GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל ענתבי: הוא המלצה במקרה הטוב.
ישראל אייכלר: אנחנו קוראים על משפט וקנס באלפי שקלים לאוטובוס שאיחר, מה הסיבה?
רחל עזריה: לפעמים אתה מחכה לאוטובוס ושלושה מגיעים בבת אחת וחיכית 45 דקות.
ישראל אייכלר: יש לי תשובה לשאלתי: דבר שכתוב בעיתון סימן שזה היוצא מן הכלל.
ישראל אייכלר: אם כתוב בעיתון שנקנסה חברה על זה שאיחרו – זה לא אומר שלא מאחרים כל יום אלא שפעם אחת נקנסה.
אורי מקלב: אתה אומר את זה לחלק מהנוכחים פה שלא היו בישיבה הקודמת כאן, על השולחן הזה, אז דיברו על החברות שאין היום מצב כמעט שמישהו מטפל בתלונות על נהגים ותלונות על איחורים במשרד התחבורה.
אורי מקלב: אנחנו לא יכולים להתפרס, אנחנו צריכים להתמקד במה שאנחנו מדברים.
אורי מקלב: אדוני, אני הייתי באמצע סיפור המתח שהגשתי הצעת חוק: שר התחבורה – ואני מעריך את זה ומעביר את זה דרך האנשים שלו פה שהם מאוד מסורים ומאוד מיומנים ומקצועיים – מיד אמר שהוא תומך בהצעת החוק הזו.
אורי מקלב: מי התנגד התנגדות נחרצת?
אורי מקלב: זה האוצר.
אורי מקלב: על שולחן האוצר היה מכתב מיום חמישי, מכתב חמור וחריף של סוללה של עורכי דין של "סיטיפס": במידה שיאשרו הצעה כזאת – זה פגיעה בהסכם ואנחנו נתבע אתכם וכו' וכו'.
אורי מקלב: יש כאן מאזן אימה שהולך נגד משרד האוצר מצד אחד ואת ההסכם הכושל הזה, שנחתם על גב הנוסעים, זה משרד האוצר עשה.
אורי מקלב: לפי דעתי יש דרכים בחוק, אם מאפשרים לנו חקיקה – אנחנו נשנה את כל הדברים האלה.
אורי מקלב: לסיכום, אתם העליתם את הנושא של גבעת מרדכי, העליתם נושאים אחרים, הכותרת היא "תחבורה ציבורית".
אורי מקלב: ואני שואל מה שכל אחד שואל: האם באמת התחבורה הציבורית כיום ב-2012, היא באמת נותנת מענה אחד מתוך שלל מענים שהיא הייתה צריכה לתת?
אורי מקלב: האם התחבורה הציבורית יותר זמינה?
אורי מקלב: האם התחבורה הציבורית יותר נגישה היום?
אורי מקלב: בירושלים ובמקומות אחרים?
ישראל אייכלר: מה התשובה?
אורי מקלב: כולם יענו שהתשובה היא: לא.
אורי מקלב: אני שואל אותך, האם היא יותר נעימה בנסיעה?
אורי מקלב: זמן ההמתנה הרבה יותר ארוך, זמן הנסיעה הוא הרבה יותר ארוך.
אורי מקלב: לא רק אני אומר אז זה אלא אנשים שהיו רגילים במשך שנים במקטע נסיעה קבוע – נניח מהסיטי של גבעת שאול להר נוף, לקריית יובל – אנשים שזה המסלול שלהם, עובדים במפעל, במשרד - - -
ישראל אייכלר: כל דוגמה שתביא - - -
אורי מקלב: אם עד היום לקח להם – גם זמן לא מועט – כ-35 דקות, היום לוקח להם מינימום 45 דקות, 48 דקות, 50 דקות ואילך עם כל התחבורה.
אורי מקלב: אז אנחנו שואלים: השקענו כל-כך הרבה, אז זה שמבאישים את ריחו של משרד התחבורה בהתנהלות של הרכבת הקלה, זה נכון, זה לא בצדק.
אורי מקלב: אבל גם בלי זה, תעזבו את הרכבת הקלה, הנסיעה באוטובוס, היה חופשי-חודשי: עלו לאוטובוס ונסעו.
אורי מקלב: כמה זמן היום לוקח להעלות נוסעים בתחנה אחת עם הרב-קו לעומת לפני הרב-קו?
אורי מקלב: אלו לא דברים שצריך מומחים כדי לדעת אותם.
אורי מקלב: זה בפרקטיקה היום-יומית.
אורי מקלב: מי שעולה לאוטובוס רואה מה זמן ההמתנה למילוי 20-10 נוסעים שנמצאים בתחנת האוטובוסים.
אורי מקלב: כל זה מצטבר עוד ועוד.
אורי מקלב: אני לא מדבר על זה שעשו את החיים קשים.
אורי מקלב: איזו טכנולוגיה?
אורי מקלב: הטכנולוגיה של הכרטיסים האלה מקשה על החיים לאנשים שלא יודעים.
ישראל אייכלר: הדברים שלך, הרב מקלב, הביאו אותי לנושא שאנחנו רוצים לדון בו אבל ממש בהערת ביניים: ביטלו בירושלים את הכרטיס חופשי-יומי.
דרור גנון: לא היה.
אורי מקלב: לא היה.
אורי מקלב: אבל לא מוכנים - - -
ישראל אייכלר: אנחנו לא נפתח את הנושא הזה עכשיו.
אורי מקלב: אני ממש מסיים בזה.
אורי מקלב: אני אומר שכל הדברים האלה וכל הטכנולוגיה החדשה והבשורות החדשות לא הועילו בשורה התחתונה, בכל המדדים, בכל הדברים שאמרתי.
אורי מקלב: אבל גם במישור הערכי, הנושא של כרטיס הרב-קו ודומיו גורמים לפגיעה בפרטיות.
אורי מקלב: ואנחנו מדברים על כך שזה הרבה יותר קשה בשימוש.
אורי מקלב: ולאחר מכן, כל התסבוכות שיש מסביב: אנשים לא יודעים כמה כסף יש לילדים שלם, לכל חברה הוא צריך להטעין באופן נפרד.
אורי מקלב: תחשוב, אנחנו מדברים על מיליון איש שמשתמשים בתחבורה ציבורית שבחלקם קשה להם להשקיע כל שקל שהם צריכים להשקיע.
אורי מקלב: אני, שלא הייתי כזה אף פעם, אני זוכר את הילדים שלי מבקשים כרטיסיות וכל כמה ימים זה עלה 60-50 שקלים והיום זה כבר יותר.
אורי מקלב: מי שיודע מה העלות של נסיעה יודע מה הקושי שלהם.
אורי מקלב: הוא צריך להטעין ולא יודע מה הטעין או לא הטעין, יורד מהאוטובוס או לא יורד מהאוטובוס, איך הוא עושה את זה?
אורי מקלב: מברר או לא מברר בכל חברה בנפרד.
אורי מקלב: נמחק לו – היו לו 12 נסיעות ופתאום הוא רואה שנשארו רק2 .
אורי מקלב: עכשיו מה הוא צריך לעשות: ללכת לחברה, הרבה יותר קשה.
ישראל אייכלר: אנחנו חייבים לסיים.
אורי מקלב: לכן המבחן שצריך לעמוד לנגד עינינו ולנגד משרד התחבורה זה הנושא של האם התחבורה הציבורית באמת הגיעה ליעדיה?
אורי מקלב: האם רחוב אגריפס הוא הפתרון מול הרכבת הקלה?
אורי מקלב: כל מי שהשתמש פעם אחת ברחוב אגריפס אומר:
אורי מקלב: אל תיתן לי רכבת קלה ואל תיתן לי את החצר האחורית של התחבורה הציבורית בדוגמת רחוב אגריפס.
אורי מקלב: איך יעלה על הדעת פתרון של רכבת קלה בירושלים, פתרון של תחבורה ציבורית יעילה, משוכללת, מודרנית, כשחלק מהפתרון הוא רחוב אגריפס?
אורי מקלב: לא מבחינת הולכי הרגל ולא מבחינת הנסיעה.
ישראל אייכלר: אני ממש מודה לך, הרב מקלב.
ישראל אייכלר: דבריך נכונים אבל הציבור כבר בלחץ.
ישראל אייכלר: מר עידו נווה מקבוצת המחאה "רכבת תקלה".
אברהם שלום: רק לחזק את הרב מקלב.
אברהם שלום: ועדת פניות הציבור לכנסת ישבה לפני חודשיים ודנה בנושא של הקמת ועדת ערר לעניין הקנסות והכול ונאי חושב שיש להם תשובות.
אברהם שלום: אז תשבו איתם ותראו.
ישראל אייכלר: עידו נווה, בבקשה.
ישראל אייכלר: אני אתן ל"סיטיפס" לדבר אחרי שידברו האנשים של מנהל קהילתי "יובלים".
עידו נווה: העניין של גבעת מרדכי הוא משל לכל הרפורמה השקרית בירושלים.
עידו נווה: האמת מאחורי הרפורמה הזאת שהרפורמה בכלל לא נועדה בשביל הציבור.
עידו נווה: אין כאם שום חבלי לידה – יש כאן משנה סדורה.
עידו נווה: הרפורמה הזאת, המטרה שלה אחת: למנוע תחרות בין חברת "אגד" לחברת "סיטיפס", להבטיח לשניהם לשמור את המונופול ולמעשה שני המונופולים הפרטיים האלה חברו לידי קרטל.
עידו נווה: יש פה קרטל בירושלים של "סיטיפס" ושל "אגד".
עידו נווה: עטפו את כל הרפורמה הזאת בעטיפה שקרית של הפחתת זיהום אוויר ושל קיצור זמני נסיעה במעברים.
עידו נווה: אתה לא מפחית זיהום אוויר על-ידי זה שאתה מבטל אוטובוסים – אם הכבישים עמוסים אז אתה מבטל מכוניות, לא אוטובוסים.
עידו נווה: זיהום האוויר עלה כי אנשים שמעולם לא היה להם - - -
ישראל אייכלר: עידו, לא התרשמת מדברי אהוד אולמרט שאמר אתמול שהוא ממש נהנה לעמוד ברחוב יפו ולא לראות שום מכונית, שום זיהום אוויר – הרכב הפרטי שלו הביא אותו.
רחל עזריה: כל העיר בשביל רחוב אחד.
עידו נווה: אני רוצה גם להביא ציטוט של מר דרור גנון מאחת הישיבות פה, ואני מצטט: "פסגת זאב מקבלת היום" – זה קשור, כי הולכים להפוך אותם בפסגת זאב גם לשבויים של הרכבת – "פסגת זאב מקבלת היום את השרות הכי טוב בעולם: לפסגת זאב יש גם אוטובוס וגם רכבת".
עידו נווה: הוא הולך לבטל להם את האוטובוסים - - -
ישראל אייכלר: הוא אמר שלא.
עידו נווה: הוא יבטל.
עידו נווה: זה בפעימה הסופית.
עידו נווה: אנחנו לא ניתן לו לעשות את זה.
אורי מקלב: גם בהסכם עם "סיטיפס" נראה לי הביטול.
עידו נווה: כן.
עידו נווה: תחבורה ציבורית שייכת אך ורק לציבור והיא בשבילו.
עידו נווה: רק הציבור יחליט איך התחבורה הזאת תיראה.
עידו נווה: אני נוסע בתחבורה ציבורית – אני מקריית יובל, אגב, - אני נמצא בכלא של "סיטיפס" כי ביטלו לי את כל האוטובוסים.
עידו נווה: אתמול עשיתי סקר להר הרצל, משהו שחבל מאוד שמשרד התחבורה לא עושה, הלכתי ל-50 אנשים ושאלתי אותם את השאלות הבאות:
עידו נווה: האם אתה מרוצה באופן כללי מהרכבת הקלה?
עידו נווה: 70% אמרו לא.
עידו נווה: השאלה הבאה: באם הנסיעה התקצרה או התארכה עבורך לאחר תחילת הרפורמה וביטול האוטובוסים?
עידו נווה: 76% אמרו שהנסיעה התארכה.
עידו נווה: זה מקריית יובל שנמצאת בכלא של "סיטיפס" ורוצים להפוך את כל ירושלים לכלא.
עידו נווה: שאלה אחרונה, וזה חשוב: האם אתה מעוניין באפשרות נסיעה באוטובוס אחד אל העיר כמו לפני הרפורמה?
עידו נווה: 96% אמרו כן.
עידו נווה: הציבור רוצה חלופה לרכבת.
ישראל אייכלר: מתי עשית את המשאל?
עידו נווה: אתמול.
עידו נווה: תקשיבו לציבור, ריבונו של עולם, אנשים פה לא נוסעים באוטובוסים בכלל ומקבלים החלטות בשביל ציבור שזועק.
עידו נווה: אני אומר שכל עוד אנחנו נהיה שבויים של הרכבת היחס אלינו יהיה כאל שבויים – וזה שורש הבעיה.
עידו נווה: כי "סיטיפס" ו"אגד" יודעים שאין לנו חלופה.
עידו נווה: לכן, מ שצריך לעשות פרקטית: החזרת אוטובוסים למערב העיר – כל מה שביטלו שם להחזיר, לתת לתושבים את אפשרות הבחירה; ביטול של הפעימות הנוספות השקריות; הכנסת מוניות שרות כמו בתל אביב – אני פחות טוב מהתל אביבי?
עידו נווה: למה לתל אביבי מגיע לקבל מונית שרות וירושלמי מגיע להיות בכלא של הרכבת?
עידו נווה: אם "סיטיפס" ו"אגד" לא מוכנות לעבוד בתנאי תחרות – שילכו לחפש עיר אחרת.
עידו נווה: אנחנו, הציבור, נקבע את התנאים של התחבורה הציבורית.
עידו נווה: טענת "ההסכם נחתם" לא רלוונטית כי "סיטיפס" מפרה את ההסכם הזה מדי יום, אפשר לבטל את ההסכם הזה.
ישראל אייכלר: יש לך משפטנים שמוכנים לעמוד מול המשפטנים של "סיטיפס" שיתבעו את האוצר על הפרת ההסכם?
עידו נווה: אין לי משפטנים אבל אני אומר שאם ימשיכו ברפורמה הזאת - - -
רחל עזריה: צריך את הגנת המדינה.
עידו נווה: אני באופן אישי אשלם את אגרת בג"צ ואני באופן אישי אגיש בג"צ נגד כל הרפורמה השקרית הזאת.
עידו נווה: ואני אומר שלא יהיו כאן
עידו נווה: שום פשרות ושום דרך אמצע כי אנחנו לא דורשים פריבילגיות – אנחנו דורשים את זכות היסוד שלנו - - -
ישראל אייכלר: ברור.
עידו נווה: צריך לעקור את השיקול הסרטני הזה של מניעת תחרות בין "אגד" ל"סיטיפס", שזה מה - - -
ישראל אייכלר: אתה תרשה לי למחוק את המילה "סרטני" מן הפרוטוקול?
עידו נווה: אפשר.
עידו נווה: השיקול הנוראי הזה - - -
ישראל אייכלר: "כלא" עוד בלעתי אבל "סרטני" זה - - -
עידו נווה: אנחנו התושבים הולכים לנהל ברפורמה הזאת מלחמת חורמה ואנחנו רוצים שהמחוקק יהיה אתנו אבל אנחנו גם נעשה את זה בלי המחוקק.
עידו נווה: אנחנו מבקשים מכם, חברי הכנסת, להצטרף למלחמה שלנו ברפורמה הזאת שהמטרה שלה אחת – לא הציבור, שהתחבורה הציבורית שייכת לו – המטרה היא: חשבונות הבנק של קרטל "סיטיפס"-"אגד".
ישראל אייכלר: עכשיו תן לשכנים שלך – אתה גר בקריית יובל – למר ברוך ברימר, מנהל קהילתי "יובלים".
ישראל אייכלר: למרות שאני הבטחתי – ואני אקיים את זה – לתת ל"סיטיפס" את רשות הדיבור כי הם ממש ככבשה בין 70 מתלוננים.
ישראל אייכלר: נשמע קודם את התלונה של "יובלים".
ברוך ברימר: זאב.
ברוך ברימר: זאב בין 70 מתלוננים.
ברוך ברימר: אני לא מנהל אלא נציג ציבור בתוך "יובלים".
ברוך ברימר: "יובלים" זה גם קריית יובל שידידנו דיבר עליה קודם.
ברוך ברימר: אנחנו, גם באמצעות העובדות הקהילתיות שלנו ועובדים אחרים, עשינו את אותם סקרים שהחבר עשה פה.
ברוך ברימר: התשובה היא חד-משמעית: כרגע, רוב האנשים באזור קריית יובל וכל השכונות שמסביב לה ניזוקים מהשינוי של התחבורה.
ברוך ברימר: הם חייבים להגיע לכל אזור בהרבה יותר זמן.
ברוך ברימר: מאזור קריית יובל, רמת דניה, רמת שרת, מלחה, עין כרם, צריכים להגיע לאזורים כמו גבעת רם מצד אחד ולגבעת שאול מצד שני, בזמן הרבה יותר ארוך ועם מעברים.
ברוך ברימר: המעברים מובילים אותי ושכל שאר הדברים נדונו ונאמרו פה בהרחבה, היחס של "סיטיפס" גם נדון פה לכל אורך הדרך והוא מחייב את התערבותכם.
ברוך ברימר: לולא ההתערבות שלכם לא יהיה שום שינוי.
ברוך ברימר: אנחנו מבקשים מכם להורות ל"סיטיפס" עם כל הסמכות שלכם, לשנות את יחסה לציבור.
ישראל אייכלר: אתה מדבר על היחס האנושי או על זמן ההגעה?
ברוך ברימר: שתי התשובות נכונות.
פורת אורטל: אנחנו השכונה היחידה ששבויה.
ישראל אייכלר: אין שיפור בחצי שנה האחרונה?
ברוך ברימר: אין שיפור, להיפך.
ברוך ברימר: דבר נוסף במסגרת הזאת: הסנכרון בין "אגד" ל"סיטיפס".
ברוך ברימר: כלומר, גם אם התשובה היא נכונה – אתה יכול לעלות בקו המזין, להגיע להר הרצל ולחכות ברוח – הר הרצל ידוע ברוחות שלו – לחכות זמן ארוך - - -
ישראל אייכלר: כמה זמן?
אורי מקלב: כ-18 דקות.
פורת אורטל: זה יכול להגיע ל-20 דקות ויותר.
ברוך ברימר: יכול להגיע בין 10 ל-20 דקות, תלוי בסנכרון.
ישראל אייכלר: לפי הפרסומים יש כל 4-3 דקות עד 8 דקות מקסימום.
פורת אורטל: זה לא נכון.
ברוך ברימר: אז הפרסומים ייסעו – אנשים לא נוסעים.
פורת אורטל: את הסקר שעידו עשה, אנחנו עושים כל הזמן – אנשים מעדיפים לקחת אוטובוס אחד גם אם זה ייקח לכם כפול זמן מאשר לעשות את כל המעברים שהם נאלצים לעשות.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, הוא רק הבליע שהוא מייצג 50 אלף איש – עיר ואם בישראל.
פורת אורטל: זה יותר מ-50 אלף תושבים.
יעל ענתבי: יש תחושה כאילו הרכבת היא בריון שכונתי שמגיע לעיר ועושה מה שהוא רוצה ואף אחד לא מפריע לו.
ברוך ברימר: הסנכרון בין - - -
ישראל אייכלר: אתה אומר שהסנכרון לא עובד.
ברוך ברימר: הסנכרון גם בצד השני.
נועה ברנט: צריך לקחת בחשבון שהמעברים והסנכרון מייצרים סדרה של בעיות נוספות שאנחנו לא מדברים עליהן.
ישראל אייכלר: שאנשים מפסידים את האוטובוס?
נועה ברנט: לא.
נועה ברנט: יש צפיפות בלתי נסבלת.
נועה ברנט: אנשים נדרסים בירידה או בעלייה.
ברוך ברימר: אנשים מגיעים עם הסלים משוק מחנה יהודה ועומדים כי האוטובוס מתוזמן אחרת.
ברוך ברימר: לכל האוטובוסים יש GPS ולרכבת יש GPS – טכנולוגית זה פתרון פשוט.
ברוך ברימר: למה אתה מחייך, דרור?
דרור גנון: אסור לי לחייך?
דרור גנון: חייכתי בכלל על משהו אחר.
דרור גנון: אני מקשיב לך.
ברוך ברימר: זה בסדר.
ישראל אייכלר: אני מודה לך, מר ברימר.
ברוך ברימר: נקודה אחרונה.
ישראל אייכלר: אחרונה ממש.
ברוך ברימר: גם הקווים שמחוץ לאזור הרכבת הקלה, למשל, כל אזור קריית יובל, תלפיות או מקומות אחרים, חייבים לעבור ריענון בעזרת צוות התחבורה ונשרד התחבורה.
ישראל אייכלר: עכשיו – רביב סובל, סמנכ"ל כספים "סיטיפס", בבקשה.
רביב סובל: ישבתי פה כמעט שעה ושמעתי את מגוון הטענות.
רביב סובל: אני חייב להגיד שמשתמע מהדיון, כמו שחברת מועצת העיר אמרה, כאילו "סיטיפס" מנהלת את ירושלים, היא קובעת, היא עושה, הכול בגללה.
יעל ענתבי: בחלק מהדברים – כן.
ישראל אייכלר: זה לא דו-שיח.
רביב סובל: זה ממש לא נכון, ואני אסביר למה: למשל, נושא הרמזורים – "סיטיפס" עשתה את התכנון הראשוני, מרגע שהיא מסרה את הרמזורים למדינה, הרמזורים של "סיטיפס" מחוברים למרכז ניהול התנועה של ירושלים.
רביב סובל: מנת"י יכול לעשות כל שינוי שהוא רוצה במערך התחבורה של הרמזורים - -
יעל ענתבי: לא נכון.
רביב סובל: - - אם הוא רואה פקק הוא יכול להתערב, הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה - - -
אברהם שלום: אתה מאשים את עיריית ירושלים.
רביב סובל: אני לא מאשים אף אחד.
רביב סובל: אני אומר שהטענה כאילו "סיטיפס" מנהלת את ירושלים היא שגוייה בבסיסה.
רביב סובל: אותו דבר תכנון התנועה.
רביב סובל: תכנון התנועה מבוצע על-ידי המדינה.
רביב סובל: נכון, מדינת ישראל חתמה על הסכם, היא רצתה שמישהו יקים רכבת בירושלים.
רביב סובל: על מנת לתמרץ אותו להסכים לעשות כזה דבר, היא אמרה: אני מבטיחה לך מספר הבטחות, לא תהיה תחרות וכל מיני דברים כאלה.
רביב סובל: אין שום בעיה אם מדינת ישראל רוצה לשנות את ההסכם.
רביב סובל: זה לא יחסוך למדינה כסף ולא יוסיף ל"סיטיפס" כסף.
רביב סובל: השאלה היא בכלל אחרת: כמו שהסבירו כאן, ל"סיטיפס" זה לא כל-כך משנה אם היא תקבל את הכסף מאנשים או מהנוסעים או ממשרד התחבורה או ממדינת ישראל – בסופו של יום, "סיטיפס" צריכה להחזיר את ההשקעות שלה - - -
ישראל אייכלר: "סיטיפס" תסכים שלא יזינו אנשים לרכבת שלה?
רביב סובל: בסופו של יום אלו הסכמים מסחריים.
רביב סובל: הסכמים מסחריים ניתנים לשינוי בהסכמה בין הצדדים.
רביב סובל: זה נכון, המשמעות תהיה להוסיף עוד עלות נוספת למשרד האוצר ולמשרד התחבורה.
רביב סובל: אבל הדיון לא שם.
רביב סובל: לדעתי זאת השגיאה שאנחנו עושים פה – מדינת ישראל השקיעה מיליארדים במערך תחבורה וברכבת קלה בירושלים.
ישראל אייכלר: יש לך מושג כמה מיליארדים זה עלה?
רביב סובל: כמעט 4 מיליארד שקל.
ישראל אייכלר: 4 מיליארד שקל רק לרכבת הקלה?
רביב סובל: זה לא רק – זה כולל כל הגשרים וקלטרווה והשינויים שעשו בפינוי תשתיות על-ידי המגזר הציבורי עוד לפני עשור.
ישראל אייכלר: מי שילם את ה-4 מיליארד?
ישראל אייכלר: האוצר או "סיטיפס"?
יעל ענתבי: אנחנו.
ישראל אייכלר: רציתי.
ישראל אייכלר: פשוט, שזה יהיה ברור לכולם.
רביב סובל: השאלה היא מה עושים עכשיו?
רביב סובל: כולם יכולים להתעצבן אבל לא הולכים, אני מניח ואף אחד לא מציע כאן, לחרוש את ירושלים מחדש ולהעיף את הרכבת הקלה.
ישראל אייכלר: בוודאי שלא.
ישראל אייכלר: השאלה היא רק אם ניתן לאפשר לה להיות חלק ממערך התחבורה ולא מונופול.
רביב סובל: השאלה היא מה עושים קדימה?
רביב סובל: צריך להסתכל קדימה - - -
ישראל אייכלר: מה אתה מציע קדימה?
רביב סובל: או להוסיף את הגרוש ללירה: כמו בישראל, אנחנו תמיד מסתכלים על הגרוש ללירה והוא מה שחסר לנו כדי להביא את המערכת הזאת – בסופו של יום, מדובר במערכת – להיות הכי טובה כדי שאף אחד לא ירגיש בכלא ואנוס.
רביב סובל: הגענו עם מספר הצעות למשרד התחבורה איך אנחנו משפרים את המערכת הזאת ככה שהתדירות תשתפר - - -
ישראל אייכלר: תן דוגמה.
רביב סובל: למשל נושא הרמזורים: עיריית ירושלים, מדינת ישראל, ממשיכה להתלבט מה היא עושה עם הרמזורים, כמה עדיפות היא תיתן ב-10 הצמתים שנשארו.
רביב סובל: אני מבין שיש לחצים: אמרו פה שבעלי הרכב הפרטי מתמרמרים, יהיו פקקים במקומות - - -
ישראל אייכלר: מה עם היחס האנושי של אנשי "סיטיפס" לנוסעים?
רביב סובל: יחס אנושי הוא בטיפול.
רביב סובל: אם היו כמה אנשים שהתנהגו בצורה לא ראויה - -
צבי לביא: כמה אנשים?
צבי לביא: כולם.
רביב סובל: - - הם כבר לא נמצאים עמנו ופוטרו.
רביב סובל: אני חושב שבסך הכול זה נכון שלא נעים לקבל קנס, אין מה לעשות לאנשים לא נעים לקבל קנס, בכל העולם זה לא נעים.
רביב סובל: הקנסות בישראל - - -
ברוך ברימר: כמה תלונות יש לכם היום שלא נענו?
ישראל אייכלר: לא להפריע לו.
ישראל אייכלר: בסך הכול מדובר באדם אחד מול רבים.
ישראל אייכלר: תגיד לי, אתה מסכים לזה שמשרד התחבורה יקים או יקיים את הוועדה הזאת לערער על החלטותיכם בעניין קנסות לא מוצדקים?
פורת אורטל: תשאל כמה אנשים שערערו קבלו תגובה, תשאל כמה אנשים קבלו קנסות.
רביב סובל: בתחום התחבורה – לא.
רביב סובל: אבל - - -
ישראל אייכלר: רבותי, השאלה שלי לא הייתה מספיק ברורה.
ישראל אייכלר: שמענו ממשרד התחבורה שיש ועדה שם שתבדוק את הערעורים של אזרחים על הקנסות שאתם נותנים.
ישראל אייכלר: אתם מסכימים לוועדה הזאת?
ישראל אייכלר: אתם מוכנים לקבל את החלטותיה?
רביב סובל: מה שנקבע עם משרד התחבורה זה שמשרד התחבורה ייבצע בקרה על העבודה של "סיטיפס", על התשובות שהיא נותנת לפניות של ציבור בנוגע לקנסות ולתשובות שאנחנו נותנים.
רביב סובל: אני בטוח שהם יגלו מהבקרה שהם עושים על התשובות ש"סיטיפס" נותנת לפניות הציבור בנוגע לקנסות, ש"סיטיפס" עובדת בצורה יותר מהגונה כלפי הציבור ובכל מקום שיש צל-צלו של ספק האם מדובר בקנס שניתן שלא בצורה נכונה – הקנס מבוטל.
ישראל אייכלר: אני שואל על הוועדה שתערער על ההחלטה שלכם.
רביב סובל: במנגנון שנקבע בחוק אין ערעורים.
רביב סובל: הערעור נמצא בבית משפט, במידה ומגיעים לשם.
רביב סובל: אין לנו עניין להגיע למצב שאנחנו לוקחים אלפי תושבים בירושלים - - -
ישראל אייכלר: אז אתם מסכימים לוועדה הזאת של משרד התחבורה.
רביב סובל: סיכמנו עם משרד התחבורה על מנגנון שונה מעט: לא של ועדה אלא מנגנון בו הם עושים בקרה על התשובות שאנחנו נותנים.
דרור גנון: זה לא סוכם.
ישראל אייכלר: אומר משרד התחבורה שזה לא סוכם.
ישראל אייכלר: השאלה היא אם אתם מסכימים - - -
דרור גנון: הייתה הצעה.
ישראל אייכלר: זה מאוד חשוב, זה ממש קריטי.
רביב סובל: אני לא חושב שזה קריטי, אבל - - -
ישראל אייכלר: זה מאוד קריטי לתושבים.
רביב סובל: אם תגיע הצעה ממשרד התחבורה לוועדת ערר – אנחנו נשקול את זה.
דרור גנון: כבר הגיעה הצעה.
דרור גנון: הגיעה בקשה, אתה לא יכול להגיד שלא.
דרור גנון: אנחנו בדיונים.
דרור גנון: זה נכון שעל פי החוק אתה לא מחויב, אבל אתה מכיר את הלחץ - - -
ישראל אייכלר: הרב מקלב, התשובה של דרור תעניין אותך, אני חושב.
דרור גנון: אתה מכיר את כל העניין הזה.
דרור גנון: אנחנו מחכים לתשובה שלכם.
דרור גנון: עדיין לא קיבלנו את התשובה הסופית שלכם לעניין הזה.
דרור גנון: אם אתה רוצה שאני אכתוב עוד מכתב היום – אני אכתוב עוד מכתב היום, גם מחר אני אכתוב עוד מכתב וגם מחרתיים עוד מכתב.
רחל עזריה: אנחנו מציעים - - -
דרור גנון: יש לנו עניין לקיים דיון יותר שקוף מבחינה ציבורית.
דרור גנון: אם מישהו צריך לקבל קנס – הוא יקבל את הקנס ומי שלא צריך לקבל את הקנס אז ניתן לו הקלה.
דרור גנון: נכון שמבחינה חוקית אתה צודק, אבל אני חושב - - -
ישראל אייכלר: בוא לפחות נצא מהוועדה הזאת, בהסכמת "סיטיפס" שתוקם ועדה במשרד התחבורה שתבדוק את הקנסות שלכם.
ישראל אייכלר: והיה אם משרד התחבורה יקבע שזה לא צודק – אתם תחזירו את הכסף.
דרור גנון: זה יהיה בשיתוף איתם, אנחנו לא נעשה את זה לבד.
רביב סובל: לנו אין שום בעיה.
רביב סובל: אנחנו חוזרים חזרה לשאלה מה ההסכם בינינו לבין מדינת ישראל.
ישראל אייכלר: עזוב את ההסכם.
רביב סובל: לא, לא.
רביב סובל: זה מאוד חשוב.
ישראל אייכלר: כנראה שבלי בג"צ ההסכם הזה לא - - -
ברוך ברימר: מה יותר חשוב לך, ההסכם או האנשים שנוסעים ב"סיטיפס"?
ברוך ברימר: מי יותר?
ברוך ברימר: כמה תלונות יש לכם שעדיין לא קיבלו תשובה?
ברוך ברימר: יש לך את הנתון.
רביב סובל: יש מאות אנשים שעוד לא קיבלו תשובה.
ברוך ברימר: מאות זה Understatement או - - -
ישראל אייכלר: מר ברימר, תן לו להשיב בבקשה.
רביב סובל: הוא צודק מאוד – יש מאות אנשים שטרם קיבלו תשובה.
רביב סובל: כיוון שכך וכיוון שהאנשים כן חשובים לנו – הודענו לכל האנשים שעד שאנחנו לא נעבור על כל הפניות שהיו לנו וניתן מענה לכולם, לא נפעיל ריביות, הוצאה לפועל ולא שום דבר כי ברור לנו שזו האחריות שלנו לענות לציבור ולתת תשובות ולבדוק את הטענות.
רביב סובל: אחר כך, כמובן, מי שקיבל קנס שלא בצדק – נבטל לו.
רביב סובל: ומי שקיבל קנס בצדק – נמצה אתו גם את הדין.
יעל ענתבי: אבל איך תפצו את האנשים על ההשפלה?
גיל יעקב: אולי במקום להקפיא הוצאה לפועל – תקפיאו את פעילות הפקחים.
גיל יעקב: חשבתם על זה?
ישראל אייכלר: אתה לא יכול לבקש מהם שלא יהיו פקחים – הרי יש אנשים שעולים ולא משלמים, צריך לטפל בהם.
גיל יעקב: נכון, אבל הם נותנים בלי הכר – כל יום יש 20,000 שקלים.
ישראל אייכלר: ברשותכם, אנחנו נעבור לשני נושאים, קלים או לא קלים, אבל חשובים.
ישראל אייכלר: לפני כן, הבטחתי לנציג חברת "דן", בבקשה.
איציק כהן: הרפורמה בתחבורה הציבורית במטרופולין תל אביב תוכננה ביסודיות רבה מאוד על-ידי משרד התחבורה, בשיתוף מלא עם חברת דן – חלק ניכר מההערות שלנו נתקבלו.
איציק כהן: מה שיותר חשוב בכל העניין הזה: נאמר פה שחברת "דן" לא הוסיפה תשומות כפי שנדרש – משרד התחבורה יודע היטב ש"דן" הוסיפה תשומות בשיעור של 10% שזה משהו מדהים.
גיל יעקב: במקור נדרש יותר.
גיל יעקב: יש לי את התוכניות.
איציק כהן: סליחה, סליחה.
איציק כהן: לא נדרש יותר.
איציק כהן: אני אומר לך, ומשרד התחבורה פה, במקור לא נדרש יותר.
איציק כהן: יותר מזה, כל תוספת התשומות הזאת של-10%, שזה בהיקפים מדהימים, זה כולל אוטובוסים.
ישראל אייכלר: כשאתה אומר תשומות – יש הרבה תשומות שהם לא בדיוק אוטובוסים.
ישראל אייכלר: אני רוצה לדעת על תדירות וקווים.
איציק כהן: תדירות, תדירות.
איציק כהן: ממש תשומות ישירות להפעלת התחבורה הציבורית.
ישראל אייכלר: 10% תוספת?
איציק כהן: כן.
איציק כהן: ואני אומר יותר מזה, מאחר ולא היה שינוי דרמטי במספר הנוסעים – המשמעות של העניין היא שעל אותה כמות נוסעים יש את התוספת הזאת.
איציק כהן: הרפורמה הזאת שיפרה בצורה מאוד משמעותית את השרות בתל אביב מאחר והיום הנוסעים יכולים להשתמש, ללא תוספת תשלום, 90 דקות בקרב ארבע מפעילי תחבורה ציבורית.
ישראל אייכלר: את זה שמענו.
ישראל אייכלר: אבל מבחינת זמן ההגעה לא בדקתם עדיין.
איציק כהן: מוזמנים לבדוק את זמני ההגעה, מוזמנים.
ישראל אייכלר: אולי באמת צריך לבדוק את העניין הזה: האם זמן ההגעה של האזרח בתל אביב התקצר?
איציק כהן: התדירות גדלה בצורה מאוד משמעותית – אנחנו יכולים להוכיח את זה.
ישראל אייכלר: יש לי שני נושאים חשובים מאוד וקצרים מאוד: האחד, העניין של הסדר כרטיס "חופשי-יומי" שאני רוצה את תשובת משרד התחבורה כי אני לא יוצא ראש.
ישראל אייכלר: מצד אחד אתה אומר שאף פעם לא היה הסדר כזה ומצד שני יש טענה שבכל הארץ יש את זה ובירושלים לא.
דרור גנון: אין את זה גם בכל הארץ.
גילי קניגסבוך: היום, מבחינת המטרופולינים הגדולים: במטרופולין תל אביב יש כרטיס יומי; במטרופולין חיפה וירושלים – אין.
גילי קניגסבוך: מדיניות משרד התחבורה היא לבחון ולעודד את השימוש בכרטיס הזה.
גילי קניגסבוך: אנחנו צריכים לעשות עבודה: לאמוד את העלויות ולגשת למשרד האוצר.
ישראל אייכלר: מתי את חושבת שזה יוגש ויבוצע?
גילי קניגסבוך: במהלך החודשים הקרובים.
ישראל אייכלר: חודשים?
ישראל אייכלר: למה זה צריך לקחת חודשים?
גילי קניגסבוך: זו עבודה כלכלית נרחבת לעשות.
גילי קניגסבוך: אני יכולה להגיד לך רבעון - - -
ישראל אייכלר: יש לך מושג כמה זה יעלה לאוצר?
גילי קניגסבוך: לא.
גילי קניגסבוך: אני לא רוצה להגיד נתונים לא מדויקים.
ישראל אייכלר: את לא יודעת.
ישראל אייכלר: אז לגבי כרטיס "חופשי-יומי" אנחנו נתכנס עוד כמה חודשים ונראה מה קורה עם זה?
גילי קניגסבוך: כן.
ישראל אייכלר: דיבר פה נציג "דן", ובצדק, שהרווח הגדול ביותר של האזרחים מהרפורמות האלה זה ה-90 דקות שניתנו לאנשים לעבור מאוטובוס לאוטובוס.
ישראל אייכלר: יש מקום אחד מאוד ייחודי בעם ישראל – הכותל המערבי.
ישראל אייכלר: ושם, אם יש לך 90 דקות – כל מי שיודע את מערך התחבורה אל העיר העתיקה ומהעיר העתיקה – לא נותר לאדם להישאר ליד הכותל המערבי יותר משתי דקות.
ישראל אייכלר: האם אפשר לעשות שהכרטיס בקו הזה יהיה במקום 90 דקות – שיהיה 120 דקות או משהו כזה?
דרור גנון: הכוונה של ה-90 דקות היא לא שאתה תגיע ליעד שלך, תשב, תנוח ואחר כך תיסע בעוד נסיעות נוספות ב-90 דקות במערכת.
דרור גנון: זה נותן לך, מרגע שאתה יוצא מהבית עד הרגע שאתה אמור להגיע ליעד, את מקסימום הזמן שאתה תצטרך להתנייד בדרך ואפילו עם עודף של זמן, כי לכל מקום אחר זה בסביבות ה-60 דקות – אנחנו העלינו את זה ל-75 דקות; ובשלב השני, כשעשינו את השינויים בתחבורה, הרחבנו את זה ל-90 דקות כדי לתת באמת את מקסימום הזמן.
דרור גנון: הכוונה היא לא לתת לאנשים להתחמק מתשלום של נסיעה - - -
ישראל אייכלר: כרטיס הלוך-ושוב זה יותר מ-90 דקות?
גילי קניגסבוך: הלוך-ושוב זה כל - - -
דרור גנון: אין היום.
ישראל אייכלר: יש כרטיס הלוך-ושוב לכותל?
דרור גנון: אין, אין.
ישראל אייכלר: למה אין?
ישראל אייכלר: פעם היה.
דרור גנון: קודם כל, הכותל הוא אתר שאף פעם לא היה לו כרטיס הלוך-ושוב.
ישראל אייכלר: לא היה?
דרור גנון: לא היה אף פעם.
ישראל אייכלר: אז מה היה?
ישראל אייכלר: 90 דקות?
דרור גנון: לא היה גם 90 דקות.
דרור גנון: הייתה תחבורה ציבורית רגילה.
ישראל אייכלר: אבל אנשים נסעו הלוך וחזור באותו כרטיס.
דרור גנון: לא היה דבר כזה אף פעם.
ישראל אייכלר: אני בעצמי נסעתי – זה המקום היחיד שאני נוסע אליו באוטובוס.
דרור גנון: אתה נסעת רק בחגים.
דרור גנון: בחגים עשינו כרטיסיית שני נקובים, אבל זה היה רק בברכת כוהנים או באירועים שהם מגה-אירועים שבהם היה קשה מאוד לכרטס לאנשים בדרך חזרה אז עשינו נסיעה כזו בשביל להקל על העומסים שם.
דרור גנון: בשוטף מגיעים לשם עם קו מס' 2, מס' 1 ומס' 3 בנסיעה רגילה.
דרור גנון: יש 90 דקות נסיעה בכל הרשת.
דרור גנון: אין שום סיבה לשנות את זה כרגע.
דרור גנון: כשיהיה כרטיס יומי – אני אתן מענה גם לנושא הזה.
ישראל אייכלר: אבל אתם אומרים שכרטיס יומי יהיה רק בעוד כמה חודשים ורק אם האוצר יסכים.
ישראל אייכלר: בממשלה הגדולה עכשיו, האוצר לא צריך להסכים לשום דבר היום.
דרור גנון: אתה חלק מהממשלה.
דרור גנון: אני חושב שאתה יכול לדאוג לכך ולדחוף בוועדות ובמערכות שלך.
ישראל אייכלר: אני מנסה לדחוף.
ישראל אייכלר: מה אתה עושה פה?
ישראל אייכלר: אני דוחף.