאנשים שלא משלמים את החובות שלהם, צריכים לשלם את זה, צריכים לעמוד בהתחייבויות שלהם, השאלה מה קורה כשהם לא עומדים בהתחייבויות שלהם.
אורי מקלב: לפעמים אצל אנשים מדובר במצב מסוים שהם נקלעו אליו ויש להם שרשרת של סיבוכים, חובות שהם חייבים לשלם – לגופים שונים, לאנשים שונים, לרשויות שונות, וגם לבנקים.
אורי מקלב: מה שמתברר, אדוני היושב-ראש, כשחייבים לבנק כסף – נניח אתה באוברדרפט, חרגת מהמסגרת שהיתה לך ואתה לאחר תקופה לא משלם, כשהבנק מתחיל את תהליך הגבייה שלך ואתה נהפך ללקוח משפטי שלו, הקערה נהפכת על-פיה – היית לקוח מאוד מאוד מחוזר על-ידי הבנק, על כל סניפיו, וקיבלת אשראי כזה וקיבלת ערבות כזאת, אבל משהחליטו להעביר אותך למסלול של לקוח משפטי, הריבית שהיתה מוסכמת על הבנק, נניח 5% ריבית, היא הופכת לריבית נשך של 20%, הרבה מעל הפרופורציה – לא כפולה מאשר היתה אלא יכולה להגיע לפי-4, ל-20% - לא רק הסכום הזה שאתה חייב, ההסכם שלך מופר על-ידך ממילא, גם הריבית הופכת להיות גבוהה, אלא כל החשבונות שלך.
אורי מקלב: נניח חרגת ב-20,000 שקלים, 50,000 שקלים, לא שילמת, אבל אתה יחד עם זה לקוח של הבנק, לקוח של מיליון שקלים – כל המערכת שלך, על כל החובות שלך, אתה מייד הופך ללקוח שהריבית שלו היא באחוזים מאוד גבוהים, בשוק האפור לא מעזים לקחת סכומים כאלה.
אורי מקלב: לא זו אף זו.
אורי מקלב: לא פעם, לא יכולתי להבין אנשים שאומרים: הייתי חייב לבנק 200,000 שקלים, אבל מה שקרה, היה לי נכס של מיליון דולר, של ארבעה מיליון שקלים, וכל מה שהיה כמעט הלך, בסך הכול קיבלתי מזה שני מיליון והייתי חייב לבנק שני מיליון.
אורי מקלב: שאלתי: איך מ-200,000, מ-300,000 זה הופך לכאלה סכומים?
אורי מקלב: משהתברר שהחוב שלך – לא רק החוב הזה שלא שולם אלא כל סדרת ההסכמים שלך עם הבנק, אתה חייב לשלם את הריבית הגבוהה הזאת - ממילא ברור שאתה הופך ללקוח כזה ואתה נופל לתוך הבור השחור של הבנק.
אורי מקלב: אנחנו לא באים עכשיו לשנות את כל סדרי בראשית.
אורי מקלב: אנחנו באים בסך הכול לצמצם, להגיד ללקוח – כשהבנק שולח אליו מכתב שהוא רוצה להפוך אותו ללקוח משפטי, תפרט מה משמעות הדברים.
אורי מקלב: אדם יכול לקבל מכתבים גם מהרשות המקומית, גם מביטוח לאומי, גם ממס הכנסה, אולי מעוד בעלי חובות – הוא צריך לדעת שהבנק זה משהו אחר, ואנחנו מבקשים לפרט לו מה המשמעות שאתה הופך ללקוח משפטי.
אורי מקלב: לא להגיד לו שתוך 14 יום, אם אתה לא משלם אתה הופך ללקוח משפטי, אלא להגיד מה אחוז הריבית שאתה אמור לשלם, מה היקף ההלוואה שלך או מה היקף החוב שנשאר לך ומה הריבית, לפרט את מספר הימים.
אורי מקלב: יש לנו כמה פרמטרים שאנחנו מבקשים – שיהיה יותר שקוף ויותר ברור, שהלקוח ידע לקראת מה הוא הולך, ולא מעבר לזה.
אורי מקלב: דיברנו גם על דמי פעילות של הבנקים, מה שיעור הריבית וגם אופן חישוב סכום הפיגורים.
אורי מקלב: אני אומר בפירוש שניתן לשנות – להוסיף או להוריד פרמטר – אנחנו יודעים שהמטרה שלנו אחת, שהלקוח יקבל קצת מושג לקראת מה הוא הולך.
אורי מקלב: ואני חוזר ואומר – מה שזה יוסיף זה לא רק שתהיה לו שקיפות ובהירות, הוא גם ידע לברור לו – אם יש לו כמה וכמה בעלי חובות, שהוא ידע מה סדרי העדיפויות.
אורי מקלב: אנחנו לא מבקשים כאן שום דבר – לא תוספת תקציבית, לא שינוי בריביות ולא שינוי של כל התהליך.
אורי מקלב: בסך הכול לשלוח ללקוח מכתב ברור יותר, מפורט יותר, מה התהליך ומה המשמעות של אחד שהוא לקוח משפטי.
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, מי עוד רוצה להעיר הערות כלליות לגבי הצעת החוק?
יריב לוין: אני מציע שאני אקריא את הנוסח המתוקן.
אורי מקלב: של משרד המשפטים.
אורי מקלב: בנק ישראל, זה נוסח שלכם.
אורי מקלב: אדוני, אנחנו מקריאים כבר את הנוסח המתוקן שלכם.
יריב לוין: אנחנו נעבוד על הבסיס הזה.
לאה ורון: זה נוסח שהועבר לכולם ופורסם גם באתר הוועדה.
יריב לוין: "הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – חובת מתן הודעה מוקדמת לפני ביצוע פעולה), התשע"א–2011
כרמל שאמה-הכהן: תעצור כאן, נאשר את סעיף 1.
איתי עצמון: אולי כדאי שנציגת בנק ישראל תסביר מכיוון שהנוסח, אני מבין, גובש על-ידכם.
טל הראל: הנוסח גובש על-ידינו, יש כמה תיקונים שאנחנו רוצים לעשות בעקבות השיחה האחרונה שלנו אתמול.
טל הראל: לעניין סעיף 5ג, זה צריך להיות 5ד כי בין לבין כבר תוקן.
איתי עצמון: יש כבר סעיף 5ג בחוק.
טל הראל: יש כבר סעיף 5ג, לכן זה צריך להיות 5ד.
טל הראל: נקודה נוספת – בסעיף 5ג(א) כתוב "אלא אם כן מסר הלקוח הודעה בכתב".
טל הראל: אנחנו מבקשים לשנות את זה – "אלא אם כן הודיע ללקוח בכתב על כך" כי מסר זה לאו דווקא מסירה פיזית, אין ציפייה שהבנק יגיע לביתו של הלקוח וימסור לו מעטפה.
טל הראל: לכן, הודיע ללקוח בכתב תוך 14 ימי עסקים לפחות לפני ביצוע.
איתי עצמון: מה המשמעות של השינוי שאתם מבקשים?
טל הראל: המשמעות היא שיהיה ניתן לשלוח את ההודעה בכל אמצעי שהלקוח יכול לראות.
טל הראל: זה יכול להיות באמצעות מייל, זה יכול להיות באמצעות פקס – אם הלקוח ביקש, זה יכול להיות באמצעות דואר רשום אבל בדרך שהלקוח יקבל את זה מראש בכתב.
איתי עצמון: האם יש הוראות – למשל בהוראות ניהול בנקאי תקין – לגבי איך מעבירים הודעות ללקוחות?
איתי עצמון: האם לקוח צריך להסכים להעברת הודעות באי-מייל?
טל הראל: ודאי.
טל הראל: יש הוראת ניהול בנקאי תקין 357, הקובעת שיש ללקוח את הזכות לבקש לקבל את כל ההודעות מהבנק באמצעות דואר אלקטרוני, שזה דואר אלקטרוני מבוטח.
טל הראל: יש כל מיני בקרות שנקבעו לבנקים – אם לוודא שהדואר נפתח, הדואר נקרא – והכול בכפוף להסכמה מפורשת של הלקוח.
טל הראל: אנחנו חושבים שזה גם הרבה יותר יעיל.
טל הראל: היום לקוחות – אזרחים, לאו דווקא לקוחות – לא נוהגים ללכת לקחת דואר רשום.
טל הראל: זאת הודעה שכן חשוב שתוכנה יגיע לידיעת הלקוח.
טל הראל: הרבה עובדים עם מיילים.
לאה ורון: האם מדובר בנוסף לדואר הרשום, בדואר אלקטרוני?
טל הראל: לא בנוסף.
לאה ורון: או הדואר האלקטרוני אמור להחליף את ההודעה בדואר הרשום?
טל הראל: אין פה בכלל דרישה לדואר רשום, כרגע זה למסור הודעה.
טל הראל: יוכל להיות בדואר רגיל או בדואר רשום – מה שלקוח מבקש.
טל הראל: אם הלקוח נוהג לקרוא את כל הודעות הבנק באמצעות המייל שלו, באמצעות אתר האינטרנט של הבנק, בוודאי עדיף שההודעה הזאת כן תגיע אליו באמצעות אותו אמצעי.
אורי מקלב: זה בסדר, אבל במידה שאין לו לא פקס, אין לו הסכם עם הבנק.
טל הראל: אז בדואר רגיל.
אורי מקלב: דואר רגיל, אפילו דואר רשום.
טל הראל: דואר רגיל, אלא אם כן הוא ביקש אחרת.
אורי מקלב: יוצאים מתוך הנחה שהוא מקבל את ההודעות כל הזמן, אם היו לו קשיים בקבלת הודעות הוא היה מודיע זאת לבנק.
אורי מקלב: ההודעות שנשלחו אליו – סוף שנה, רבעוני – אני מניח שיש הודעות שהבנק שולח גם לגבי הלוואה.
טל הראל: יש הודעות רבות.
איתי עצמון: השאלה אבל למה לשנות את המינוח לעומת למשל סעיף 5א רבא לחוק, שקובע כי תאגיד בנקאי ימסור ללקוחותיו מידע בכתב על סכומי עמלות, וגם כאן כתבתם במקור – מסר ללקוח הודעה בכתב.
איתי עצמון: שאלה למה לשנות את המינוח לעומת מינוח אחר שקיים באותו חוק.
טל הראל: זה לא תיקון מהותי.
איתי עצמון: אם זה לא מהותי אז למה לשנות?
טל הראל: על מנת להסיר ספק שאין הכוונה פה למסירה אישית או מסירה בדואר רשום.
איתי עצמון: האם אתם מפרשים את סעיף 5א כמסירה אישית?
טל הראל: אנחנו לא, אבל אנחנו לא רוצים שמישהו יפרש את זה בטעות ככה.
טל הראל: לכן אני חושבת שהמינוח הנכון הוא "הודיע ללקוח בכתב".
טל הראל: יש דרכים רבות ומגוונות באמצעות הטכנולוגיה המתפתחת למסור הודעות ללקוחות, והמהות היא שהוא יקבל את ההודעה.
אורי מקלב: אני לא משפטן, אבל כפי שאת יודעת, כשמשנים בחוק את המינוחים יצא שלגבי עמלות הפירוש הוא למסור ביד.
טל הראל: לא, לא.
איתי עצמון: לכן אני שואל כי אם אין משמעות לשינוי, אז למה לשנות?
אורי מקלב: באותו חוק, כאשר משנים מינוחים מישהו יכול לבוא ולומר – למה שיניתם פה, זה סימן - - -
טל הראל: אני יכולה להגיד שבהוראות שלנו, של המפקח על הבנקים, אנחנו נוהגים לציין "הודיע ללקוח בכתב".
טל הראל: אנחנו לא משתמשים במונח "מסר", ו-5ג הוא סעיף די ישן.
אורי מקלב: אין לי בעיה, צריך לתקן גם שם.
יריב לוין: אבל השאלה אם לא כדאי לכתוב – מסר ללקוח הודעה בכתב בדרך שבה הוא מוסר לו הודעות כדבר שבשגרה.
יריב לוין: יש לקוחות שמקבלים במייל, יש לקוחות שמקבלים בדואר רגיל.
יריב לוין: הרי יוצא מצב שהודעה בכתב, הוא יגיד – מאה אחוז, למרות שתמיד יש לו הוראה שהוא רוצה הכול בנייר, אני שלחתי לו במייל.
טל הראל: לא, הבנק מחויב.
טל הראל: ברגע שהלקוח מביע את ההחלטה שלו באשר לאופן קבלת הודעות, זה מכלול ההודעות.
יריב לוין: זה חל על הכול.
טל הראל: זה חל על הכול.
טל הראל: ברגע שהלקוח פותח את חשבון הבנק, הוא מקבל את המסמך.
לאה ורון: דואר רשום, שיהיה בנוסף.
אלי שני: נראה לי שמתייחסים פה למכתב הזה כמכתב שגרתי שגובים ממך עמלה של 10 שקלים.
אלי שני: מדובר פה במהפכה.
אלי שני: מדובר פה במהלך שהוא טרום-משפטי, שעלול להמיט אסון על הלקוחות.
אלי שני: לכן, גם המכתב צריך לבטא את אותו אסון שהולך ליפול על הלקוח.
אלי שני: מכתב רגיל או משלוח במייל, כמו הודעה שחייבנו אותך בעשרה שקלים או שינינו את הריביות מ-0.01 ל-0.015 זה לא הנושא פה.
אלי שני: הנושא פה הוא נושא חדש לחלוטין.
אלי שני: לא מדובר פה באחד או בשני לקוחות משפטיים.
אלי שני: מדובר פה בעשרות אלפים, אולי מאות אלפי לקוחות משפטיים בארץ.
אלי שני: כל פעולה כזאת, ברגע שהבנק מתחיל לדרדר את העניין לכיוון המשפטי, הלקוח יכול להרים ידיים.
אלי שני: הוא נופל, הוא מתגלגל, השופט ברק כבר התייחס לזה בפסקי-דין קודמים, בהם אמר שברגע שהבנק מחליט לדחוף את הלקוח, גופו נעשה איברים איברים, כמו שאנחנו יודעים ביום כיפור.
אלי שני: וזה באמת כך.
אלי שני: ממצב של 2.5% או 3% ריבית, או 4% או 5% ריבית מוסכמת, היא הופכת ל-20%.
אלי שני: ואם, לא עלינו, הלקוח לא קיבל את המכתב או לא התעשת בזמן – כמו אותה גברת נבו שישבה פה ונניח חרב עליה עולמה ואמרו לה לפנות את החווה שלה – מרגע זה העניינים מתחילים להתגלגל.
אלי שני: אז במקום להושיט יד ולעזור לאותה גברת, ובמקום להושיט יד ולעזור לאותו לקוח ולהגיד לו – לא שבועיים, אנחנו נותנים לך זמן סביר, בוודאי שבועיים לא מספיק לאף אחד להתעשת, אם הוא לא מתעשת והעניין הזה מגיע להליכי הוצאה לפועל, מייד יש את התוספת על החוב הקיים, ולא רק התוספת על החוב הקיים אלא במסגרת ההוצאה לפועל הבנק רשאי לכאורה לגבות 20% ריבית או 25% ריבית נוספת על הריבית המקסימלית הנהוגה בבנק.
אלי שני: זאת מהפכה, ולכן מכתב תמים בצבע ירוק שמגיע בדואר או שמופיע במייל, לא מספיק כדי לעורר את הלקוח שפה הולכת להיות מהפכה.
טל הראל: אני מבקשת להתייחס למה שנאמר.
טל הראל: קודם כול, אני לא כל כך מסכימה שזאת מהפכה כי הבנקים כבר כיום נוהגים לשלוח ללקוחות הודעות ולעדכן אותם על כל חוב פיגורים שקיים בהלוואה שהם לוקחים.
אורי מקלב: הוא מתייחס למהפכה ביחסי הלקוח עם הבנק.
טל הראל: וגם כיום הם שולחים להם מכתבי התרעה שמודיעים על קיומו של חוב.
טל הראל: נכון, קודם כול הצעת החוק היא מבורכת – אני לא אומרת שלא ואנחנו לא מתנגדים לרציונל שעומד מאחורי הצעת החוק – אבל זה לא שהבנקים עד היום לא נהגו לשלוח הודעות.
טל הראל: יש פה פירוט יותר רחב, אני מסכימה אתך, ואנחנו בכלל לא מקלים ראש בחשיבות של ההודעה הזאת.
טל הראל: אבל, דווקא בגלל החשיבות הזאת ומאחר שאנחנו רוצים שהיא כן תגיע לידיעת הלקוח, אנחנו חושבים שהדרך הנכונה היא או במייל – במידה שהוא מקבל את ההודעות שלו במייל, או באמצעות דואר.
טל הראל: מבחינתי אני אומרת – מסר או שלח, לא מהותי, אני משאירה את זה לשיקול דעת.
טל הראל: מה שאמרו הוא שההודעה תישלח בכתב.
יריב לוין: לא, יש הבדל גדול בהיבט אחד.
יריב לוין: ההבדל בין "מסר" ל"שלח" הוא במובן ש-14 יום במקרה של "מסר" מתחילים בנקודה שהאדם קיבל את ההודעה, בעוד שבמקרה של "שלח" הוא נמצא במצב שבו גם אם הוא לא ראה את ההודעה, הספירה מתחילה בנקודת המשלוח.
טל הראל: לא.
טל הראל: "מסר" זה לא ברגע שהוא קיבל, זה ברגע שיש את המסירה, שהדואר יצא.
טל הראל: זה לא מסירה בדואר רשום, שזה מהרגע שהוא קיבל.
טל הראל: אם זה דואר רשום, זה מרגע שהוא קיבל, ואנחנו לא מדברים פה על דואר רשום כי זה לא משיג את התכלית של החוק.
יריב לוין: אם כך הדברים וכך אתם רואים את זה, האם 14 יום זה מספיק?
יריב לוין: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שאם שלחו למישהו בדואר, יכול להיות שיעברו כמה ימים – הוא הרי לא יודע שזה הולך להגיע אליו, זה לא משהו שהוא באופן אקטיבי ילך לחפש אותו.
יריב לוין: לכן, יכול להיות שהזמן הוא לא מספיק.
אסף תכלת: אדוני, בהקשר זה אני כן רוצה לציין שיש עוד השלכה לאותה הודעה או התרעה לגביית חוב, והיא ביחס לחוק שירות נתוני אשראי, שזה דבר שעלה פה אולי דרך אגב.
אסף תכלת: ברגע שנשלחת אותה הודעה, לאחר 60 יום נמסרים הנתונים אודות ההודעה הזאת – אם החוב לא נפרע – לשירות נתוני אשראי ואז הלקוח צפוי לא רק ביחסיו כלפי הבנק אלא ליחסים כלפי כולי עלמא, שמודעים למעשה להיותו חייב בעייתי וגם זה עלול להשפיע.
אסף תכלת: לשאלתך, שם הזמן הוא 60 יום.
אסף תכלת: כאמור, אנחנו תומכים לגמרי בהצעת החוק.
כרמל שאמה-הכהן: למה לא בהמצאה אישית, שזה ודאות שאדם קיבל?
טל הראל: שוב, החשש שלנו שדואר רשום - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא דואר רשום, אני אומר – המצאה אישית.
טל הראל: המצאה אישית, שיגיעו לביתו של לקוח?
כרמל שאמה-הכהן: הבנק לא מביא דברים, במיוחד בהליכים האלה?
טל הראל: מעבר לעובדה שזה כרוך בעלויות הרבה יותר גבוהות.
כרמל שאמה-הכהן: עלויות במילא אתם מנכים מהמימוש.
כרמל שאמה-הכהן: הרי כל התכלית של החוק, שאדם ידע.
כרמל שאמה-הכהן: אם אתה שולח או בדואר רשום או בדואר רגיל, יש מרכיב סיכון לא מבוטל, בטח אצל אנשים שנמצאים במערבולת של תסבוכת כלכלית, שאו לא ימשכו את הדואר הרשום או הדואר, הם לא רואים אותו, לא רואים אותו בזמן, המון סיבות.
כרמל שאמה-הכהן: המצאה אישית אתה יודע שאנשים קיבלו.
טל הראל: אני לא מכירה באופן אישי הודעות שנשלחות מגופים בהמצאה אישית ללקוחות, לצרכנים, למעט כתב תביעה שזה באמת שלב קריטי שצריך המצאה אישית.
טל הראל: אבל הודעות – ומדובר פה בכמות גדולה של הודעות, בתדירות מאוד גבוהה – לבוא ולשלוח בהמצאה אישית כל הודעה כזאת - - -
כרמל שאמה-הכהן: כמה פעולות כאלה יש בשנה?
אורי מקלב: עלות גבוהה למי?
אורי מקלב: לאדם זה פעם אחת בחיים.
טל הראל: לאדם כן, אבל זה לא נופל עליו כרעם ביום בהיר.
טל הראל: ברגע שאתה חותם על הסכם אתה יודע שאתה חשוף להליך משפטי.
אורי מקלב: לא הצלחת לכסות את האוברדרפט שלך, עכשיו כל ההסכמים שלך עם הבנק בכל סניפיו, אתה הופך ללקוח משפטי.
אורי מקלב: בעצם הכול הופך לריבית לא מוסכמת, כל ההסכם מופר, כלומר הפרת חוזה אחד.
אורי מקלב: לכן קורה מה ששומעים, שאנשי ם פתאום נהפכים לשבויים.
אורי מקלב: לא דיברנו על כך, יכול להיות שגם יש אינטרס לבנק לעשות לך את זה משום שיש לו רווח מהעניין הזה.
אורי מקלב: לא הגענו לזה בכלל, אבל בעצם הבנק ירצה לדחוף, ירצה שלא תדע מזה.
יריב לוין: אגב, לא רק זה, זה עוד יותר מכך.
יריב לוין: מה קורה?
יריב לוין: הרי מסגרות האשראי שלך ניתנות לשינוי על-ידי הבנק בכל רגע נתון.
יריב לוין: אתה מתנהל, יש לך נניח חמש הלוואות שאתה משלם ויש לך מסגרת אשראי של 20,000 שקלים.
יריב לוין: פתאום הבנק החליט – מסיבותיו, שהן אולי גם מוצדקות – שהוא מקטין לך את מסגרת האשראי ל-10,000 שקלים.
יריב לוין: באותו רגע אתה עומד במצב שאתה לא מסוגל לפרוע את מסגרת האשראי, גם לא מסוגל להחזיר את ההלוואות.
טל הראל: סליחה, זה לא קורה פתאום.
טל הראל: יש פסק-דין של בית-המשפט העליון בנושא עו"ש בל"ל שקבע חד-משמעית את הכללים לגבי ביטול מסגרת אשראי.
טל הראל: זה לא קורה פתאום, יש הודעה מוקדמת שנשלחת ויש מסירות שקשורות לפגיעה ביכולת פירעון.
יריב לוין: אני אומר פתאום – במובן זה שעל אדם זה נוחת.
יריב לוין: הסיבות יכולות להיות כולן מוצדקות אבל על אדם זה נוחת כרעם ביום בהיר ואז הוא מוצא את עצמו במצב שברגע שחתכו לו את מסגרת האשראי, גם התשלומים השוטפים שהוא משלם לפירעון ההלוואות לא משולמים והוא נכנס למין סחרור מוחלט.
יריב לוין: אם הוא כבר נמצא במצב שהוא הצליח להתארגן ולפחות לגבי ההלוואות, הוא בא ומפקיד כסף כדי לשלם אותן, זה לא עוזר לו כי מכניסים גם את ההלוואות האלה לגדר הלוואות שעוברות לפירעון מיידי, למרות שהן שולמו במועדן ואין בהן שום פיגור.
יריב לוין: הרי זאת הבעיה פה.
יריב לוין: הצעד הזה הוא מאוד דרקוני.
יריב לוין: יכול להיות שבן אדם, לצורך העניין, חרג ממסגרת האשראי בבנק, וחוץ מזה יש לו ארבע הלוואות שהוא משלם אותן.
יריב לוין: הוא אומר – אני לא מסוגל עכשיו לסגור את חריגת האשראי הזאת אבל אני לפחות את ההלוואות משלם ואני בא כל חודש ורוצה להפקיד לתוך חשבון ההלוואה את הסכומים האלה במזומן כדי לכסות אותה.
יריב לוין: למעשה לא נותנים לו לעשות את זה, אנחנו יודעים את זה.
אורי מקלב: עמיתי חבר הכנסת יריב לוין ואדוני היושב-ראש, עוזרי לוחש לי מאחור ואומר – מתוך הניסיון שלנו, אנחנו קצת מטפלים באנשים – חלק מהלקוחות האלה המשפטיים, לא כולם אבל חלק הם לקוחות שלא שפר עליהם גורלם והם עכשיו נמצאים במערכת, כדור שלג של הרבה מכתבים, ולא תמיד הם מוציאים את המכתבים הרשומים.
אורי מקלב: לפעמים יש גם חיסרון למכתב הרשום.
אורי מקלב: את חטאיי אני אומר פה היום בגילוי נאות.
אורי מקלב: בתקופה האחרונה, כשיש לי מכתב רשום – ברוך השם, אני יודע שזה לא משפט ולא כתב תביעה – אלא מישהו רוצה לשלוח לי את ההגדה של פסח או לוח שנה, גם אם זה לא רשום, זה מכתב בדואר, אני כבר לא הולך, אני יודע למה אני צפוי, כמה זמן אצטרך להמתין בתור, והשעות המיוחדות של הבנק לא מתאימות לי אף פעם כשהוועדות מתחילות כאן ב-08:30 בבוקר.
אורי מקלב: אותה כתובת שאליה זה נשלח עד עכשיו – אם זה מייל זה מייל, אם זה פקס זה פקס ואם בדואר הרגיל – יכול להיות שיש לנו גם יתרון בעניין הזה, לא נשנה אותו, לא נכביד בעניין הזה.
אורי מקלב: בתקופה האחרונה הדואר הרשום הוא לא זה שמחולל את השינוי, אבל הבהירות במכתב, שיהיה ברור.
טל הראל: זה הכי חשוב.
אורי מקלב: הרבה יותר חשוב לי שהבנקים יתייחסו לשקיפות, לבהירות, לראות על מה מדובר.
אורי מקלב: לא ברור לי למשל אם בסעיף 3 הפירוש הוא שיעור הריבית על הלוואה שהיתה או שיעור הריבית שתהיה, הריבית העכשווית שתהיה.
אורי מקלב: כפי שנאמר כאן, החשש הוא מהריבית שאמורים לשלם, השאלה אם זה ברור.
אורי מקלב: אדם רואה שבמקום 4.5% הוא הפך ללקוח של 20% ריבית, זה יוצר אצלך התעוררות.
איתי עצמון: אני מציע שהוועדה תקבל החלטה לגבי כל נושא בצורה מסודרת.
רן מלמד: רן מלמד, סמנכ"ל עמותת ידיד.
רן מלמד: אני מבקש להעיר לגבי הסעיף הזה.
רן מלמד: ברשותכם, קודם כול אני רוצה לברך על הצעת החוק, אני חושב שהיא באמת מצוינת.
רן מלמד: אני רוצה להשליך מהצעת החוק הזאת להצעת חוק אחרת שלטעמי היא מאוד דומה ונמצאת כרגע לקראת קריאה שנייה ושלישית פה בוועדה, שעוסקת בחובת הבנקים להגיש אנשים לוועדות בין-משרדיות בנושא משכנתאות.
רן מלמד: זה מאוד דומה, ודיון כזה בנוגע להגשה קיימנו שם.
רן מלמד: אבל, אני רוצה לקחת את זה לשאלה למה רוצים לעשות את זה עוד לפני איך מגישים כי אני חושב שזה משמעותי.
רן מלמד: הבקשה שלכם הרי בעצם מדברת על כך שלא ייפתח תיק בהוצאה לפועל, לא יתחיל תהליך משפטי כנגד הלקוח כי זה יביא אותו להרבה מאוד הוצאות, שיכול להיות שאם היה מקבל את המכתב בזמן והיה מטפל בו, הוא היה חוסך את ההוצאות האלה.
רן מלמד: פה אני מציע תיקון שאני לא יודע אם אתם יכולים לעשות.
רן מלמד: בהצעת החוק שהכנו הכנסנו תיקון נוסף לחוק ההוצאה לפועל, שם קבענו שאי-אפשר יהיה לפתוח תיק משכנתה בלי שיתמלא איזשהו "צ'ק ליסט" שבו הרשם רואה שאכן הבנק עשה את הפעולות המתבקשות כדי להגיע ללקוח.
רן מלמד: זה דבר אחד שאני מציע לכם לעשות.
רן מלמד: הדבר השני לגבי נושא ההמצאה.
רן מלמד: אני חושב שהנושא של המצאה אישית הוא מצוין, לצערי הרב אני חושב שהוא לא ישים.