GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נאור שקדי: אגב ביטוח לאומי, עברנו את הנושא הזה לפני 10 חודשים אתם, היינו מקבלים טפטופים וביקשנו וכן אספו את ועדת המכרזים שלהם ונתנו תעדוף, קיבלנו.
נאור שקדי: זאת אומרת, יש לזה תקדימים.
כרמל שאמה-הכהן: כן, המשרד להגנת הסביבה.
יהושע פדרסן: אם אני יכול להתייחס לכמה נקודות שעלו אז בוודאי, מבלי להמעיט מהערך החשוב של העסקת אנשים עם מוגבלות, וגם אצלנו במשרד יש דוגמאות למצב הזה של העסקת אנשים עם מוגבלות, ודאי שזה חשוב.
יהושע פדרסן: עם זאת, אני חושב שבחלק מההערות שעלו אולי יש חוסר היכרות מספיקה עם ההסדרים המוצעים ואיך אמור לעבוד חוק של אחריות יצרן מורחבת.
יהושע פדרסן: יחד עם הטלת האחריות על היצרנים והיבואנים לעמוד ביעדי המחזור, אינהרנטי בזה לאפשר כללי משחק לביצוע שיאפשרו להם גמישות מסוימת כי כל העלות הכלכלית היא עליהם וחייבים לאפשר להם את הגמישות התפעולית ולהכין את התוכניות העסקיות והתפעוליות גם בהתאם לשיקולים כלכליים שלהם בכדי לעמוד ביעדים, ואנחנו יודעים שיש לזה עלויות.
יהושע פדרסן: עוד נימוק למה שנאמר על ידי משרד התמ"ת, עניין של קביעת מכסות בחקיקה ראשית יכול להוביל למצב שיעוות את הפעילות של הגוף המוכר באופן שיפריע לו לעמוד ביעדים בעלויות סבירות שכולן מגולגלות על היצרנים והיבואנים.
יהושע פדרסן: עוד נקודה בהקשר הזה שצריך לזכור, גם איזושהי קביעה קטגורית של אחוז מסוים או מכסות, ממה שאני מבין יש פה כמה שלבי טיפול; יש את הטיפול הפחות מיומן, הפשוט, ויש גם טיפול שדורש מיומנות מקצועית.
יהושע פדרסן: אם חלילה יהיה מצב שבשביל לעמוד במכסה ייקחו אנשים עם מוגבלות שאולי צריך לשמור עליהם שמירה יתרה ואולי ימצאו את עצמם עוסקים דווקא בתחומים שהם פחות מתאימים, דורשים מיומנות מקצועית, רק בשביל לעמוד באיזושהי מכסה ובמספר מסוים שנקבע.
יהושע פדרסן: שלישית, לגבי ההצעה הספציפית של מרכז השלטון המקומי, יש פה בעצם שתי נקודות שהן ביחד.
יהושע פדרסן: אחת זה הנושא עם המוגבלות, אבל בעצם מה שנבלע בהצעה של מרכז השלטון המקומי שאנחנו מתנגדים לו הוא שהם רוצים לקבע בחוק שיש שמירה על חוזי ההתקשרויות הקיימים.
יהושע פדרסן: אני רוצה להבהיר, זה עקרון בסיסי בכל ההסדר של החוק הזה, זה ממש אחד מהעוגנים העיקריים להצלחת ההסדר.
יהושע פדרסן: בסעיף 26 אנחנו נראה, וזה גם באריזות עוגן מרכזי, שהרשויות המקומיות מעבירות את פסולת הציוד לידי הגוף המוכר וזה גם גובר על חוזי התקשרויות קיימים.
יהושע פדרסן: הם יצטרכו להתאים את חוזה ההתקשרות כדי שיהיה מצב שפסולת הציוד תעבור לשליטת גוף היישום המוכר.
יהושע פדרסן: זה לא חייב להיות העברה פיזית אבל אחרי זה, לאיזה קבלן פינוי, לאיזה מתקן טיפול או מחזור זה ילך, זה חייב להיות בשליטה והוראה של גוף היישום המוכר כי הוא זה שצריך לעמוד ביעדים.
יהושע פדרסן: לכן אנחנו מתנגדים להצעה הספציפית של מרכז השלטון המקומי כי זה מגלם בתוכו קיבוע ההסכמים הקיימים מעבר לעניין של אנשים עם מוגבלות.
יהושע פדרסן: נראה שאם יש מקום לתת לזה ביטוי זה בסעיף 15, שיכול לתת ביטוי מסוים בתנאי ההכרה או בהכרה בגוף מוכר לעניין מתן עדיפות, אבל לא ברמה ספציפית של מכסות ומספרים או משהו שבסעיף 17.
אורן תמיר: אולי ניתן, אגב, בסעיף ההכרה כמשהו שאולי מפשר ומאזן ונותן ביטוי לקשיים שיש עם הקווטות וכל הדברים מהסוג הזה והצורך להבטיח גמישות מרבית, להוסיף תנאי שמדבר על קיום הוראת סעיף 9 לחוק שוויון לאנשים עם מוגבלות במובן זה שקוימו תנאי הייצוג ההולם שכל מעביד במילא חייב לעשות על פי החוק הזה.
אורן תמיר: כך לא נרחיב את זה ונהפוך בעצם את הסעיף לסעיף שיש לשקול אותו גם בשלב האישור.
אורן תמיר: לא שינינו מהדין הקיים ונתנו לזה ביטוי בהקשר הזה ואפשר אפילו לנסח את הסעיף באופן קונקרטי יותר לענף של טיפול בפסולת אלקטרונית ככל שזה מתאים.
אורן תמיר: זה משהו שאפשר לבחון.
נאור שקדי: בהקשר למה שג'וש העלה, שזה יכול לפגוע בעלויות התפעול של ההתאגדות, אני לא בדיוק מסכים כי אני חושב שאם אנשים בעלי צרכים מיוחדים ייקחו חלק בדבר הזה, גם בהתאגדות, אז פתאום אנחנו בעצם פותחים צוהר שמשרד הרווחה יכול להיות חלק אינטגרלי מכל התהליך הזה, משרד הרווחה, התמ"ת וביטוח לאומי בנושא של הצטיידות.
נאור שקדי: הטיפול בפסולת הולך לעלות הרבה מאוד כסף שנופל רק על יבואנים ויצרנים.
יהושע פדרסן: החוק הוא בכפוף לכל דין, זה לא סותר ולא גורע מכל המסגרות שציינת.
יהושע פדרסן: ואם יש מסגרות שבהן נותנים עדיפויות או אפילו הבנתי שמדברים על סובסידיה או הוראות או תקנים זה פשוט לא במסגרת החוק הספציפי הזה.
יהושע פדרסן: זה לא גורע משום דבר, מכל הוראה אחרת, כל מסגרות, כל תהליך, כל סובסידיה וכל מימון.
נאור שקדי: טענת שהעדפה כזאת תוכל בעצם ליצור מצב שמייקר את עלויות הטיפול ואני טוען בדיוק הפוך, שזה יכול להרחיב את קשת הפעילות ועוד משרדים ממשלתיים כאלה ואחרים יהיו אתנו במשותף.
גלעד ארדן: ג'וש, קיבלתם עמדה?
מירי שאול: כן, זהו.
גלעד ארדן: אז בבקשה לא להגיב יותר, אוקיי?
גלעד ארדן: כשהיושב-ראש יחליט תהיה הצבעה על העמדה.
כרמל שאמה-הכהן: יש עוד הערות לסוגיה הזו?
ישראל הבר: אם אפשר רק להעיר שהתקבלה לאחרונה החלטת ממשלה שהיא קצת דומה למה שנאמר פה, לתת העדפה במכרזים לגופים שמעסיקים אנשים עם מוגבלות.
גלעד ארדן: אנחנו ניישם את כל מה שאנחנו עושים במשרד, בכפוף כמובן להחלטות הממשלה, למתן עדיפות להעסקת מוגבלים ובכפוף לחוקים האחרים שחלים עוד קודם לכן על מתן עדיפות כזו.
גלעד ארדן: המשרד גם הביע את הנכונות שלו לעודד את זה על ידי מתן עדיפות בתנאי ההכרה ואני חושב שזו אמירה ברורה בעניין הזה שאני מתכוון ללוות אותה.
מירה סלומון: אנחנו מבקשים להבהיר את הנקודה הזו.
מירה סלומון: אנחנו לא מדברים על התקשרויות של הרשויות המקומיות עם גופים כאלה, אלא אם כן רשויות מקומיות תרצנה לפעול כיזם ויפעילו מרכזים לטיפול בפסולת אלקטרונית.
מירה סלומון: מרבית הגופים שמעסיקים אנשים עם מוגבלויות כיום הם אנשים שמועסקים במתקני קצה ולכן הגוף המוכר הוא זה שאמור להתקשר אתם בהעדפה מתקנת כזו או אחרת.
מירה סלומון: גוף מוכר, ספק אם חלות עליו חובות המכרזים ושאר החובות שיש על מינהל, ולכן אנחנו כן מבקשים, מכיוון שזה שוק שפועל כיום ופועל טוב ויודע איך לעשות את זה, להחיל עליו את החלטות הממשלה, הוראות חוקים אחרות שבאופן רגיל לא אמורות לחול על גוף מוכר.
מירה סלומון: שוב, אנחנו לא מדברים על העסקת אנשים על ידי הגוף המוכר.
אורן תמיר: אני מבין את מה שאת אומרת רק שההרחבה שאת מדברת עליה לא מקובלת עלינו.
אורן תמיר: זה הכול.
אורן תמיר: היתה הצעה לתת ביטוי במסגרת החוק הקיים לעקרון של ייצוג הולם.
אורן תמיר: זה ניתן לעשות.
אורן תמיר: להרחיב את הדין הקיים כרגע, במסגרת חוק הפסולת האלקטרונית, זה לא משהו שאנחנו יכולים לעשות אותו.
אורן תמיר: זה לא מתאים לנו.
אורן תמיר: זו לא המטריה.
אורן תמיר: אין הצדקה.
אורן תמיר: גם הדברים העובדתיים פה שמדברים עליהם לא נבדקו, אנחנו לא יודעים במה מדובר, אנחנו צריכים לבדוק את הדברים, לנתח את הנתונים ועל בסיס זה עושים החלטות מושכלות.
מוטי פסטרנק: אתה מדבר כללית, בוא תהיה ספציפי.
אורן תמיר: אתם מציגים נתונים - - -
יאיר קמייסקי: אנחנו עשינו עבודה על ממשלת ישראל, לא - - -
אורן תמיר: אז הדרך לעשות את זה היא להציג את העבודה לגופים הממשלתיים ושאנחנו נבחן את הדברים.
גלעד ארדן: זה דיון ערכי, אני לא מבין למה אנחנו מנהלים אותו על החוק הזה?
גלעד ארדן: אמרתי את זה פעם שעברה ואני אומר את זה שוב, גברתי, אם תבואי בשם השלטון המקומי לא בצורה שהיא קצת סטנדרט כפול שאומרת:
גלעד ארדן: בתחום הזה נכניס את זה ולא נחייב אבל – אם תגידי עכשיו בשם בוחבוט, תצאי החוצה, שאתם מוכנים עכשיו גם להכניס תיקון עקיף לפקודת העיריות שבכל מכרז של העיריות תינתן העדפה עד לעלויות נוספות של 15% זה ייכנס גם בחוק הזה.
גלעד ארדן: תצאי, אני ממתין עם הסעיף הזה, בסדר?
גלעד ארדן: אבל לא להיות בסטנדרט כפול, על אחרים כן, על עצמנו לא.
גלעד ארדן: את מייצגת פה את השלטון המקומי, לשלטון המקומי יש שלל מכרזים כל יום של רכש, של העסקת קבלנים ובמגוון תחומים מוגבלים יכולים להיות מועסקים.
גלעד ארדן: או שיש דין והחלטות ממשלה שמעודדות העסקה כזאת, וזה כי נעשתה איזושהי חשיבה רוחבית על ידי אנשי המקצוע, או שבאים לצבור פה איזה שהן נקודות בתקשורת בחוק ספציפי אחד אבל לא מוכנים להחיל אותו על השלטון המקומי באופן רוחבי.
גלעד ארדן: אם תצאי ותחזרי ותגידי: אנחנו מוכנים להחיל את זה על השלטון המקומי נעשה פה שני תיקונים, אחד בחוק הזה ואחד תיקון עקיף, בהסכמה שלכם כמובן.
מירה סלומון: אדוני, יש שווקים שהם מותאמים במיוחד.
מירה סלומון: השוק הזה הוא - - -
גלעד ארדן: למה, יש לך עבודה להציג שעשיתם שזה מותאם במיוחד ויש מספיק מוגבלים בישראל לעמוד בכל הפסולת האלקטרונית?
מירה סלומון: לא, אנחנו לא אמרנו שיש מספיק מוגבלים, אנחנו רק אמרנו שבתנאים שווים, כאשר יש מצב שבו מוגשות לגוף המוכר הצעות להתקשרות ומתקן קצה שמפעיל אנשים עם מוגבלויות, שמעסיק אותם, לעומת אלה שלא - - -
גלעד ארדן: אז בכפוף לחוק הקיים שאמור לעודד העסקת בעלי מוגבלות על ידי הממשלה אנחנו הצהרנו כאן שניתן עדיפות בתנאי ההכרה.
גלעד ארדן: אני לא מבין מדוע אינך מסתפקת בזה?
כרמל שאמה-הכהן: אני לא רואה שיש לנו עוד הכרעה בסיפור הזה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא נסגור את העניין, רק נצביע על הסעיף.
כרמל שאמה-הכהן: תמיד יהיה אפשר להוסיף סעיף בעניין הזה, נכון?
יהושע פדרסן: אני מזכיר שעל סעיף 15 לא הצבענו ויכול להיות ששם זה המקום לתת לזה ביטוי.
אתי בנדלר: תלוי.
אתי בנדלר: אם הסעיף הזה ייסגר אז הסעיף הזה ייסגר, אם אתה רוצה להוסיף עוד הוראה אז אפשר להוסיף עוד הוראה.
כרמל שאמה-הכהן: כן, מה עוד?
דבורה ספיר אליעזר: ככל שכן תהיה נכונות להוסיף איזשהו סעיף הקשור לעידוד העסקת עובדים עם מוגבלות או אנשים עם מוגבלות מהמשתקמים מכוח חוק זכויות לאנשים עם מוגבלות המועסקים כמשתקמים, אז אנחנו מציעים להשתמש במינוחים ובניסוחים קיימים כבר בחקיקה בקשר להעדפה מתקנת.
אתי בנדלר: אולי אתם יכולים לגבש איזושהי הצעה מטעמכם שאפשר יהיה לדון בה?
אתי בנדלר: כי סמכות לשר להתקין תקנות בעניין זה יש לו ממילא לפי סעיף 16 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, אני שומעת שעד עכשיו השר לא עשה שימוש בסמכות הזאת אז אולי לפחות בהקשר הזה שתובא הצעה מטעם השר.
כרמל שאמה-הכהן: כן, באיזה נושא?
מירה סלומון: סעיף 17(א)(6): "יקיים פעולות הסברה לציבור הרחב לשם יישום הוראות חוק זה, בנושאים אלה" – אנו מבקשים להוסיף סעיף קטן: מיקומם של מרכזי איסוף, במסגרת פעולות ההסברה.
יהושע פדרסן: אני מצטער, זה פשוט לא המקום הנכון.
יהושע פדרסן: יש בסעיף 25 את חובות ההסברה של הרשויות המקומיות ששם זה נאמר במפורש, זה המקום.
יהושע פדרסן: אולי אני אבהיר, בסעיף הזה מדברים על הסברה לציבור הרחב שאפשר לעשות באופן כללי על ציוד אלקטרוני ופסולת.
יהושע פדרסן: זו הכוונה בסעיף הזה, אלה פעולות הסברה שגוף היישום המוכר עושה באופן כללי לציבור הרחב.
יהושע פדרסן: בסעיף 25 יש חובות ספציפיות להסברה שהרשות המקומית עושה, ושם קובעות את ההוראות הספציפיות שקשורות לרשות מקומית ספציפית, לרבות מיקום מרכזי האיסוף הספציפיים, שזה מה שהתושב צריך לדעת מול הרשות המקומית.
יהושע פדרסן: לכן מוצע לא לשנות את הסעיף.
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, אנחנו מצביעים על סעיף 17 כולל השינוי ב-17(2)(ב), נכון?
אתי בנדלר: אני לא זוכרת שהיה איזושהי שינוי.
יהושע פדרסן: היתה הצעה להבהרה.
אתי בנדלר: לא, זו הצעת נוסח לאותו עיקרון.
כרמל שאמה-הכהן: אבל זה היה מקובל על כולם?
אתי בנדלר: עלי הוא לא היה מקובל.
אתי בנדלר: אני לא יודעת איך לומר בחקיקה שהתשלום יהיה כנגד מסירה, זה לא לשון חקיקתי בכלל.
כרמל שאמה-הכהן: אמרתי אבל העיקרון, אנחנו מדברים על הנושא.
אתי בנדלר: העיקרון בא לידי ביטוי גם בנוסח שהוצע על ידי המשרד להגנת הסביבה, זו פשוט הצעת נוסח אחרת ואמרתי שעל הנוסח נעבוד בהמשך.
אתי בנדלר: הם לא שינוי שם שום עקרון, אדוני, הם לא הציעו משהו נוסף במהות או משהו אחר.
כרמל שאמה-הכהן: כששני הצדדים מסכימים אני נוטה ללכת אתם, מה העניין?
אתי בנדלר: לגבי נוסח?
מירה סלומון: אנחנו מתנגדים לנוסח שהוצע.
אתי בנדלר: אני יכולה להצהיר כבר, אדוני, שאם כל העולם כאן יצביעו פה אחד על נוסח אני עדיין לא מתחייבת שזה הנוסח שאני אניח.
אתי בנדלר: בשביל זה יש יועצת משפטית לוועדה, ויש ממונה - - -
כרמל שאמה-הכהן: למרות שאנחנו יושבים אחד ליד השנייה אני לא מצליח להסביר לך מה כוונתי.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא התכוונתי להחליף את הנוסח, התכוונתי על העיקרון.
כרמל שאמה-הכהן: את מסכימה לעיקרון?
אתי בנדלר: העיקרון אותו עקרון, יש שינוי בעיקרון שהוצע?
אתי בנדלר: אין שום שינוי, הם פשוט הציעו נוסח אחר.
בנימין רוטנברג: הגשנו את התיקון רק משום שהנוסח הוא קצת מעורפל אז ביקשנו להבהיר.
בנימין רוטנברג: כמובן, כל ניסוח אחר הוא בסדר אבל הניסוח הקיים הוא מעורפל.
אתי בנדלר: אני רשמתי לפני, אדוני, שיש נוסח נוסף.
אתי בנדלר: אני מבטיחה לעיין בו בתשומת לב ראויה וככל שהוא מבהיר ומשנה להביא אותו בחשבון, אבל את הנוסח הסופי כמובן נעבד בהמשך.
מירה סלומון: אנחנו סבורים שהעיקרון של הקשירה בין משקל לבין שיפוי של אחראי פינוי פסולת זה עקרון חדש שלא היה קודם.
אתי בנדלר: יש שינוי בעיקרון?
מירה סלומון: בעיקרון עצמו, של השיפוי לפי משקל ולא לפי שירות.
יורם הורביץ: זה לא נכון.
אתי בנדלר: אז אולי צריכים לדון בזה, מה ההבדל אם זה לא - - -
יהושע פדרסן: לא, היא לא מתייחסת לשני נוסחים, היא מתייחסת לעצם העיקרון.
יהושע פדרסן: היא מתנגדת לעצם הסעיף.
אתי בנדלר: אה, היא מתנגדת לעצם הסעיף?
אתי בנדלר: אז זו הכרעה של חברי הכנסת.
כרמל שאמה-הכהן: מה נדרש להכריע?
בנימין רוטנברג: הרעיון של הסעיף, כפי שהוא כתוב, הוא שהתשלום לרשות המקומית יהיה ככל שתהיה פסולת אלקטרונית שתימסר מהרשות המקומית לגוף המוכר, גובה התשלום יהיה לפי המשקל שיימסר.
בנימין רוטנברג: כלומר, יש פה שני עקרונות: אחד, תשלום כסף כנגד פסולת, ושניים, גובה התשלום הוא לפי המשקל.
בנימין רוטנברג: זה העיקרון.
בנימין רוטנברג: לגבי ניסוח, כמובן שצריך לנסח את זה בצורה בהירה.
מירה סלומון: הבעיה המובנית בדברים שנאמרו כאן היא מה קורה כאשר אין פסולת אלקטרונית.
מירה סלומון: רשות מקומית הקימה מרכז, הפעילה אותו, עשתה את מה שצריך לעשות, עשו את כל פעולות ההסברה, פעלה על פי חובתה ואין, לא הגיעה פסולת אלקטרונית באותו חודש או אפילו באותו חציון.
מירה סלומון: מה אז קורה?
מירה סלומון: היא לא אמורה להיות משופה בגין העובדה שהיא הקימה מתקנים והציבה ועשתה?
יורם הורביץ: הסברנו ועשינו הבחנה בין שני סוגים של הוצאות.
יורם הורביץ: הוצאות קבועות, ועל זה הרשות המקומית תקבל שיפוי, על תשתיות וכו' והוצאות משתנות, התפעול השוטף.
יורם הורביץ: בוודאי שהרשות המקומית נדרשת לעשות פעולות כדי שהן יהיו אפקטיביות והמרכזים האלה ייצרו פסולת אלקטרונית.
יורם הורביץ: זו המטרה.
יורם הורביץ: ואם הרשות המקומית צריכה להסביר לציבור, לשווק את הנושא הזה ולעשות פעולות היא תעשה.
יורם הורביץ: ולכן חייבים לקשור, כדי ליצור את התמריץ הנכון, בין כמות הפסולת לבין התשלום במרכיב התפעול השוטף.
יהושע פדרסן: יש פה בעצם איזון לטובת הרשויות המקומיות לגבי המצב מיישום חוק האריזות אז אני מציע שתשקלו את עמדתכם.
יהושע פדרסן: יש פה בעצם איזון לטובת הרשויות לגבי המצב הנוהג ביישום חוק האריזות.
מירה סלומון: הבעיה שמדובר בכוח אדם.
מירה סלומון: כוח אדם נמצא בכל מצב, בכל מקרה, וכאשר הוא משופה רק כאשר מגיעה פסולת אלקטרונית, ברשויות מקומיות קטנות שבהם זה לא משהו שבהכרח יגיע, שם הקושי שלנו.
מירה סלומון: אין לנו בעיה אבל לדון בזה בהמשך כיוון שאנחנו רק עכשיו קיבלנו את זה, אבל במתכונת הזו זה מעורפל.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 17 אושר.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 18 להקריא.
יהושע פדרסן: עוגן מרכזי בהסדר של מימוש אחריות היצרן המורחבת הוא בעצם שכל יצרן או יבואן יהיה חייב להתקשר עם גוף יישום מוכר, ופה יש את ההוראה שמשלימה שגוף יישום מוכר בעצם לא יכול לסרב ליצרן או יבואן שפונה אליו אם זה תואם את תנאי ההכרה וקבוצות הסיווג של גוף היישום המוכר, אז לא יהיה מצב שיצרן או יבואן יפנה וגוף היישום המוכר, משיקולים כאלה ואחרים, יסרב.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 19.
יהושע פדרסן: בסעיפים (א) ו-(ב), איפה שכתוב: "בעניין הפרדה ופינוי", זה צריך להיות "הפרדה ואיסוף" בהתאם לתיקון שעשינו בסעיף 25.
יהושע פדרסן: נראה בסעיף 25 שעשינו תיקון לביטוי "פינוי" והפכנו אותו ל"איסוף".
כרמל שאמה-הכהן: יש עוד הערות לסעיף 19? בן, בבקשה.
מירה סלומון: בסעיף (א), נושא החוזה לדוגמה, יש גם שינוי בסעיף 15 בנושא הזה.
מירה סלומון: אנחנו מבקשים שהחוזה לדוגמה, מאחר שרשויות מקומיות הן אלה שמחויבות בהתקשרות עם הגוף המוכר בחוזה הזה, שתנאי החוזה יעשו בהסכמה עם השלטון המקומי.
יהושע פדרסן: זה בסעיף 15, לא פה.
מירה סלומון: נכון, אמרנו, בסעיף 15.
מירה סלומון: בסעיף 15 אנחנו רואים שזה יעשה בהתייעצות עם מנהל מינהל השלטון המקומי במשרד הפנים, אנחנו סבורים שזה צריך להיות עם השלטון המקומי.
אתי בנדלר: אז זה כשנחזור לסעיף 15 שדילגנו עליו, אבל כאן אין צורך בשינוי, נכון?
מירה סלומון: אנחנו מעלים את זה כבר כאן.
מירה סלומון: נושא נוסף שלא ברור אם רלוונטי - - -
יהושע פדרסן: גם מרכז המועצות האזוריות, גם פורום ה-15?
מירה סלומון: ודאי.
מירה סלומון: פורום ה-15 הוא גוף בתוך מרכז השלטון המקומי אבל בוודאי.
יהושע פדרסן: אז גם מרכז המועצות האזוריות?
מירה סלומון: בוודאי, הדברים נעשים בהסכמה אתם, בוודאי.
יהושע פדרסן: לא ברור מה המעמד המשפטי של מרכז השלטון המקומי בהקשר הזה.
אתי בנדלר: אני עדיין לא מבינה, בסעיף 19(א) יש צורך בשינוי להבנתך, מר פדרסן?
יהושע פדרסן: ממש לא.
אתי בנדלר: רק בסעיף 15?
יהושע פדרסן: אני לא יודע, עורכת דין סלומון פתאום התייחסה לסעיף 15.
מירה סלומון: אנחנו מדברים על סעיף 19 ומעלים משהו מסעיף 15 כיוון שזה רלוונטי גם לכאן.
יהושע פדרסן: זה לא רלוונטי.
מירה סלומון: הנושא של "בהתאם לחוזה לדוגמה שאישר המנהל בהכרה ובהתאם לתנאים שנקבעו בה", אנחנו כבר מעלים סוגיה שיש בעניין הזה בחוזה לדוגמה.
אתי בנדלר: לא הבנתי, כאן את אומרת שצריכים שינוי או רק בסעיף אחר או אגב זה שמוזכר אותו ביטוי את נזכרת בסעיף אחר?
אתי בנדלר: כרגע, בסעיף 19 יש צורך בשינוי?
מירה סלומון: מבחינתנו, אנחנו רק מציפים את הנקודה הזאת.
אתי בנדלר: רק מציפים עניין, בסדר.
מירה סלומון: אין משהו שצריך לעשות בו שינוי בנוסח.
מירה סלומון: דבר נוסף שאני לא בטוחה, ג'וש, אם זה מתאים לסעיף 19 או לסעיף 25, כאשר דובר על התקשרות בחוזה לאיסוף ולפינוי של פסולת אלקטרונית אנחנו סבורים שרשות מקומית שחפצה בכך יכולה לדרוש מהגוף המוכר לבצע את האיסוף והפינוי.
מירה סלומון: לא ראינו את זה לא בסעיף 19 ולא בסעיף 25 כרגע וזו עמדה שיש לנו.
יהושע פדרסן: נכון, בסדר.
יהושע פדרסן: אני לא רואה את הקשר לסעיף 19.
כרמל שאמה-הכהן: הסעיף אושר עם השינויים של "הפרדה ואיסוף".
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 20.
גלעד ארדן: רגע, הוא שינה את זה בסוף בכלל?
אתי בנדלר: לא, רק שונתה המילה, במקום "פינוי" בא "ואיסוף".
יהושע פדרסן: זה סעיף משלים לחובות שנראה בהמשך החוק, יש חובות על משווק לקבל פסולת ציוד אלקטרוני וגם להתקשר עם גוף יישום מוכר וגם על מפעלים או מי שמחזיקים בפסולת שאינה מן המגזר הביתי, גם להם יש חובת התקשרות עם גוף יישום מוכר.
יהושע פדרסן: בעצם פה יש את החובה המשלימה, שגוף מוכר לא יכול לסרב למי שפונה אליו והוא צריך להתקשר.
אתי בנדלר: יש לי שאלה, ברשותך.
אתי בנדלר: הוספתם כאן סעיף (א1) בהתאם להערה של הרשות לעסקים קטנים "פינוי פסולת ציוד וסוללות ממשווק, כאמור בסעיף קטן (א), יעשה באופן שוויוני, בתדירות ובאופן שיבטיחו פינוי סדיר וזמין וימנע הצטברות פסולת ציוד וסוללות אצל המשווק".
אתי בנדלר: לעומת זאת, השמטתם מהחוק, ולא רק כאן, נוסח שיש בחוק להסדרת הטיפול באריזות, אני מדברת על סעיף 17(ו) האומר: "המנהל רשאי לתת הראות לעניין התדירות של איסוף ופינוי פסולת אריזות לפי סעיף (ה) וכמויות פסולות האריזות שיאספו ויפונו כאמור, וכן לעניין פינוי פסולת אריזות מבית עסק לפי סעיף 26, לרבות קביעת אמות מידה לאיסוף ולפינוי.
אתי בנדלר: הוראות המנהל לפי סעיף זה יפורסמו ברשומות".
אתי בנדלר: בזמנו אני זוכרת שאותו סעיף קטן שקראתי עכשיו הוסף לאחר שהיה דיון בוועדה כיצד להבטיח שיגיעו גם למקומות מרוחקים במידה ראויה.
אתי בנדלר: הרעיון הזה מובע אמנם בסעיף (א1) שהוספתם אבל זו איזושהי הצהרה.
יהושע פדרסן: תראי גם בסעיף 25, הוספנו את סעיף (ד1), לדעתי את מתייחסת לזה, אני רוצה לוודא.
אתי בנדלר: זה נותן תשובה חלקית.
אתי בנדלר: אני רואה את זה עכשיו, זה נותן תשובה חלקית.
אתי בנדלר: אני מצטערת, כיוון שקיבלנו את זה רק הבוקר לא הספקתי לעבור מטבע הדברים על המסמך.
גלעד ארדן: אבל את אמורה לסמוך עלינו.
אתי בנדלר: אני סומכת עליכם, אתה יודע את זה, אדוני השר.
גלעד ארדן: אז זה נותן מענה.
אתי בנדלר: זה נותן מענה חלקי, אני חושבת.
יהושע פדרסן: אבל יש את סעיף 19(ג).
אתי בנדלר: כי יש כאן "תפרוסת מוקדי איסוף ומרכזי איסוף ותדירות פינוי פסולת ציוד וסוללות בתחומו".
אתי בנדלר: יכול להיות, בסדר.
אתי בנדלר: זה נוסח שונה אבל זה אכן נראה על פניו שזה - - -
יהושע פדרסן: אני זוכר שדיברנו על הנקודה ולכן הוסף סעיף (ד1).
אתי בנדלר: כן, אני הפניתי את תשומת לבכם בזמנו לעניין הזה.
יהושע פדרסן: נכון, לכן אנחנו מציעים להוסיף אותו.
יהושע פדרסן: אנחנו חושבים שיחד עם סעיף 19(ג) ועכשיו סעיף 20(א1) שקובעים שצריך לעשות את זה באופן שוויוני ולא להפלות אזור מרוחק, להגיד: לא כדאי לי כלכלי להגיע לאזור מרוחק, זה לא יכול להיות השיקול לגוף המוכר.
אתי בנדלר: "באופן שוויוני", אני מוכרחה לומר שלא כל כך ברור לי מה השוויון בין שכונה בתל-אביב לבין שכונת קצה או איזשהו יישוב בערבה.
אתי בנדלר: איך עושים כאן "באופן שוויוני"?
אתי בנדלר: הרי אף אחד לא יגיד שאם בתל-אביב מפנים 3 פעמים בשבוע ושם מפנים פעמיים בחודש זה לא שוויוני, כי יגידו שזו הבחנה.
אתי בנדלר: לכן זה קצת בעייתי אבל ייתכן שבמה שהפנת, שבא לידי ביטוי בסעיף 25(ד1), יש בו איזשהו מענה.
אתי בנדלר: המילה "שוויוני" כאן לא נותנת פתרון לעניין למיטב הבנתי.
יהושע פדרסן: השאלה אם ההמשך שיש "ובאופן שיבטיחו פינוי סדיר וזמין", נותן כבר קונקרטיזציה?
אתי בנדלר: כן, יכול להיות שכן.
גלעד ארדן: זה אמור למנוע הצטברות גם.
גלעד ארדן: זאת אומרת, גם במקומות קטנים אתה מצריך תדירות פינוי כי אסור לך לאפשר הצטברות שם.
גלעד ארדן: זה מאפשר לנו מספיק שיקול דעת, אני חושב.
יהושע פדרסן: זה נועד בדיוק בשביל זה, שלא רק בשל השיקול הכלכלי, העלות הכלכלית גרידא.
גלעד ארדן: כן, בסדר, זה מובן, הלאה.
יהושע פדרסן: סעיף שמפרט את חובות הדיווח של גוף היישום המוכר.
יהושע פדרסן: מרכיב מהותי בפיקוח על ההסדר מתבסס על חובות דיווח יצרנים ויבואנים לפי סעיף 5 וסעיף דומה אושר בחוק האריזות, אותה מתכונת.
רז הילמן: ג'וש, אני חושב שיש פה משהו ששכחנו לתקן בעקבות הדיווח השנתי.
רז הילמן: אני חושב שהיה אמור להיות התאמה גם לסעיף הזה, לנושא של הדיווח השנתי.
אתי בנדלר: אתה מוכן להרחיב?
רז הילמן: הרי ברגע שהיבואנים לא מדווחים על בסיס חצי שנתי אז הגוף המוכר לא יוכל לדווח על בסיס חצי שנתי.
יורם הורביץ: לגבי סעיף 5, אכן הסכמנו לדיווח שנתי כפשרה שהיתה פה בוועדה, בדקנו את עמדתנו וראינו את הקשיים שזה יכול לעורר מבחינת השליטה שלנו במה שקורה עם הפסולת האלקטרונית והמסקנה המקצועית שלנו היא שיותר נכון שיהיה דיווח חצי שנתי, פעמיים בשנה.
יורם הורביץ: אנחנו גם לא רואים שזה יוצר קושי מיוחד כי מדובר ממילא ברוב המוצרים כמוצרים ארוזים וממילא היצרנים והיבואנים מדווחים עליהם במסגרת חוק האריזות דיווח פעמיים בשנה.
יורם הורביץ: לכן אנחנו מבקשים לחזור מהסיכום הזה ולדווח דיווח דו שנתי, אנחנו לא חושבים שזה יוצר עול נוסף, מיוחד, מיותר על התעשייה.
גלעד ארדן: אם לשכות המסחר יעמדו על הנושא של דיווח שנתי אז הם יקבלו דיווח שנתי כיוון שאמרנו שאם יש הסכמות אז יש הסכמות.
גלעד ארדן: אני רק אומר גם לכם שאני לא בטוח שזה גם משרת אתכם, כיוון שברגע שיש גוף יישום מוכר שגם הוא רק פעם בשנה אוסף או הם לא מחויבים על פי החוק, אז גם הוא פתאום פעם בשנה צריך להתמודד עם פערים מול שנה שעברה, ואני חושב שדיווח חצי שנתי מאפשר מעקב רציף יותר על הכיוון לדעת אם אתה הולך לעמוד ביעדים, לא הולך לעמוד ביעדים, איפה אתה עומד מול החברים.
גלעד ארדן: זו העמדה המקצועית של המשרד, אם תעמדו על הנושא של דיווח שנתי אני לא אפתח אותו.
גלעד ארדן: אתם רוצים, תחשבו.
אתי בנדלר: מכל מקום, כרגע אין בקשה לדיון מחדש בסעיף 5 שבו אושר הדיווח השנתי במקום חצי שנתי.
גלעד ארדן: אם תהיה הסכמה מבחינתם אז אני אבקש לפתוח אותו מחדש, אם לא אז זה לא בהכרח – יכול להיות שחלק מהדיווחים יהיו שנתיים וחלק חצי-שנתיים.
גלעד ארדן: במידה וסעיף 5 נשאר אז גם פה הכול צריך להשתנות לשנתי?
יהושע פדרסן: המהות של הדיווח כן.
גלעד ארדן: אז אני מציע שלא נצביע כרגע על הסעיף הזה ונחכה.
אתי בנדלר: אפשר להצביע חוץ מאשר על הרישה של סעיף (א) – אה, לא, זה גם בהמשך.
גלעד ארדן: לא, זה הולך לכל אורך הסעיפים הקטנים.
כרמל שאמה-הכהן: אז מה הוחלט?
אתי בנדלר: השר מבקש להשהות את ההצבעה.
גלעד ארדן: אלא אם כן יש לכם עמדה עכשיו, עורך דין כרמלי?
דן כרמלי: אנחנו ממש בודקים את זה, אדוני השר.
רז הילמן: נדבר על זה בהפסקה.
דן כרמלי: אנחנו במהלך הישיבה נסגור את העניין במהירות.
גלעד ארדן: טוב, אז מה שאני אומר הוא שאם הם יסכימו אז נצביע as is על סעיף 21 ואז אני אבקש לפתוח את סעיף 5 ולהחזיר אותו לדיווח חצי שנתי, ואם הם לא אז כל מקום שכתוב כאן "חצי שנתי" ישונה ל"שנתי".
אתי בנדלר: מעבר לזה זה מחייב עוד שינויים.
יהושע פדרסן: כן, בסעיף (ח) יש כמה, אבל עשינו דבר דומה בסעיף 5, אין בעיה למחוק.
אתי בנדלר: צריכים לעשות התאמות לסעיף 5.
גלעד ארדן: אז נמשיך וצריך לחזור לסעיף 21 להצביע עליו יחד עם עוד כמה סעיפים שעוד לא הצבענו עליהם ורק הוקראו, שלדעתי כבר אפשר להציג את ההסכמות שהושגו ולהצביע עליהם אבל איך שהיושב-ראש יחליט.
כרמל שאמה-הכהן: אתם רוצים לחזור לסעיפים 3 ו-4?
כרמל שאמה-הכהן: חוזרים לסעיף 3.
גלעד ארדן: שהוקרא כבר אך לא הוצבע.
יהושע פדרסן: הוקרא אבל יש איזשהו שינוי.
יהושע פדרסן: אני אקריא אותו בנוסח המעודכן, ברשותכם.
כרמל שאמה-הכהן: זה סעיף שהוסכם לאחר דיונים?
יורם הורביץ: נכון.
גלעד ארדן: זה מוסכם בתנאי שגם כשנתקדם בחוק נראה שהכול מוסכם.
גלעד ארדן: אם יהיו פתיחות אז אני אבקש ממך לפתוח גם את זה אבל זה במסגרת מה שסוכם.
כרמל שאמה-הכהן: יש למישהו הערות על ההסכמה הזו?
רז הילמן: רק שאלה לג'וש, במקרה שמיובאות סוללות לישראל שנמכרות לתעשייה המקומית והתעשייה מייצאת את המוצרים האלה, זה משהו שצריכה להיות התייחסות בחוק לדעתך?
יהושע פדרסן: יש התייחסות בהגדרה של מכירה בישראל.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 3 אושר.
כרמל שאמה-הכהן: הסבר קצר על ההסכמה, מה שיניתם מהפעם הקודמת, רק מועדים?
יהושע פדרסן: לגבי סעיף 4, ריווחנו במידה מסוימת את יעדי הביניים בשנה אחת.
כרמל שאמה-הכהן: במועדים.
יהושע פדרסן: כן, עד כמה פרוסים יעדי הביניים עד להגעה ליעד הסופי.
יורם הורביץ: זה פרוס על פני 6 שנים במקום 5 שנים.
כרמל שאמה-הכהן: שמתחילות שנה מאוחר יותר?
יורם הורביץ: נכון, ובתחולת החוק שנה נוספת.
גלעד ארדן: אני אהיה חייב להישאר במשרד כדי ליהנות מהתוצאות.
כרמל שאמה-הכהן: אתה לא באמת רוצה להישאר במשרד ב-2018.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה, אנחנו מצרפים אליו את האנרגיה והמים.
כרמל שאמה-הכהן: מצמצמים את כמות השרים.
אתי בנדלר: היום יש ועדת שרים על חוק הנפט?
גלעד ארדן: על חוק הנפט?
גלעד ארדן: לא, הוא דחה את זה.
כרמל שאמה-הכהן: למתי?
גלעד ארדן: תראו, לא ידעתי שהכנסת מכפיפה את עצמה בפני הממשלה בכזאת הכנעה, אני חשבתי שהכנסת תעלה את זה להצבעה במליאה, סך הכול האוצר תומך.
כרמל שאמה-הכהן: מתי זה היה אמור לעלות?
גלעד ארדן: היום, אבל השר בחו"ל, או לא נוח לו להגיע, אז הוא ביקש בממשלה לדחות את זה לעוד שבוע.
גלעד ארדן: אני חושב שאם היושב-ראש יעלה את זה למליאה זה עדיף, הכנסת היא סוברנית, היא לא כפופה לממשלה.
אתי בנדלר: ייתכן שנצטרך לעשות דיון מחדש בסעיף או שניים, מה שאמרתי לך.
כרמל שאמה-הכהן: לא הספקת להיות מעודכן במה שאני עודכנתי.
גלעד ארדן: טוב, לא נבזבז היום את הזמן שקצבתם.
יהושע פדרסן: ברשות הוועדה, אני מזכיר שיש הגדרה אחת שהיא מהותית ואני חושב שעכשיו זו תהיה אפשרות טובה לאשר אותה.
יהושע פדרסן: בסעיף ההגדרות, ההגדרה של "פסולת ציוד חשמלי ואלקטרוני" בעמוד 4, הסעיף הוקרא כלשונו בנוסח הזה אבל לא הוצבע ואני מציע לאשר אותו כעת.
כרמל שאמה-הכהן: יש הערות על ההגדרה שהוקראה של פסולת ציוד חשמלי ואלקטרוני?
גלעד ארדן: זהו?