GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רחל רותם: נושא אחר שהוא לא באחריותנו ואנחנו הרבה זמן מבקשים אותו זה איזו שהיא בדיקה של הרשות המקומית, של המשטרה, של הפקחים של הרשות המקומית ליד בתי הספר בשעות שמביאים את התלמידים.
רחל רותם: אנחנו מעמידים שם משמרות זהב.
רחל רותם: יש תחבורה מאוד קשה.
רחל רותם: יש פקחים שרק משעה 8 צריכים להתחיל לתת את הקנסות למי שלא חונה נכון.
רחל רותם: למה שהם לא יבואו ברבע ל-8 לבית הספר - כבר שנים אנחנו מבקשים את זה - ויבדקו כיצד ההורים מורידים את התלמידים, כיצד הילדים חוצים את הכביש?
רחל רותם: זה יעזור מאוד.
רחל רותם: כפי שאמרה חברתי, העניין של השיתוף עם הרשויות המקומיות הוא קריטי כאן.
חמד עמאר: בא משרד התחבורה ואמר שזה לא העניין של הרשות לבטיחות בדרכים.
חמד עמאר: בעיני היא צריכה להיות ממונה על כל הנושא של הבטיחות בדרכים.
רחל רותם: יש לנו איתם שיתוף פעולה מצוין.
חמד עמאר: לפקח על כל המערכות כדי שיעבדו כמו שצריך.
חמד עמאר: היא לא צריכה להעביר רק כספים.
חמד עמאר: היא צריכה להיות המפקח, הבודק, המוציא לפועל.
חמד עמאר: היא צריכה לבדוק אם זה יוצא לפועל.
עמי רוטמן: אני רוצה להתייחס למה שד"ר רותם אמרה לגבי האחריות.
עמי רוטמן: לנו יש מפה על כל הארץ עם כל התאונות הקלות, הקשות והקטלניות.
עמי רוטמן: אני מניח שאפשר, אם מקבלים מפה של מוסדות החינוך בארץ, לראות איך מלבישים את המפה של התאונות על מפת מוסדות החינוך.
עמי רוטמן: אני לא יכול לבוא ולהגיד.
עמי רוטמן: אני לא יודע איפה מוסדות החינוך מוקמים.
עמי רוטמן: צריך לקבל מכם את המידע ולראות.
חמד עמאר: לכן אני חושב שבמדינה מתוקנת צריך שיהיה שיתוף פעולה בין משרד התחבורה, משרד החינוך והרשויות המקומיות בבדיקת כל הגישות לבתי הספר, על מנת שהתוצאה תהיה שהילדים יצעדו בבטחה לבית הספר.
חמד עמאר: את מה שאתה אומר אני לא יכול לקבל.
חמד עמאר: אתם כרשות צריכים ליזום את הנושא ולבדוק.
עמי רוטמן: את זה אני אבקש ממר יעקב זכריה, מנהל מרחב המרכז שלנו.
עמי רוטמן: הוא יגיד מה שיתופי הפעולה שעושים.
עמי רוטמן: התייחסתי לנקודה הספציפית שד"ר רותם העלתה לגבי כך שנבוא ונגיד איפה הבעיות.
עמי רוטמן: אני קודם כל צריך לדעת איפה בתי הספר כדי לראות מה הבעיות.
עמי רוטמן: לגבי הפעילויות נוכל להתייחס מול הרשויות המקומיות.
עמי רוטמן: אני חושב שזה ייתן תמונה קצת יותר מלאה.
יעקב זכריה: קודם הוצג מה לא נעשה.
יעקב זכריה: אני דווקא רוצה להציג מה כן נעשה.
יעקב זכריה: בתחום הזה יש פעילות מאוד רחבה שנעשית לאורך השנה.
יעקב זכריה: עיקרה נעשה לקראת פתיחת שנת הלמודים.
יעקב זכריה: אין סקר ארצי שסוקר את כל בתי הספר כסקר מרוכז, אבל ישנם סקרים שמתבצעים בכל בתי הספר בארץ.
יעקב זכריה: במקומות שמופעלים משמרות הזה"ב יש גילויי מצב ששוטרות הזה"ב מבצעות יחד איתנו בכל המעברים האלה.
יעקב זכריה: זה מבוצע בדרך כלל ביולי או בתחילת אוגוסט.
יעקב זכריה: הממצאים של הסיורים האלה מועברים לעיריות.
יעקב זכריה: העיריות פועלות לתקן את כל הליקויים לפני פתיחת שנת הלימודים.
יעקב זכריה: מעבר לזה זה קיים בחוזר מנכ"ל של משרד החינוך.
יעקב זכריה: נכון שמנהל בית הספר אחראי על כל מה שקורה בתוך בית הספר, אבל חוזר מנכ"ל משרד החינוך דורש ממנו להסתכל גם על הדרכים המובילות לבית הספר, על מעברי החצייה ולדווח לעירייה על כשלים שיש בתחומים האלה.
יעקב זכריה: הוא אמור לעשות את זה לפני פתיחת שנת הלימודים.
יעקב זכריה: הוא צריך לוודא שהעירייה מתקנת את הליקויים שהוא דיווח עליהם.
יעקב זכריה: הסקרים האלה מבוצעים על ידי שוטרות הזה"ב, על ידי מנהלי מטות הבטיחות, על ידי מנהלי האזורים שלנו.
יעקב זכריה: חובתם של מנהלי בתי הספר כחלק מחוזר מנכ"ל בתחום הזה היא לבצע את זה.
חמד עמאר: מנהלי בתי הספר הם לא מומחים לבטיחות בדרכים.
חמד עמאר: זה המקום שלכם לבוא למנהלי בתי הספר, לצאת איתם לשטח עם האנשים שלכם כדי לבדוק את הנקודות האלו.
חמד עמאר: זה צריך להיות עם המועצה, עם מהנדס המועצה.
יעקב זכריה: זה מבוצע.
יעקב זכריה: אני יכול להגיד לך שבתפקידי הקודם כמנהל אזור יצאתי עם שוטרות הזה"ב ועברנו בכל מעברי החצייה שמאוישים על ידי משמרות הזה"ב שסמוכים לבתי הספר.
יעקב זכריה: בדקנו אותם.
יעקב זכריה: ציינו את הליקויים.
יעקב זכריה: זה עבר לעירייה.
יעקב זכריה: בסיורים שעשינו לפני פתיחת שנת הלימודים רוב הדברים שאפשר היה לטפל בהם במיידי טופלו.
יעקב זכריה: הדברים האחרים שלגביהם היינו צריכים לקבל אישורים נוספים או להגיש לוועדות אחרות בוצעו.
יעקב זכריה: אני רוצה להגיד שמעבר להתעסקות בתחום התשתית, שהוא תחום שבהחלט חשוב ומטופל, ניסינו לקדם בשטח מיזמים שונים שקשורים בהגעה בטוחה של ילדים לבית הספר או בהורדה בטוחה של הילדים בבית הספר.
יעקב זכריה: חלק מהמיזמים האלה מבוצעים על ידי עמותות.
יעקב זכריה: יש פה את נציג עמותת "עיניים בדרכים" ששותף למיזם שמתקיים במספר רשויות בארץ.
יעקב זכריה: חלק מהמיזמים מדברים על אוטובוס מהלך.
יעקב זכריה: זה אומר שילדים מגיעים עם ההורים לנקודות מסוימות, כאשר משם מבוגרים, הורים או מתנדבים מלווים אותם לבית הספר.
יעקב זכריה: פעילות של הורדה בטוחה של ילדים בסמוך לשער בית הספר מבוצעת בלא מעט רשויות בארץ.
יעקב זכריה: התפישה הכללית מדברת על זה שיש מפרץ הורדה שמסומן לצורך הזה.
יעקב זכריה: ישנם הורים או מתנדבים שנמצאים בסמוך למפרץ הזה.
יעקב זכריה: הם מאפשרים להורים שמגיעים עם הרכבים לעצור בתוך המפרץ.
יעקב זכריה: המתנדב ניגש לרכב, פותח את הרכב, עוזר לילד לצאת מהרכב, דואג שהוא ייכנס בבטחה לבית הספר, מפנה מקום.
יעקב זכריה: בצורה הזאת זה מכניס סדר לכל הבלגן שהיה ואולי גם קיים בחלק מבתי הספר.
חמד עמאר: את הנקודה הזאת אני מכיר.
חמד עמאר: הרבה בתי ספר עושים את זה, אבל רוב בתי הספר לא עושים את זה.
חמד עמאר: אין את ההורים שיתנדבו, אין את הפרסום, את הידע ואת המודעות להורים בנקודה הזאת.
חמד עמאר: אתה יכול לראות את זה בכמה בתי ספר.
חמד עמאר: כשהבן שלי למד בבית ספר ריאלי בחיפה היה לו דבר כזה.
חמד עמאר: כשהיינו מגיעים היו מורידים אותו ועוזרים לו להוריד את התיק.
חמד עמאר: הבנות שלי לומדות בשפרעם ואין להן את הדבר הזה.
חמד עמאר: יש בתי ספר, אבל אין את המודעות להורים להיות חלק מזה.
חמד עמאר: גם בנושא הזה אין מספיק פרסום ושיתוף פעולה.
יעקב זכריה: אני יכול להגיד לאדוני שבתקופה הזאת יש עלייה בתחום הזה.
יעקב זכריה: יש את עמותת "עיניים בדרכים" שפועלת בתחום, יש את עמותת "אור ירוק" שנכנסה לתחום הזה והמתנדבים שלה מעודדים בתי ספר לקיים את זה.
יעקב זכריה: אנחנו מנהלים מול מנהלי מטות עבודה כדי לעודד את זה.
יעקב זכריה: אני יכול להקריא פה מייל שקיבלתי לפני יומיים בנושא הזה לגבי עידוד הגעה רגלית לבית הספר.
יעקב זכריה: יש פה מייל ממועצת קדימה- צורן.
יעקב זכריה: הם מדווחים על פעילות שהם עשו.
יעקב זכריה: "בוקר טוב לכולם.
יעקב זכריה: הבוקר קהילת צורן הלכה ברגל לבית הספר, שאלה ילדי יובלים ולב-רן.
יעקב זכריה: הלכנו לאורך דרך לב השרון.
יעקב זכריה: התחלנו ב-7:20 בפינת החרוב, ב-7:30 הגענו למרכז המסחרי, ב-7:40 ברח' הברוש.
יעקב זכריה: משם המשכנו לבית הספר.
יעקב זכריה: ההיענות הייתה מדהימה.
יעקב זכריה: קניתי אתמול 100 משרוקיות וקיוויתי לא לחזור עם כולן הביתה.
יעקב זכריה: עוד במרכז המסחרי נגמרו כל המשרוקיות.
יעקב זכריה: הרבה הורים הגיעו עם הילדים, היה ממש כיף.
יעקב זכריה: בכל פינת רחוב חיכו מתנדבים לילדים.
יעקב זכריה: שי תורג'מן היה מאסף לילדים שאיחרו.
יעקב זכריה: בדרך לבית הספר עברנו את משמרות הבטיחות שהתלהבו מכמות העבודה שהגיעה אליהם על הבוקר.
יעקב זכריה: בכניסה לבית הספר פגשנו את מתנדבי "עיניים בדרכים" ששמחו לדווח שגנבנו להם את העבודה.
יעקב זכריה: הבוקר אין כמעט תנועה.
יעקב זכריה: בקיצור, היה מאוד מוצלח, בקרוב נעשה שוב".
יעקב זכריה: יש עידוד בשטח לפעולות כאלו.
יעקב זכריה: אני חושב שבשנה האחרונה, בשנתיים האחרונות יותר ויותר בתי ספר מצטרפים לנושא הזה.
יעקב זכריה: אנחנו נמשיך לקדם את התחום הזה.
יעקב זכריה: לצד האמירה שאין סקר ארצי, יש המון פעילות שמתבצעת בתחומים שונים.
חמד עמאר: בסיכום של הדברים אני אתייחס לסקר שאני מבקש.
אביטל אפל-פנקס: ההמלצה של ארגון "בטרם" היא שיוכן מסמך הנחיות על ידי משרד התחבורה, משרד החינוך והרשות הלאומית שירכז את הידע הקיים היום שמפוזר בכמה מסמכים שונים, בכמה הנחיות מחייבות שונות של משרד התחבורה, בחוזר מנכ"ל, לגבי תשתיות בטיחות סביב בתי הספר.
אביטל אפל-פנקס: אנחנו רואים בפועל שמשרד החינוך מדבר על מספר הנחיות שהן בעיקר בשטח בית הספר או ממש ביציאה משטח בית הספר, לא מעבר לכך.
אביטל אפל-פנקס: ההנחיות בפקודת התעבורה הן מאוד מאוד כלליות.
אביטל אפל-פנקס: הן מדברות על רשות תמרור מקומית שתקבע הסדרי תנועה בדרך לבית הספר.
אביטל אפל-פנקס: אנחנו חושבים שהרבה מהידע קיים בהנחיות שמפוזרות בכמה מסמכים שונים של משרד התחבורה ובכמה גורמים כמו "עיניים בדרכים", או אצל כל מיני מהנדסי תחבורה שיש להם את הידע הזה שלא מרוכז במקום ולא מונגש למהנדסי בטיחות.
אביטל אפל-פנקס: אנחנו מאוד מאוד תומכים בסקר, אבל אנחנו חושבים שמסמך שיש בו את כל הידע הקיים שמרוכז ומונגש למהנדסי התעבורה ברשויות המקומיות יסייע לשלב הראשון שבו הם יודעים מה ההמלצות שקיימות, איך עושים דרך בטוחה לבית הספר.
אביטל אפל-פנקס: אנחנו רואים את זה בסקרי תצפיות שעשינו.
אביטל אפל-פנקס: עשינו סקרים מאוד מאוד נרחבים.
אביטל אפל-פנקס: יש לנו 2 סקרים.
אביטל אפל-פנקס: כתבנו בנייר העמדה שבסקר אחד היו קרוב ל-2500 תלמידים, בסקר שני כ-3000 תלמידים.
אביטל אפל-פנקס: אנחנו רואים בעיות בטיחות בשטח בהגעה לבית הספר.
אביטל אפל-פנקס: בשיחות עם מהנדסי ערים ברור שיש איזו שהיא לקונה מסוימת שצריך לסגור מבחינת הידע שקיים היום בקרב אנשי בטיחות מסוימים.
אביטל אפל-פנקס: היינו מאוד מבקשים שאפילו כשלב מקדים לאותו סקר בטיחות מאוד מאוד חשוב יהיה משהו שיסמן את ליקויי הבטיחות והיכן צריך לתקן.
אביטל אפל-פנקס: זה גם כדי להנגיש את הידע הזה על ידי הגופים המרכזיים בתחום, שזה הרשות הלאומית, משרד התחבורה ומשרד החינוך.
אביטל אפל-פנקס: אנחנו נהיה מאוד שמחים לתת את הידע הקיים אצלנו.
יניב כהן: התייחסות אחת לדיון הקודם לנושא של האופנועים והדו-גלגלי.
יניב כהן: לפני כשנתיים, אפילו קצת יותר, הוקמה במסגרת משרד התחבורה יחד עם עוד גופים ועדה שאמורה לשנות, לתקן ולחדש את כל הנושא של הכשרת הנהג בתחום הדו-גלגלי.
יניב כהן: אני אשמח לדעת או אפילו להעלות את הנושא מתי שהוא בוועדה לגבי מה קורה עם הנושא הזה, האם באמת הוכנה תכנית חדשה להכשרת הנהג.
יניב כהן: אני יודע שזה נמצא בעבודה וגם הרשות מטפלת בזה, אבל אני חושב שהגיע הזמן לסיים את התהליך הזה.
יניב כהן: לגבי הנושא הנוכחי.
יניב כהן: מסקרים שערכנו ב"אור ירוק" עולה שההורים תופסים את מידת ההגעה של הילדים כאשר מדובר על הגעה ברגל ברמה של 6 בסולם של 1 עד 10.
יניב כהן: גם להורים יש תפיסה נמוכה יחסית של רמת הבטיחות שבה הילדים מגיעים לבית הספר.
יניב כהן: אחד הדברים שאפשר לשלב –אני יודע גם שיש פעילות כיום בנושא על ידי הרבה גורמים - זה הנושא של מסלול בטוח.
יניב כהן: מדובר ביצירת מסלול שנבדק מבחינת ליקויים, מבחינת הגעה בטוחה ביחס לרכבים, איזה כבישים עוברים והיכן.
יניב כהן: מייצרים לילדים שמגיעים לבית הספר מסלול מסוים שהוא בטוח.
יניב כהן: הם יודעים שזה המסלול הקבוע שהם מגיעים אליו.
יניב כהן: אני חושב שצריך להמשיך לקדם את הנושא הזה על ידי אגף זה"ב שעושה פעילות מצוינת – ד"ר רותם מכירה את זה – ועל ידי הרשות הלאומית.
יניב כהן: עוד נושא שציינת קודם לגבי הבדיקה של הדרכים עצמן.
יניב כהן: ביצענו פיילוט בנושא במספר מקומות בשנה שעברה לגבי בדיקה של הבטיחות של הדרך על ידי מתנדבים של מועדון "אור ירוק".
יניב כהן: באמת עלתה תמונה בעייתית.
יניב כהן: מה שעשינו במסגרת היכולת שלנו כגוף פרטי, כגוף של מתנדבים היה ליידע את ראשי הרשויות.
יניב כהן: זה הוביל לדברים חיוביים.
יניב כהן: מה שציינו על ידי הרשות זה ששווה לקדם את זה, כמו שגם אתה אמרת, לסקר מרוכז של ליקויים.
יניב כהן: יותר חשוב זה מה באמת נעשה לתיקון הליקויים.
יניב כהן: זה שמצאנו אותם זה השלב הראשוני.
יניב כהן: את כל הנושא שצוין לגבי הורדה בטוחה, אם זה הפרויקט של "סע לשלום" או הפרויקט של "עיניים בדרכים", פרויקטים שנעשים בשילוב עם הרשות וזוכים להצלחה רבה, כדאי להרחיב מבחינת הקצאת תקציבים ומבחינת פרסום והסברה של הנושא.
יניב כהן: נקודה אחרונה היא שכיום יש תכנית לאומית רב שנתית שאמורה להיבנות בשיתוף עם "בטרם".
יניב כהן: זה הוגדר על ידי ראש הממשלה.
יניב כהן: אני חושב שמאוד חשוב להכניס לתוך התכנית הזאת את כל הנושא של זהירות בדרכים, את כל הנושא של בטיחות ילדים בדרך לבית הספר, את כל הנושא שלהם כמשתמשי דרך.
מיכאל: הדיון הוא על נושא תשתית.
מיכאל: אנחנו שמים דגש על נושא תשתית, כאשר בהתחלה אנחנו מבצעים סקר תשתיות ומגלים שבשינוי הגדרה, לאו דווקא בהשקעה תקציבית גדולה, אנחנו מגיעים לתוצאות מאוד טובות.
מיכאל: היינו מאוד שמחים אם אותן הצעות שכבר הוכיחו את עצמן מזה שנים רבות – אנחנו פעילים משנת 2003 – ייכנסו לתקנות, לחוקים, כדי שלא נצטרך בכל בית ספר מחדש לעמוד שוב בפני אותן דילמות ולהתווכח עם מהנדס התנועה משום שזה בתחום האפור.
מיכאל: תכנון ההצעות שלנו במסגרת התקנות מאוד יקדם את הנושא.
מחמוד עתילי: רציתי להתייחס לשתי נקודות מאוד חשובות.
מחמוד עתילי: הדבר הראשון זה סקר התאונות בסביבת מוסדות חינוך.
מחמוד עתילי: למרות שאין היום איזה שהוא סקר שנקרא סקר תאונות בדרכי גישה למוסדות חינוך, הוא כן נכלל בשני פרויקטים מאוד מאוד גדולים שנעשים בתחום העירוני ובתחום הבין עירוני.
מחמוד עתילי: יש לנו פרויקטים של מוקדי סיכון.
מחמוד עתילי: אלה פרויקטים שממפים.
מחמוד עתילי: .
חמד עמאר: אני מכיר את הפרויקטים של מוקדי סיכון.
חמד עמאר: אנחנו לא מדברים על פרויקטים של מוקדי סיכון ליד בתי הספר, אנחנו יותר מדברים על מוקדי סיכון בצמתים.
חמד עמאר: אני הייתי במע"צ כאשר הכנו את מוקדי הסיכון.
חמד עמאר: הייתי שותף להכנת מוקדי הסיכון.
חמד עמאר: אני מכיר את הנושא הזה.
חמד עמאר: אני חושב שזה לא נוגע לבתי הספר, אלא אם אתם חושפים משהו חדש בקשר לבתי הספר.
מחמוד עתילי: בתחום הבין עירוני אנחנו נותנים בשנה האחרונה בשיתוף פעולה עם מע"צ ומשטרת ישראל דגש מיוחד לסביבת מוסדות חינוך.
מחמוד עתילי: אנחנו נותנים קריטריונים מופחתים מאוד ובתקציב ייעודי רק למוסדות חינוך בתחום הבין עירוני.
מחמוד עתילי: בתחום העירוני כנ"ל.
מחמוד עתילי: אנחנו נותנים לזה התייחסות מיוחדת.
מחמוד עתילי: לפני שמגישים את התכנית יש את חטיבת הבטיחות שיחד עם מהנדס העיר ויחד עם מהנדסי הרשות בודקים כל רשות מקומית שממפה איפה קיימת בעיה של תאונות.
מחמוד עתילי: אנחנו בודקים, ממפים ונותנים דגש בסביבת בתי ספר, מוסדות חינוך ובכל הנושא של הולכי הרגל, שהוא אחד מנושאי הליבה של הרשות.
מחמוד עתילי: אמנם זה לא נזכר עם הכותרת של מוסד חינוך, אבל זה נזכר.
מחמוד עתילי: נושא שני שהעלו פה הוא הנושא של הנחיות תכנון.
מחמוד עתילי: לא מדויק להגיד שמהנדסי התנועה, מהנדסי התחבורה ומהנדסי התכנון, שהעבודה שלהם היא תכנון כבישים, מתייחסים לנושא הזה בצורה מאוד מיוחדת, במיוחד אחרי שיצאה הסדרה הירוקה של משרד התחבורה שנקראת הנחיות לתכנון תנועה בתחום העירוני שנותנת דגש מאוד מאוד גדול להולכי הרגל בעירוני.
מחמוד עתילי: היא כן מתייחסת לנושא של מוסדות שיש בהם מוקדי משיכה של הולכי רגל, אם זה ילדים, אם זה קשישים.
מחמוד עתילי: זה היינו אך, זה אותו דבר.
מחמוד עתילי: יש מפרט מאוד מאוד גדול שכל מהנדס תנועה שעוסק בתכנון עובר ומכיר.
מחמוד עתילי: כל תכנון שלו חייב לעבור אישור של הרשות המקומית שמכירה את הנושא הזה.
אמיר זיו-אב: לגבי ההתייחסות למהירות המותרת.
אמיר זיו-אב: אני מרגיש נוח מאוד עם 110 קמ"ש בכביש מספר 1.
אמיר זיו-אב: דיברתי בעיקר על המקומות המיושבים, הצפופים, העירוניים.
אמיר זיו-אב: בכביש מספר 1 ובכבישים דומים אין לי בעיה עם 110.
חמד עמאר: אני אסכם את הדיון הזה.
חמד עמאר: אני רואה בחומרה את אי ההגעה של הרשויות המקומיות לדיון הזה.
חמד עמאר: זה דיון שנוגע לבתי ספר, נוגע לתלמידים שגרים ביישובים.
חמד עמאר: חשוב מאוד שנציג של הרשויות המקומיות יגיע לדיון הזה.
חמד עמאר: דיברנו על תקן קשירה.
חמד עמאר: אני מבקש מהמדען הראשי לשבת עם המשטרה על הנושא.
אמיר זיו-אב: זה בתהליך.
חמד עמאר: שיהיה לנו תקן קשירה.
חמד עמאר: תהליך זה לשים זמנים ולגמור את זה.
אמיר זיו-אב: זה לא תקן, זה חוק.
חמד עמאר: איך שנקרא לזה לא כל כך משנה לי.
חמד עמאר: משנה לי יותר שהקשירה על המשאית תהיה בטוחה.
אמיר זיו-אב: גם קשירה, גם מטענים חורגים וגם מטענים מסוכנים.
חמד עמאר: הנקודה השנייה היא כל הנושא של הסימונים ומה שהעלה המדען הראשי.
חמד עמאר: דיברת על זה בתכנון, שכל הכבישים המתוכננים הולכים בסימון החדש.
חמד עמאר: גם על הכבישים הישנים ללכת על התכנית כמה שיותר מהר ולהגיע לתוצאה שכל הכבישים של מע"צ יהיו מסומנים.
אמיר זיו-אב: אתה מתכוון לפסי הרעדה.
אמיר זיו-אב: זה מעבר לסימון.
חמד עמאר: מע"צ קרא לזה סימון פסי הרעדה.
חמד עמאר: אני חושב שאנחנו צריכים לבוא ולהתמקד בנושא של סקר בין משרד החינוך, משרד התחבורה והרשויות המקומיות.
חמד עמאר: אני חושב שהגוף שיכול להוביל את הנקודה הזאת זו הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שאני רואה בה גוף מאוד חשוב בכל הנושא של הבטיחות בדרכים בארץ.
חמד עמאר: אני מבקש מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים לקחת את זה על עצמה, לבצע סקר.
חמד עמאר: כשאני מדבר על סקר אני מתכוון לבדוק כל בית ספר ובית ספר, לבדוק גישה בטוחה לילדים לבית הספר.
חמד עמאר: גם מבחינת תשתיות, גם מבחינת סימון מעברי חצייה.
חמד עמאר: כשהילד יוצא מהבית הוא יוכל להגיע לבית ספר בבטחה.
חמד עמאר: איך שקרא לזה "אור ירוק" זה נקרא מסלול בטוח.
חמד עמאר: אנחנו רוצים לראות את זה בכל בתי הספר.
חמד עמאר: אחרי הסקר צריך להתחיל לבצע איפה שיש לנו מחסור בנושא בטיחות באותם בתי ספר.
חמד עמאר: אנחנו אמורים להגיע לזה.
חמד עמאר: אני חושב שזה אחד הדברים החשובים שיצאו מהוועדה הזאת.
חמד עמאר: שמענו סקירה מאוד טובה מהמדען הראשי שמאוד מלמדת, אבל אני מבקש ממך יישומים, איך אנחנו מיישמים את כל מה שהצעת ואת כל התקנות האלה.
חמד עמאר: אני מבקש ממך להכין דוח בנושא.
חמד עמאר: נדון בדוח הזה בוועדה הזאת אחרי שתכין את הדוח.
חמד עמאר: אם אתה צריך להקים ועדה בנושא, תקים ועדה ותרוץ קדימה עם הנושא.
חמד עמאר: מה שהצגת כאן זה לא בעלויות גדולות.
חמד עמאר: אנחנו יכולים לחסוך הרבה חיי אדם.
חמד עמאר: תודה לכל מי שהגיע לוועדה.
נחמן שי: אני פותח את הישיבה.
נחמן שי: אני שמח לארח אתכם בוועדת הכלכלה.
נחמן שי: ראש הממשלה הקביל את פני ואיחל לי חג שמח, אז אני מאחל לכם ולכולנו חג שמח.
נחמן שי: אני מבין שהדיון בפורום הקודם עסק בנושאים של תעסוקה, תיירות וכלכלה.
נחמן שי: עופר עשה לי לאחרונה גם איזו שהיא הרצאה אישית על חשיבות הנושאים האלה, ואני יודע שהם מאד חרדים לכך.
נחמן שי: הפגישה הזאת עוסקת בנושא הדיור, פעילות העירייה והמאמצים שהכנסת צריכה להשקיע ולסייע לעירייה ובכלל – לא רק לעירייה, זה לסייע לכולנו – בנושא הדיור והשיכון בירושלים.
נחמן שי: נתחיל במצגת שראש העירייה הביא, ואחר כך יוכלו גם נציגי העירייה וגם נציגי ארגונים שבאו להביא את דעתם ולהתייחס.
נחמן שי: ידידי חבר הכנסת יובל צלנר, אני יכול להגיד "החדש" אבל הוא כבר לא הכי חדש, ביקש להשתתף בדיון, ואני מקווה שגם חברי כנסת אחרים יגיעו.
ניר ברקת: תודה רבה ליושב-ראש השדולה, נחמן, ליובל ולחברים האחרים שהגיעו לכאן היום.
ניר ברקת: אני חושב שזה לא יהיה סוד שאנחנו מדברים על חשיבות הצעירים בעיר ירושלים להתמודדות עם האתגרים המשמעותיים שיש בעיר ירושלים לצביונה של העיר.
ניר ברקת: חשיבותם של הצעירים לא מוטלת בספק.
ניר ברקת: אין אחד שלא חושב שהנושא חשוב.
ניר ברקת: ביום ירושלים, בשבוע האחרון, אנחנו חוגגים כמה הישגים מאד משמעותיים.
ניר ברקת: הראשון, ואולי החשוב ביותר ששיתפתי חברים, הוא שאחרי כמעט 20 שנה של קיטון בזרם הממלכתי זו השנה הראשונה שאנחנו רואים גידול בהיקפי התלמידים בזרם הממלכתי ושלוש שנים של גידול בממ"ד.
ניר ברקת: התנועה הציונית בירושלים זוקפת גב, ומסתכלת קדימה עם תקווה.
נחמן שי: אתה יכול, אגב, להסביר לי למה?
ניר ברקת: קודם כל, אני נותן עובדה.
ניר ברקת: אין מלים להסביר כמה חשוב בשבילנו להתמודד עם הגירה שלילית ולהפוך אותה על פיה.
ניר ברקת: אנחנו יודעים שיש ארבע סיבות עיקריות לעזיבת צעירים: תעסוקה, איכות חינוך, איכות חיים ודיור, ולאו דווקא בסדר הזה.
ניר ברקת: בעיריית ירושלים – כשנכנסתי לתפקיד – הגדרנו מה לתפיסתנו חשוב לקדם בתחום הכלכלה והתעסוקה.
ניר ברקת: הצגנו היום בלובי הירוש
ניר ברקת: למי בכנסת את אחד האתגרים שלנו בתחום התעסוקה, וזה פיתוח כלכלי סביב נושא תרבות ותיירות; לשמחתי הרבה, יש לנו גידולים מאד-מאד יפים בתחום הזה, ולא ארחיב כאן.
ניר ברקת: היום בבוקר היו לנו דיונים בתחום החינוך בוועדת חינוך, והצגנו סדרת הישגים ופרויקטים שאנחנו עושים בתחום החינוך, את האתגרים שיש לנו ואת העזרה שאנחנו זקוקים לה מוועדת החינוך של הכנסת בנושא צהרונים ויום חינוך ארוך.
ניר ברקת: חשבנו לנכון להתמקד כאן, בוועדת הכלכלה של הכנסת, דווקא בתחום הצעירים, וגם להתמקד בנושא התחדשות עירונית בסוף הפרזנטציה.
ניר ברקת: לגבי צעירים, אנחנו החלטנו, בעירייה, שאנחנו מגדירים את הצעירים כלקוח מועדף.
ניר ברקת: יותר קל לנו לקחת את 40 אלף הסטודנטים בעיר וללוות אותם בהישארותם בעיר מאשר לנסות לשכנע מי שעזב לחזור.
ניר ברקת: למעלה מ-75% מהצעירים שמגיעים ללמוד בירושלים אוהבים את העיר ורוצים להישאר בה.
ניר ברקת: מבחינתנו, זה לקוח שכבר השתכנע למה הוא רוצה להישאר בעיר.
ניר ברקת: יש חסמים או סיבות כאלה ואחרים שאותם אנחנו רוצים לפתור על מנת לאפשר לצעירים להישאר, ואמרתי את הסיבות.
ניר ברקת: כפי שאתם רואים, אנחנו הצבנו לעצמנו מה אנחנו רוצים להגדיר בקרב אוכלוסיית הצעירים ואיך אנחנו יכולים להשאיר יותר מהם בעיר.
ניר ברקת: אנחנו מסתכלים במאזן ההגירה.
ניר ברקת: חילקנו את האוכלוסייה לשלושה: סטודנטים – כאלה שלומדים באוניברסיטה או במכללות; פוסט-סטודנטים – בדיוק בעצם עזיבתם את הלימודים ויש להם נקודת החלטה והכרעה האם נשארים בעיר או לא; לאחר מכן, כשמחליטים להתחתן, לגדל ילדים ולהקים משפחה, משפחה צעירה, ויש להם את המאפיינים והצרכים שלהם.
ניר ברקת: לפי שלוש האוכלוסיות האלה, הסגמנטציה היא לפי צמתי החלטה והיכולת שלנו לתת מענה לכל אחת מהאוכלוסיות האלה.
ניר ברקת: לפני כ-7-8 שנים היתה לי הזכות להיות מהמקימים של "רוח חדשה".
ניר ברקת: התמקדנו בפלח של הסטודנטים, שכן אם אתה לא משאיר את הסטודנטים ממילא השלב הבא לא רלוונטי.
ניר ברקת: היום, אנחנו מסתכלים על האלמנטים שמשפיעים על הסטודנטים והצעירים בתרבות ופנאי, בקהילה, בחינוך, בתשתיות פיזיות, בדיור ובתעסוקה.
ניר ברקת: כפי שאתם רואים, יש לנו אתגר גדול בתחום הדיור, ואנחנו מסמנים כ"not good", "לא טוב" – דגל אדום.
נחמן שי: אדום זה רע?
ניר ברקת: צבע אדום זה רע, וצבע ירוק זה בסדר.
ניר ברקת: זה לא אומר שהכל נפתר בירוק, וזה לא אומר שאם זה אדום הכל שחור אבל זה לא לשביעות רצוננו.
ניר ברקת: מבחינת ניהול מגמות ושינויים, אנחנו לא מרוצים מהדיור באף רמה בעיר ירושלים.
ניר ברקת: אנחנו כן יכולים לראות שבחלק מהתהליכים האלו אנחנו סינכרנו את המדיניות העירונית להתאים את עצמה לצרכי הצעירים בעיר ירושלים.
ניר ברקת: הטבלה הזאת מעניינת כי לנו היא נותנת אינדיקציה איפה אנחנו מעריכים שאנחנו צריכים סיוע ועזרה גם בתוך המערכת העירונית, אבל לא פחות חשוב מכך – בממשלת ישראל ובכנסת.
ניר ברקת: אני חייב לומר שבשלוש השנים האחרונות אנחנו רואים תזוזה, שינוי מגמה.
ניר ברקת: כדי שהמספרים יישבו לנו טוב בראש: בקדנציה הקודמת היקף התלמידים בזרם הממלכתי הצטמק בערך מוחלט ב-12%, ובממ"ד – ב-7%.
ניר ברקת: אנחנו מתחילת הקדנציה אנחנו בפלוס 1% בממלכתי ובפלוס 3% בממ"ד, שזה שינוי דרמטי.
ניר ברקת: אין ספק שזה מצביע, במובן החיובי של המלה, על שינוי מסוים במאזן ההגירה, שכן הילדים בבית-ספר לא נשארים לבד ולרוב הם נשארים עם אבא ואמא, והמשמעות היא שאכן בירושלים קורה משהו טוב במובן הזה.
ניר ברקת: אבל, זה לא מבלבל אותנו, ואנחנו עדיין רוצים להתמקד במקומות שעדיין המגמה לא מספיק טובה.
ניר ברקת: לפני שאני צולל הלאה לפרזנטציה, אני רוצה לציין תופעה מרתקת שקורית בירושלים: קהילות.
ניר ברקת: מסתבר שירושלים בכלל היא עיר שהקהילתיות בה היא מרכיב ייחודי.
ניר ברקת: יש לנו קהילות על גבי קהילות בעיר ירושלים של קבוצות שמתאגדות ורוצות לחיות ביחד.
ניר ברקת: לפני 4-5 שנים ראינו ארבע קהילות כאלה, ולרוב זה מתחיל עם 20-30 חבר'ה, קבוצה, שהם בדיוק בתפר שבין פוסט-סטודנטים למשפחות צעירות.
ניר ברקת: מסתבר שהקהילות האלה חיות חיי קהילה.
ניר ברקת: זה מיני-קיבוץ קטן – הפטריוטים הירושלמים הכי רציניים שאני מכיר.
ניר ברקת: אני לא מכיר תופעה יותר נעלה מהפטריוטים החברים האלה.
ניר ברקת: חלקם הגדול אפילו לא ירושלמים בעבר אלא למדו באוניברסיטה, התאהבו בה ורוצים to make a difference, רוצים להשפיע.
ניר ברקת: אנחנו רואים את הקהילות האלה מגיעות לכל מיני שכונות על מנת להשפיע ולהקרין על איכות החיים של השכונה.
ניר ברקת: הוותיקה בהן היא בית-ישראל, שכמדומני היא כבר 12 שנה או יותר.
קריאה: כבר קרוב ל-20.
ניר ברקת: זו טעות שלי.
ניר ברקת: ההפך.
ניר ברקת: אומרים שזה 250 חבר'ה.
ניר ברקת: מה שעושה בית-ישראל בגילה זה מודל לחיקוי.
ניר ברקת: יש לנו היום 16 קהילות כאלה.
ניר ברקת: שש מהן יושבות בקריית-יובל ומייצרות מסה קריטית שמשנה את האופי בשכונה, את איכות החיים בשכונה.
ניר ברקת: בקטמונים, בגוננים, אנחנו רואים שחלק מהקהילות כבר תפסו עמדות פיקוד, כמו בגילה, בשכונה, במנהל הקהילתי, ומקרינים על כל השכונה.
ניר ברקת: זה תהליך מדהים.
ניר ברקת: הצבנו יעד להגיע ל-50 קהילות כאלה תוך 4-5 שנים.
ניר ברקת: כשנגיע למספר הזה, זו מסה קריטית מאד גדולה שבה הצעירים שפעם היו הבעיה הם הפתרון.
ניר ברקת: זו לקיחת אחריות של הצעירים, ואנחנו, במערכת העירונית, קשובים היטב לצרכים של הקהילות השונות.
ניר ברקת: לעתים, הם שואלים איפה הכי חשוב להיות.
ניר ברקת: לעתים, הם שואלים מה הדבר הנכון לעשות בשכונה.
ניר ברקת: חלק גדול מהפעמים הם בעצמם יוזמים כל מיני פרויקטים.
ניר ברקת: זו בשורה וזה חמצן לעיר ירושלים, וזה דבר שאנחנו צריכים לטפח ולעודד בתפר – כפי שאני מדבר, איפה שיש צהובים ואדומים – שם אנחנו צריכים לסייע להם.
ניר ברקת: לכן, המדיניות העירונית היא: אני לא אכנס עכשיו לצדדים של התעסוקה, כשהלקוח שלנו זה אנשי עסקים, כי להצמיח את התעסוקה זה בעצם להצמיח דרך ההיצע של העסקים, אלא כאן אנחנו מדברים עליהם כגוף ראשון ואיך אנחנו מסייעים להם להתמודד עם התהליך הזה.
ניר ברקת: כהשלמה לעניין הזה, אנחנו, במערכת העירונית, הגדרנו שכונות שאנחנו רוצים לייצר בהן פיילוט של קידום ותעדוף הצעירים.
ניר ברקת: התחלנו והגדרנו את קריית-יובל ואת הגבעה הצרפתית.
ניר ברקת: אנחנו מרחיבים את המודל הזה, ובהמשך נציג לכם איזה פיילוט אנחנו רוצים לעשות בגוננים, שם השתקעו לאחרונה כמה קהילות והן יושבות חזק מאד גם במנהל הקהילתי שמקרין על כל השכונה.
ניר ברקת: בעצם, הרעיון שלנו זה להסתכל לא רק על הפן התעסוקתי, אלא על הפן של השכונה, על ההיבט הפיזי של השכונה, ולהתמודד עם נושא דיור בר-השגה.
ניר ברקת: התהליכים האלה הם תהליכים אסטרטגיים.
ניר ברקת: הרעיון הוא שבמשאבים העירוניים אנחנו נותנים תעדופים: לגנים הציבוריים, למרחב הפיזי, לפתיחת גני-ילדים שהם רלוונטיים ומתאימים לאנשים.
ניר ברקת: אנחנו רוצים ללוות אותם, להשקיע, ולתת תעדופים.
ניר ברקת: אם כבר יש לנו משאבים של גינות ציבוריות – לתעדף בשכונות הצעירות, ובכך בעצם אנחנו מסייעים ומאיצים את התהליך, שדיברתי עליו, של קהילתיות, של הפיכת ירושלים לאטרקטיבית יותר ושל נתינת גיבוי גדול לקהילות של הצעירים שמקרינות על כל השכונה.
ניר ברקת: שם אנחנו גם גילינו שיש ביכולת המדינה לסייע עם פרויקטים שאולי יושבים גם במקומות אחרים, בערים אחרות, שעדיין לא רלוונטיים לירושלים, ואני מדבר בעיקר על נושא ריכוז מאמץ שנעשה על-ידי משרד החינוך בערים אחרות: בית-שאן, טבריה, עכו, צפת, קריית-שמונה ואחרים, ערים בגודל של יובלים גוננים.
ניר ברקת: קריית-יובל לבד גדולה כמו כל אחת מהערים האלה שהמדינה מסתכלת ומתעדפת אותן ברמת ריכוז מאמץ של משרד השיכון.
ניר ברקת: אני יודע שיש שיח כזה עם המשרד, ולא שהם אמרו לנו לא.
ניר ברקת: ההפך, אני רוצה לוודא ואולי לבקש את סיועכם על מנת לסייע לאפשר לירושלים גם להיות מועדפת, לקבל איזה שהוא תעדוף, בשכונות בפוקוס.
נחמן שי: מה התכנית אומרת?
נחמן שי: כשהם עושים ריכוז מאמץ, מה זה?
ניר ברקת: קובי, אתה רוצה להרחיב על זה?