GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רן מלמד: אמרת את זה נכון, אדוני היושב-ראש, להפיל את זה על הלקוחות בסופו של דבר ישית עליהם עוד הוצאות.
רן מלמד: אבל, אני חושב שאם יגיע מצב שכן יהיה דואר רשום במקרה הזה, גם אם הוא לא ייקח, זה יחייב את הבנק לעשות יותר מאמצים ממה שהוא עושה היום, כי היום הוא נותן למערכת הממוחשבת שלו להוציא את המכתבים, להריץ את המכתבים.
כרמל שאמה-הכהן: כמה עולה דואר רשום עד בית הלקוח?
רן מלמד: חמישה ומשהו שקלים, אדוני.
כרמל שאמה-הכהן: עם המסירה?
רן מלמד: עם המסירה יותר – נדמה לי 16 שקלים.
כרמל שאמה-הכהן: זו הוצאה?
רן מלמד: זאת הוצאה שאתה משית אותה בסופו של דבר על הלקוח.
כרמל שאמה-הכהן: אבל לעומת הוודאות שאדם קיבל את ההודעה?
רן מלמד: שוב, אני בעד המצאה אישית כי אני חושב שהבנק חייב לעשות את כל המאמצים, ואני מסכים אתכם בהקשר הזה.
רן מלמד: אני רק אומר, צריך לתקן בהקשר הזה גם את הנושא של חוק ההוצאה לפועל.
רן מלמד: לגבי סעיף 5ג(ב), אני חושב שהמחיקה של המלים "בלשון פשוטה ומובנת" היא הרת אסון לחוק.
רן מלמד: אם לא יקפיד הבנק לכתוב את הדברים בעברית קריאה לכל אדם, כאילו שהוא לא שלח את המכתב, גם אם הוא נתן אותו בהמצאה אישית.
רן מלמד: אנחנו ניהלנו את הוויכוח הזה ואת הדיון הזה עם בנק ישראל, עם המפקח על הבנקים ועם משרד האוצר ועם איגוד הבנקים, וגם היום ברור לבנקים עצמם שהם צריכים לכתוב את הדברים בצורה אחרת.
רן מלמד: אני מציע מאוד לחברי הוועדה לא להסכים לשינוי הזה, לא לוותר על הלשון הפשוטה והמובנת, כי אחר כך כשזה מגיע לרשם ההוצאה לפועל הוא יכול לשקול האם באמת השפה שבה נכתב המכתב היא אכן פשוטה ומובנת והאם אפשר היה להבין ממנה את הסכנה או את האסון שמתרחש על ראשו של אותו חייב.
אלי שני: בהקשר לנושא של המלים, אני מסכים למה שעמותת ידיד ציינה, ואני רוצה להוסיף.
אלי שני: מעבר לפירוט של החובות כתוב בסעיף (ב)(1) "יתרת סכום ההלוואה".
אלי שני: יתרת סכום ההלוואה, כפי ששמענו קודם, היא לא מספקת משום שלא יתרת סכום ההלוואה היא זו שעומדת על הפרק.
אלי שני: על הפרק עומדת האפשרות או היכולת של הבנק, בהסתמך על החוזה האחיד הראשון שחתם כל לקוח, האפשרות להעמיד את כל החבות של הלקוח לפירעון מיידי.
אלי שני: מה זה אומר חבות?
אלי שני: זה אומר שגם אם הוא נניח היה חייב בעו"ש 10,000 שקלים, אבל הוא קיבל ערבות בנקאית שלא הגיע מועד פירעונה, והערבות הבנקאית עומדת על שני מיליון שקלים, הבנק רשאי לדרוש מהלקוח שני מיליון שקלים במזומן עכשיו, למרות שזה לא הגיע ולמרות שלא פנו אליו.
אלי שני: זה על-פי החוק.
אלי שני: לכן, כאשר אנחנו מדברים על הפרטים האלה, הפרטים האלה צריכים להיות יתרת סכום ההלוואה, סכום כל החבות, ומה שיקרה הוא שכל החבות כולה תועמד לפירעון מיידי, וזאת קטסטרופה לאדם מן השורה.
טל הראל: סכום החבות לא יכול לעלות על יתרת סכום ההלוואה.
אלי שני: ודאי.
טל הראל: אם הוא שילם משהו אז הוא שילם.
אסף תכלת: מדובר על העמדת ההלוואה לפירעון מיידי.
אלי שני: נניח הוא קיבל שירות מהבנק שקוראים לו ערבות בנקאית, ערבות ביצוע.
אלי שני: בערבות הביצוע היו מיליון שקלים, והחוב הוא 10,000 שקלים.
אלי שני: בגלל ה-10,000 שקלים שהוא לא פרע, הבנק רשאי על-פי החוזה האחיד לדרוש את כל החבות, כולל את המיליון שקלים, גם אם לא הגיע מועד פירעונה.
אורי מקלב: יש לו גם משכנתה, אבל הוא בעובר ושב נקלע כעת למצוקה והוא חייב 20,000 שקלים לבנק.
אורי מקלב: תהיה דחיפה ויהיה אינטרס עכשיו להפעיל נגדו לקוח משפטי כדי לקחת ממנו את כל הריבית על ההלוואה, המשכנתה שהוא קיבל.
אורי מקלב: הלוואה לדיור, משכנתה, זה לא פה.
קריאה: משכנתה זה סיפור אחר, יש חוק אחר שעוסק בזה.
אורי מקלב: אז לא משכנתה.
קריאה: משכון.
אורי מקלב: אז נניח משכון או הלוואה שהוא לקח מהבנק.
אורי מקלב: הלוואה עסקית.
טל הראל: הסכם הלוואה, רק אותו הבנק רשאי לתבוע.
טל הראל: הוא לא רשאי לתבוע משהו שלא נחתם עליו הסכם ולא משקף את החוב שנותר.
טל הראל: זה יתרת סכום הלוואה.
אלי שני: החוזה האחיד לא מדבר על זה.
אלי שני: החוזה האחיד מאפשר לבנק לתבוע, ויש שם שורה - - -
טל הראל: הבנקים לא תובעים משהו שלא מגיע להם.
אלי שני: מגיעה לו גם החבות.
אלי שני: הבנק סבור, על-פי החוזה האחיד, שמגיעה לו כל החבות.
אורי מקלב: באותו בנק.
אורי מקלב: הוא לא מאמין לו והוא רוצה ממנו עכשיו הכול מיידית.
אורי מקלב: ברגע שלא שילמת את החוב, הבנק אומר – הפרת חוזה במקרה הזה, אתה לקוח כזה.
אורי מקלב: ואז כל מה שיש לו, כל העסקים האחרים שיש לו בסניף אחר בכלל, ודברים אחרים - - -
טל הראל: כל הלוואה עומדת בפני עצמה.
טל הראל: בגין כל הלוואה יש חובה, בהתאם לתיקון שהולכים לעשות פה תהיה חובה לשלוח הודעה – על כוונה לנקוט הליכים משפטיים, על יתרת סכום הלוואה של אותה הלוואה.
טל הראל: לא עושים פה פול של הלוואות ושולחים רק למשהו ספציפי.
טל הראל: הבנקים, אין להם כוונה – ויש גם סעיף בחוק הבנקאות (שירותים ללקוח), על איסור הטיה, יש חובה לגילוי נאות.
טל הראל: זה חל על כל הלוואה.
אורי מקלב: זה נתון לפרוטוקול, אני צריך להבהיר את זה.
אורי מקלב: מה שאת אומרת, גברתי, אם ירצו עכשיו לקחת את הערבות הבנקאית, ערבות ביצוע, וירצו לגבות זאת ממנו, יצטרכו לשלוח לו הודעה נפרדת על כך.
טל הראל: כן, צריך לשלוח הודעה גם אם נוקטים הליכים.
אורי מקלב: הם רשאים במקרה הזה.
טל הראל: ההלוואה הזאת, צריך לשלוח לגביה הודעה, לגבי ביצוע ערבות צריך לשלוח התרעה על ביצוע ערבות.
אלי שני: אם כך, זה לא מה שמופיע בחוזה האחיד.
אלי שני: החוזה האחיד מאפשר לבנקים לגבות את כל החובות, ואם יש ללקוח נניח 15 הלוואות שונות באותו חשבון או בחשבונות אחרים של אותו סניף, מדובר באיש עסקים קטן – יש לו שלוש או ארבע ערבויות בנקאיות, וההיקף של כל החבות שלו עומד על 20 מיליון שקלים והוא לא עמד בהלוואה אחת, אז לכאורה הבנק יהיה רשאי – זה מה שאת אומרת - - -
טל הראל: אני לא אומרת שאסור לו לגבות.
טל הראל: אני אומרת שצריך לשלוח הודעה.
אלי שני: שהבנקים נוהגים לגבות רק את אותה הלוואה.
אלי שני: אז אם הבנקים נוהגים, בואו את המנהג נעגן בחוק.
טל הראל: הם יכולים לגבות כל חוב.
אלי שני: מה שאני מנסה לומר הוא שאם הבנקים נוהגים, אז בואו נעגן את זה בחוק כדי שהבנקים לא ינהגו אחרת.
לבנת קופרשטיין דאש: אדוני, מה שבנק ישראל מנסה להגיד לך, שעכשיו במצב המשפטי החדש שיהיה, אם הבנק יצטרך במקרים מסוימים להעמיד הלוואות נוספות לפירעון מיידי, מכוח החוק הזה יישלחו לו ההודעות.
לבנת קופרשטיין דאש: נניח ללקוח יש הלוואה אחת ועוד ארבע הלוואות, הוא צריך לגבי כל הלוואה שעומדת בפני פירעון מיידי, לפתוח את אותה הודעה.
אלי שני: אם כך, זה צריך להיות כתוב במפורש בחוק.
לבנת קופרשטיין דאש: לא, למה?
לבנת קופרשטיין דאש: כל הודעה בפני עצמה.
טל הראל: הלוואה שבגינה הבנק נוקט בהליכים משפטיים.
טל הראל: כל הלוואה שבגינה הבנק נוקט הליכים משפטיים, יהיה מחויב לשלוח הודעה.
לבנת קופרשטיין דאש: זה בדיוק מה שהחוק אומר.
אלי שני: זה לא מה שזה אומר.
לבנת קופרשטיין דאש: אתה אומר – יש לך הלוואה, ובגלל שאתה לא פורע את ההלוואה הזאת יש לך סיכון שהבנק יעמיד לך לפירעון מיידי הלוואה אחרת.
אלי שני: יעמיד את כל החבות.
לבנת קופרשטיין דאש: נכון.
לבנת קופרשטיין דאש: אז הבנק ישלח לו הודעה.
לבנת קופרשטיין דאש: ללקוח יש שתי הלוואות – אחת עומדת לפירעון מיידי, השנייה בסכנה להעמדה לפירעון מיידי.
לבנת קופרשטיין דאש: הוא יקבל הודעה לגבי כל אחת מההלוואות שלו.
אלי שני: אבל בשנייה אין לו חוב, השנייה משולמת כסדרה.
אלי שני: על-פי חוק החוזים האחידים, הבנק אכן כן רשאי לגבות את כל החובות ואת כל החבות שלו.
אלי שני: אם גברתי אומרת שכל הודעה תהיה בנפרד, אם כך צריך להגיד את זה.
קריאה: לפני כל הלוואה.
קריאה: החוק מעגן את זה.
אלי שני: שנית, אני חושב שאם כבר טורחים ושולחים מכתב כזה, הייתי מוסיף לו שהבנק יתכבד, יחשוב ויבקש מהלקוח מה עליו לעשות כדי שהתהליך ייפסק, כלומר החזר את ההלוואה הזאת והזאת, אין לך שום דרך, אנחנו מכאן ואילך דורשים ממך את כל החבות.
אלי שני: הדבר הזה צריך להיות ברחל בתך הקטנה כתוב באותו מכתב.
אסף תכלת: כן הייתי רוצה להתייחס לנושא אופן ההמצאה.
אסף תכלת: בהקשר הזה אני חושב שהמצאה אישית היא קצת חריגה מכל המערך שאנחנו מכירים לגבי הוצאה לפועל.
כרמל שאמה-הכהן: כמה מקרים כאלה יש בשנה?
אסף תכלת: את זה צריך לשאול מי שעוסק בעניין.
אסף תכלת: אני פשוט לא חושב שצריך להתייחס להודעה הזאת כהודעה שהיא יותר משמעותית.
כרמל שאמה-הכהן: בנק ישראל יודע?
כרמל שאמה-הכהן: כמה הליכים כאלה יש בשנה?
אסף תכלת: הליכים לגביית חוב.
טל הראל: אין לנו נתונים על תביעות.
אסף תכלת: אולי לאיגוד הבנקים יש.
אסף תכלת: בהקשר הזה, עצם העובדה שאנשים לא באים לקחת דואר רשום, כשלעצמו זו לא סיבה להטיל דווקא על הנושה את המחויבות הנוספת.
כרמל שאמה-הכהן: מי ביקש להטיל על הנושה?
אסף תכלת: לא, אם עושים המצאה אישית שהיא יותר מאשר דואר רשום.
כרמל שאמה-הכהן: המצאה אישית זה לא מטלה.
כרמל שאמה-הכהן: הוויכוח הוא מי משלם את זה.
כרמל שאמה-הכהן: אם החייב משלם את זה, מה הבעיה לבנק לעשות את זה?
כרמל שאמה-הכהן: זה הליך מאוד פשוט.
טל הראל: למה להטיל על החייב את ההוצאות האלה?
כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שזו ההוצאה הכי יעילה שהחייב הספציפי הזה משלם לבנק בכל מערכת התשלומים.
כרמל שאמה-הכהן: שהוא ידע איפה הוא עומד.
כרמל שאמה-הכהן: על איזו הוצאה אנחנו כבר מדברים?
כרמל שאמה-הכהן: אומרים פה שזה 10 עד 20 שקלים, אולי קצת יותר.
לאה ורון: מר רבינוביץ מבקש זכות דיבור, אולי הבנקים ירימו את הכפפה וישלמו את זה.
טיבי רבינוביץ: יום נעים גם לך, גברתי.
טיבי רבינוביץ: אני רוצה לקחת את הדיון, ברשותך אדוני היושב-ראש, מעט אחורה.
טיבי רבינוביץ: הבנק קודם כול מעוניין שכל לקוח לא יגיע למצב שעליו מדובר.
טיבי רבינוביץ: אז קודם כול אנחנו לא מחפשים פה להטיל על הלקוחות הוצאות ולרדוף אחריהם, זאת לא המטרה.
טיבי רבינוביץ: המטרה של הבנקים היא להגיע למצב שכל לקוח מסוגל להחזיר את החוב שלו.
טיבי רבינוביץ: ולכן, הבנקים עושים כל מאמץ כדי ליידע את הלקוח וכדי למנוע מהלקוח מצב שבו הוא מגיע לסוג של חדלות פירעון.
טיבי רבינוביץ: מצד שני, אנחנו לא יכולים להיות במצב שבו אנחנו לא מסוגלים להגיע ללקוח ולהיות תלויים במצב שהלקוח חייב לקבל את המכתב.
כרמל שאמה-הכהן: לא אמרתי חייב לקבל את המכתב.
כרמל שאמה-הכהן: כשאתה שולח מכתב בדואר בנתיב הזה של דואר רשום עם מסירה, באים אליו הביתה ואם הוא לא נמצא בבית, או שמשאירים לו מדבקה על הדלת או שעושים עוד סיבוב אחד.
כרמל שאמה-הכהן: אין הליך, אתה לא נשאר תקוע באוויר.
כרמל שאמה-הכהן: מרגע ששלחת במסלול הזה, יצאת ידי חובתך.
טיבי רבינוביץ: אז מה ההבדל?
טיבי רבינוביץ: אתה בעצם מטיל עלות נוספת על הלקוח, ואם אתה לא מחייב אותו לקבל את המכתב אישית, מה השגת בזה?
טיבי רבינוביץ: ששמת לו פתק בדלת?
כרמל שאמה-הכהן: מי שאתה מגיע אליו לדלת עם המכתב – בניגוד לדואר רשום רגיל שעליו דיברו כאן, שבו אתה מקבל בתיבת הדואר פתק להגיע לקחת את זה מאותו סניף – יש אחוז לא קטן, יש סיכוי יותר גדול אצל אנשים מהסוג הזה שלא ייקחו את הדואר.
כרמל שאמה-הכהן: אשמתם, אבל הם לא ייקחו אותו, פה הבנק לא אשם.
כרמל שאמה-הכהן: אם סך הכול בעלות של עוד כמה שקלים אתה מביא את המכתב עד אליו – ברגע שדופקים, פתח את הדלת, נותנים לו אותו; אינני יודע מה ההליך אם הוא לא נמצא מה עושים עם המכתב - - -
לבנת קופרשטיין דאש: אם הוא לא נמצא זה חוזר לדואר.
כרמל שאמה-הכהן: חוזר לדואר, בסדר.
לבנת קופרשטיין דאש: ואז הלקוח לא יקבל אותו.
טיבי רבינוביץ: מה השגת בזה?
קריאה: אנשים יכולים להתחמק.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא מבין באמת.
כרמל שאמה-הכהן: אם היינו באים ודורשים שהבנקים ישאו בעלות, מילא, אני מבין את ההתנגדות.
כרמל שאמה-הכהן: פה ההתנגדות הזאת ממש חשודה.
כרמל שאמה-הכהן: תסבירו לי למה.
לבנת קופרשטיין דאש: ההתנגדות שלנו היא שהבנקים לא יצליחו לאתר את הלקוח.
כרמל שאמה-הכהן: לא ביקשתי ממך לאתר אותו.
כרמל שאמה-הכהן: יש לך כתובת שלו.
רן מלמד: הכתובת היא זאת שקיימת בספרי הבנק.
כרמל שאמה-הכהן: את הולכת לדואר ושולחת לו את המכתב לכתובת הזאת, בזה יצאת ידי חובתך.
לבנת קופרשטיין דאש: לא, אבל בדואר רשום הוא צריך לקחת את המכתב.
כרמל שאמה-הכהן: לא לקח במסלול הזה – בעיה שלו.
כרמל שאמה-הכהן: אני מדבר ברור.
רן מלמד: יש נוהל בנושא הזה על-פי חוק ההוצאה לפועל וחוקים אחרים, אפשר להשתמש בו.
כרמל שאמה-הכהן: יש נוהל ברור מאוד.
לבנת קופרשטיין דאש: צריך אישור מסירה.
כרמל שאמה-הכהן: אמרתי, לא המצאה משפטית.
כרמל שאמה-הכהן: בהמצאה משפטית, אם לא מצאת אותו, את בסוף צריכה לשים אולי מודעה בעיתון, יש כל מיני דרישות.
כרמל שאמה-הכהן: לא על זה אני מדבר.
כרמל שאמה-הכהן: שלחת במסלול מסוים, יצאת ידי חובתך.
טיבי רבינוביץ: אבל נדרש אישור מסירה.
כרמל שאמה-הכהן: אם הוא מקבל את זה, אתה תקבל את אישור המסירה שהוא קיבל.
לבנת קופרשטיין דאש: ואם לא?
כרמל שאמה-הכהן: אם הוא לא מקבל, האישור ששלחת במסלול הזה פטר אותך, יצאת ידי חובתך.
כרמל שאמה-הכהן: לא ברור?
לבנת קופרשטיין דאש: כלומר, המסירה לא נדרשת.
לבנת קופרשטיין דאש: השליחה.
כרמל שאמה-הכהן: נדרשת השליחה במסלול הספציפי הזה.
לבנת קופרשטיין דאש: השליחה במסלול, לא המסירה.
קריאה: זה פחות טוב ללקוח.
כרמל שאמה-הכהן: אני מאוד שמח שכולם פה דואגים ללקוחות.
לבנת קופרשטיין דאש: אני מודה שאני לא מכירה את המסלול הזה.
כרמל שאמה-הכהן: יש אפשרות לשלוח דואר רשום רגיל, זה מחכה לך בסניף הדואר, אתה מקבל רק פתק קטן שאומר שמחכה לך דבר-דואר, ויש מסלול שהדוור מגיע אישית אליך לדלת.
לאה ורון: משלא מצא אותך הדוור בבית.
כרמל שאמה-הכהן: אבל הם באים פעמיים, הם באים בשני סבבים.
לאה ורון: אבל הם תמיד לא מוצאים אותך בבית.
לבנת קופרשטיין דאש: יכול להיות שזה קיים, אני לא מכירה, אבל מה שחשוב לנו שהבנק יצא ידי חובתו ברגע שליחת ההודעה.
לבנת קופרשטיין דאש: זה לא תלוי-מסירה כי הלקוח פשוט יכול לא לקחת ואז הבנק לא יעמיד הלוואות לפירעון מיידי, ולא ייתכן כזה מצב.
כרמל שאמה-הכהן: לא, לא באים לסבך את המצב.
כרמל שאמה-הכהן: כמו שאת שולחת מכתב רגיל, זה מכתב שיש לו עלות טיפה יותר יקרה אבל הסבירות שהנמען מודע לקיומו וקיבל אותו, עולה בצורה מאוד גבוהה.
טיבי רבינוביץ: אדוני, אני מבקש שתאפשר לנו לבדוק שאכן המצב אפשרי משפטית כדי שלא נאשר סעיף שבסופו של דבר אחר כך הוא לא ישים.
כרמל שאמה-הכהן: מאיזו בחינה הוא לא ישים?
טיבי רבינוביץ: הוא לא ישים כי יכול להיות שהחוק מחייב באופן חד-משמעי – ברגע שהבנק שולח מכתב רשום, האדם חייב לקבל אישור מסירה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נכתוב את זה בצורה ברורה.
לאה ורון: יש פה נציגים של בנק ישראל.
טיבי רבינוביץ: מכיוון שהתקיימו שיחות עם מציע החוק, עם חבר הכנסת מקלב, והדבר הזה לא דובר חד-משמעית בשיחות המוקדמות.
כרמל שאמה-הכהן: לא, הכוונה שלנו היא ברורה.
טיבי רבינוביץ: לכן, זה מצב חדש שמחייב בדיקה.
כרמל שאמה-הכהן: אתה מחייב שהכוונה שלך היתה שתהיה ודאות שהבן אדם קיבל את המכתב ליד?
אורי מקלב: לא, מה פתאום.
אורי מקלב: בוא נתקדם הפוך, אני לא דרשתי בכלל את המכתב הרשום משום שאני בגישה שהמכתבים הרשומים לפעמים מסורבלים קצת.
אורי מקלב: הייתי מאוד שמח אם היה מסלול – אם באמת כנים דברי הבנקים, שהמטרה שלהם שהלקוח ידע וישלם – לא לבטל את המשלוח של המכתב הרגיל, אבל בתוספת של מכתב רשום.
איתי עצמון: אתה מדבר על שתי הודעות.
אורי מקלב: המצב הרגיל הוא בסטנדרט.
אורי מקלב: יש אנשים שבגלל המצב שלהם לא לוקחים.
אורי מקלב: לכן, התוספת הזאת כתוספת, אבל גם אתה אדוני היושב-ראש לא חולק, וצריך להרגיע כאן את הבנקים – אם זה דורש מכם רק לאתר את הבן אדם, אזי אנחנו לא מדברים על זה.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על מסלולים שהדואר עושה.
אורי מקלב: יש מסלול שנקרא דואר רשום מסירה אישית.
אורי מקלב: יש דואר רשום רגיל ויש דואר רשום מסירה אישית.
טיבי רבינוביץ: לכן צריך לבדוק את הנושא הזה לפני שמאשרים.
אורי מקלב: דהיינו שלא יגיע מצב שאם הוא לא רוצה לקבל או מתחמק מלקבל, הוא לא קיבל או שלא איתרתם אותו, בעצם אתם לא יכולים להתחיל בתהליך.
אורי מקלב: אתם עושים מה שלאל ידכם, זה מה שאתם אומרים.
כרמל שאמה-הכהן: עוד מישהו רוצה להתייחס בעניין?
איתי עצמון: קודם כול רציתי שנבין בצורה ברורה את ההחלטה לגבי ההודעה.
איתי עצמון: מדברים על שתי הודעות, אם אני מבין נכון את חברי הכנסת – הודעה אחת בהמצאה במסירה אישית, הודעה נוספת בכתב בדרך הרגילה שבה מקבל לקוח הודעות מהבנק?
לבנת קופרשטיין דאש: צריך לדעת איך מנסחים את המסירה האישית.
כרמל שאמה-הכהן: אני מבהיר לפרוטוקול, והייעוץ המשפטי יקבע את הניסוח בהתאם להחלטה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מתכוונים למסירה אישית, כשאין הכוונה שיש חובת ודאות של מאה אחוזים שאדם מקבל את המכתב לידיו.
כרמל שאמה-הכהן: יש מסלול – צריך לברר את זה.
אסף תכלת: דואר רשום עם אישור מסירה.
כרמל שאמה-הכהן: דואר רשום עם אישור מסירה.
כרמל שאמה-הכהן: לא המצאה משפטית כמו שעושים נניח אזהרה בהוצאה לפועל, לא להליך הזה אנחנו מתכוונים.
איתי עצמון: והודעה נוספת.
כרמל שאמה-הכהן: ומכתב רגיל.
איתי עצמון: לא, כי שליחת מכתב זה יכול להיות, הבנתי, גם הודעה באמצעות האי-מייל.
אורי מקלב: הבנק ישלח באופן הרגיל הודעה, בתוספת.
כרמל שאמה-הכהן: אם הוא שולח באי-מייל תכתובות רגילות, הוא ישלח לו גם באי-מייל בנוסף.
כרמל שאמה-הכהן: אם הוא שולח דואר בול רגיל, הוא ישלח לו גם בדואר.
אורי מקלב: הבנק ישלח בדרך הרגילה בה הוא שולח את כל ההודעות, בתוספת.
רן מלמד: אתם צריכים לשים לב - יש היום בנקים שהלקוחות שלהם שואלים האם הם מוכנים לוותר על דואר.
כרמל שאמה-הכהן: בכלל?
רן מלמד: בכלל.
רן מלמד: היום יש נוהל חדש בחלק מהבנקים שמציעים ללקוח.
כרמל שאמה-הכהן: לא שולחים לו דף חשבון?
רן מלמד: לא.
רן מלמד: שזה דבר שאני דווקא מחייב אותו, הוא דווקא טוב.
רן מלמד: אתה מוכן לקבל את הדברים במייל ובאינטרנט.
כרמל שאמה-הכהן: במייל, בסדר.
רן מלמד: צריך לבדוק רק איך, ואז אתה לא צריך את ההמצאה הידנית בדואר.
כרמל שאמה-הכהן: אמרנו – איך שהוא עובד איתו.
כרמל שאמה-הכהן: יש את המסלול – אנחנו לא מוותרים עליו – של דואר רשום עם מסירה אישית, ויש את המסלול הרגיל של הבנק.
כרמל שאמה-הכהן: זה לא תחליפי, זה בנוסף.
טיבי רבינוביץ: למה לא, אגב?
טיבי רבינוביץ: אם אתה שולח לו את הדואר הרשום בשביל מה אתה צריך לשלוח גם מכתב רגיל?
טיבי רבינוביץ: אם אתה אומר שהמכתב הרגיל מבחינתך לא מספק, ולכן אתה מבקש מכתב רשום, למה בעצם לשלוח גם?
אורי מקלב: מר רבינוביץ, אתה אמרת שיש לכם עניין רב כשזה יגיע שהוא ישלם את זה, לכן עשינו את זה.
טיבי רבינוביץ: נכון, אדוני, אבל מדובר - - -
אורי מקלב: אנחנו מחפשים שהדברים יגיעו לידי תכלית.
לבנת קופרשטיין דאש: אני חוששת שנעשה פה באמת סרבול מאוד גדול להליך ואני חושבת שזה גם חריג לכל הלקוחות הרחבים, לגופים אחרים - חוץ מלבנקים גם לגופים ממשלתיים וגם לחברות הסלולר.
לבנת קופרשטיין דאש: אני חושבת שכאשר הבנק ישלח את ההודעה בכל דרך שהיא – ולקוחות מקבלים הודעות מהבנקים ושולחים להם מיילים ושולחים להם פקסים – הלקוח יקבל את ההודעה בדרך הזאת, זה צריך להיות מספק.
לבנת קופרשטיין דאש: במקום לקחת שתי הודעות ולפתח עוד מערכות, להעמיס עוד עלויות – לשלוח את ההודעה בדרך הרגילה לפי בחירת הלקוח, זוהי הדרך האופטימלית.
לבנת קופרשטיין דאש: במקום לקחת שני מסלולים של דואר, זו נראית לי הכבדה שהיא מיותרת.
טל הראל: אני רוצה להוסיף על כך ולומר שמעבר לשני מסלולים יכול להיות שלקוח קיבל את ההודעה בדואר רגיל, הוא פנה לבנק כדי לנהל משא ומתן להגיע לאיזשהו הסדר פשרה, ואחרי כן הוא מקבל שוב הודעה בדואר רשום.
כרמל שאמה-הכהן: במכתבים האלה תמיד יש את ההערה למטה – האם הסדרת?
טל הראל: נכון.
טל הראל: עדיין אפשר לתקן, לכתוב בהודעה – התרעה לפני הליכים משפטיים.
טל הראל: אם הוא פותח את כל הדואר שלו והוא לא יודע שיש פה התרעה לגבי חוב כלשהו, אין סיבה להכביד כי זה גם עלויות ללקוח, בסופו של דבר במקרה הזה לדעתי לא צריך להכביד עליו מבחינת עלויות.
אלי שני: עולה כאן מכמה כיוונים הנושא של עלויות על הלקוח.
אלי שני: אני חושב שעלות של יום ריבית – מהרגע שהיא עוברת מהריבית המוסכמת לריבית המקסימלית – עולה לאין שיעור.
אלי שני: כבוד היושב-ראש כבר עמד על הנקודה הזאת.
אלי שני: באשר לנושא הכלים, לא מדובר פה במהלך תמים כמו של בעלי חוב אחרים – כמו של חוב כתוצאה ממס הכנסה או ביטוח לאומי – משום שבחובות כאלה הריבית נשארת ריבית - - -
כרמל שאמה-הכהן: ברור, אדוני.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו צריכים לסיים את החקיקה.
כרמל שאמה-הכהן: מה ההערות הנוספות?
אורי מקלב: גם כדי להניח את דעתם של הבנקים, שאדוני היושב-ראש לא דורש את זה רק כלפיהם, בדיון שהיה פה בחוק לגבי משלוח הודעות סיכום מחברות הסלולר על חיובים בסוף שנה, אתה עמדת על כך.
אורי מקלב: הגם שהלקוח רגיל לקבל את הדברים במייל, אמרת לא, את הסיכום הזה ישלחו בדרך נוספת.
טיבי רבינוביץ: בדואר רשום?
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו דואגים לעבודה לדואר.
כרמל שאמה-הכהן: הם בדיוק היו אצלנו אתמול, הם בוכים שאין להם עבודה.
טיבי רבינוביץ: אבל לא בדואר רשום, נכון?
כרמל שאמה-הכהן: אבל שם מדובר לכל הלקוחות וכל שנה.
אורי מקלב: בעוד דרך – לא בדרך הרגילה.
אורי מקלב: גם בדרך הרגילה וביקשנו להוסיף עוד דרך.
כרמל שאמה-הכהן: ושם דרשנו שהמכתב יהווה ראיה אם יש חוב או אין חוב, להיסטוריה.
כרמל שאמה-הכהן: אתה לא רוצה לקבל מה שדרשנו מהם.
איתי עצמון: רציתי לשאול לגבי התיבה "הליך משפטי".
איתי עצמון: האם זה כולל גם למשל העברה של הליך הגבייה לעורכי-דין חיצוניים?
איתי עצמון: בעצם המשמעות, כפי שאמר חבר הכנסת מקלב, שאדם עלול להפוך ללקוח משפטי.
איתי עצמון: הליך משפטי, ככל שאני בדקתי בחקיקה, מדבר על הגשת כתבי תביעה.
אסף תכלת: נכון, זו המשמעות.
איתי עצמון: השאלה אם באמת רק על זה מדובר.
אורי מקלב: אולי הדבר נכון.
אורי מקלב: הוא אומר, מייד כשהולכים לעורך-דין חיצוני זה מתייחס למסלול של הליך - - -
איתי עצמון: ואני לא בטוח שהתיבה "הליך משפטי" כוללת גם את הסיטואציה הזאת.
יריב לוין: אבל זה מכוסה לפי דעתי במשפט הראשון: "תאגיד בנקאי לא יעמיד הלוואה לפירעון מיידי".
יריב לוין: שם אתה נמצא בדבר הכולל.
יריב לוין: זה עוד לפני שהוא נקט - הוא החליט להעמיד את ההלוואה לפירעון מיידי ולא נקט.
איתי עצמון: שאלה אם אין עוד סיטואציות, זה מה שאני שואל.
טל הראל: הבנק לא מחייב את הלקוח בעמלות על עצם העברת התיק לעורך-דין.
איתי עצמון: לא, אני מדבר על ההשלכות.
איתי עצמון: ברור שהבנק לא מחייב בעמלות את הלקוח.
איתי עצמון: אני מדבר על ההשלכה למשל של העברת הנושא לעורך-דין חיצוני שאחר כך יטפל בעניינו של אותו לקוח, ההשלכות של פעולה כזאת לגבי הלקוחות, והאם זה לא מחייב גם מתן התרעה.
לאה ורון: דיבר חבר הכנסת לוין על להאריך את המועד מעבר ל-14 יום.
איתי עצמון: מה ההתייחסות שלכם לגבי המונח "הליך משפטי"?
איתי עצמון: איך אתם מפרשים אותו?
טל הראל: מבחינתנו, "הליך משפטי" הוא נקיטת הליך בבתי-משפט או בלשכת ההוצאה לפועל.
טל הראל: זו היתה הכוונה שלנו כשדיברנו על זה.
טל הראל: זה שיקול עסקי של הבנק מתי להעביר לעורך-דין, האם להעביר.
טל הראל: יכול להיות שהוא מחזיר את התיק, מעביר לעורך-דין שיבחן את זה ואז התיק חוזר לבנק.
טל הראל: אין בנקודת הזמן הזאת בהכרח אמירה שהמצב הולך להידרדר.
טל הראל: נקודת הזמן הרלוונטית זה כשיש כוונה ממשית לנקוט בהליך משפטי - הכוונה לתביעה, להוצאה לפועל, ובהתאם גם יש את ההוצאות ואת המדרון החלקלק, לא בעצם העברת התיק לעורך-דין.
יריב לוין: השאלה היא לא העברת התיק.
יריב לוין: מה שקובע בעיני זה האקט של העמדת ההלוואה לפירעון מיידי, ובמצב הזה כאשר אתה מעביר את זה לשם, גם אם אני למחרת באתי ורציתי לשלם, אני כבר נמצא תחת משטר ריבית אחר ותחת זה שהסיכום שהיה אתי מראש שאני אמור לשלם 1,000 שקלים כל חודש, הפך לתשלום מיידי של 100,000 שקלים עם ריבית עצומה שבאה בצדו.
יריב לוין: על זה אני צריך לקבל הודעה.
יריב לוין: אין שום היגיון שיעמידו לי את ההלוואה לפירעון מיידי, ועכשיו ייקח חודשיים עד שזה יגיע לעורך-דין, חודשיים עד שהוא ילך להגיש את התביעה.
אסף תכלת: זה נמצא בנוסח הקיים.
יריב לוין: אגב, המטרה היא בכלל למנוע.
יריב לוין: הרי מה בסוף התכלית של כל העניין?
יריב לוין: התכלית היא לגרום למצב שאם לבן אדם יש אפשרות להיחלץ מהעניין הזה לפני שכל התהליך הזה מתחיל, שהוא יוכל לעשות זאת.
יריב לוין: זה כל הרעיון בהודעה, הרי ברור שכשיפתחו נגדו תיק או כשהוא יקבל מכתב התרעה, הוא כבר ידע שהכול קרה, אבל אנחנו רוצים להגיע קודם.
אסף תכלת: כמו שאמרת, עצם העמדת ההלוואה לפירעון מיידי היא פעולה משפטית שגם מותנית בפעולה כלשהי, כמו משלוח הודעה על העמדת ההלוואה לפירעון מיידי, ולפי התיקון המוצע, באמת לפני אותה הודעה על העמדת ההלוואה לפירעון מיידי הוא יהיה חייב במשלוח.
יריב לוין: זה יהיה שלב מקדים.
אסף תכלת: לכן, זה לאו דווקא תלוי בייפוי-הכוח.
אורי מקלב: אתה התכוונת שיש שלב שמוציאים את זה לעורך-דין חיצוני, זה עדיין לא נקיטה בצעד משפטי, זו רק אזהרה.
אורי מקלב: אנחנו לא דיברנו על זה.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על החלק שכבר מגיע להליך המשפטי, ואני מתחבר למה שהם אומרים.
אורי מקלב: עלו עוד שתי הערות, אדוני היושב-ראש.
אורי מקלב: דובר על "בלשון פשוטה ומובנת".
אורי מקלב: השאלה אם אנחנו משאירים את זה.
איתי עצמון: זאת הערה גם שלי, אגב, לגבי סעיף קטן (ב).
אורי מקלב: "בלשון פשוטה ומובנת", תשאיר את זה.
איתי עצמון: מה שכתוב כאן, שהתאגיד הבנקאי אמור להסביר את המשמעויות העיקריות – אני חושב שזה מונח קצת רחב "משמעויות עיקריות", ונציג עמותת ידיד העלה כאן חשש.
יריב לוין: לא אכפת לי בעניין הזה, אולי נקבע שהנוסח או הדברים האלה יהיו על-פי הנחיות שיינתנו על-ידי בנק ישראל.
יריב לוין: אני חושב שזה אולי יכול לפתור לנו את הבעיה.
יריב לוין: אני חושב שזו חלוקת העבודה הנכונה.
יריב לוין: אנחנו הרי לא ניכנס לרזולוציה בתוך החוק הראשי של מה בדיוק יהיה.
איתי עצמון: התחלתי לומר שהחשש שלי שברגע שכותבים "משמעויות עיקריות הנובעות מביצוע פעולה" זה מאוד מאוד רחב, והבנקים, כדי לצאת ידי חובתם ולמלא אחר הוראות החוק, עלולים למסור ללקוחות תלים על תלים של דפים עם הסברים, ולא לכך הכוונה.
איתי עצמון: הכוונה היא למידע ברור, תמציתי.
יריב לוין: אגיד לכם מה אני מציע.
טיבי רבינוביץ: אבל למה שנעשה את זה?
טיבי רבינוביץ: אני לא מבין את העניין.
רן מלמד: מה זאת אומרת למה שתעשו את זה?
רן מלמד: באמת.
יריב לוין: בואו לא ניכנס לוויכוח על מה יהיה.
יריב לוין: אני מקבל מה שאתה אומר.
יריב לוין: אני מציע – השאלה אם זה מקובל עליכם מבחינת בנק ישראל.
יריב לוין: אנחנו כרגע נאשר לקריאה ראשונה בנוסח שאומר שבנק ישראל יקבע את הנוסח או את העקרונות, וכן הלאה.
טל הראל: העקרונות מבחינתנו - - -
יריב לוין: אני אומר, את התוכן.
טל הראל: התוכן מבחינתנו זה התוכן שכתוב פה.
טל הראל: אני רוצה להעיר לגבי "בלשון פשוטה ומובנת" – זה לא נמחק.
טל הראל: אנחנו חושבים שלא צריך להיות "בלשון פשוטה ומובנת", מבחינתנו זה עיקרון-על.
רן מלמד: טל, אבל זה לא עובד ככה, אתם יודעים את זה.
טל הראל: זה כן עובד כך.
טל הראל: אני יכולה להביא לכם הודעה.
רן מלמד: תביאי הודעה.
טל הראל: הודעה שמראה שהשפה היא מאוד מאוד פשוטה – יש לך חוב, זו הריבית – מאוד פשוט, מאוד מובן.
יריב לוין: אין בעיה, אני שואל אתכם – אתם תהיו מוכנים שאנחנו למעשה נסמיך אתכם וזה גם יאפשר לכם הרי מעת לעת לעדכן ולבוא אלינו לישיבה בהכנה לקריאה שנייה ושלישית עם איזשהו פורמט בסיסי של העניין, שנראה פחות או יותר לאן אנחנו הולכים?
איתי עצמון: כוונתך שנגיד בנק ישראל יהיה מוסמך לקבוע כללים לעניין?
יריב לוין: לקבוע פורמט של ההודעות.
רונן ניסים: אדוני, לא צריך הסמכה מיוחדת, יש סמכות כבר היום למפקח על הבנקים להוציא הוראות ניהול בנקאי תקין לשם הגנה על הלקוחות.
רונן ניסים: ככל שנראה שיש בעיה בהודעות שיישלחו ללקוחות, יש סמכות כבר היום להתערב.
טל הראל: סמכות קנויה.
רן מלמד: טל, אבל התחייבתם הרי כבר בנוהל הנוסף שתעשו את זה.
רן מלמד: תעשו את אותו דבר גם פה.
טל הראל: לא התחייבנו.
טל הראל: אל תערבב מין שאינו במינו.
טל הראל: יש את התיקון שם שאנחנו מדברים עליו, זה עבר לחבר הכנסת כבל, מונח על שולחנו, אנחנו מבחינתנו הגענו אתו להסכמה.
טל הראל: אנחנו בהצעת חוק אחרת, זה לא רלוונטי, שם עמדנו בהתחייבות שלנו.
רן מלמד: הפסיקו לעשות הפרד ומשול כל הזמן, טל.
רן מלמד: אל תעשו הפרד ומשול על כל דבר.
טל הראל: אנחנו לא עושים הפרד ומשול, להיפך, אנחנו עקביים לאורך כל הדרך.
רן מלמד: אתם עקביים בלא להגן על הלקוח בנושא הזה.
רן מלמד: זה נכון, אתם מפקחים על הבנקים, לא על הלקוחות.
טל הראל: אוקיי.
טל הראל: אני מעדיפה לא להתייחס, אדוני.