GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דרור גנון: אני יכול להציג את הצד המקצועי.
דרור גנון: אני לא יכול להחליף את הממשלה ואני גם לא יכול לדבר בשם האוצר.
ישראל אייכלר: אז אין סיכוי שיאריכו את הנסיעה הזאת לכותל המערבי, למרות - - -
דרור גנון: זאת לא הארכת נסיעה.
דרור גנון: זה שינוי של כל התפיסה של מבנה הכרטוס, זה שונה לחלוטין.
גילי קניגסבוך: מסקרים שעשינו, 90 דקות מאפשרים ל-98% מאוכלוסיית הנוסעים להגיע ממקום המוצא למקום היעד.
גילי קניגסבוך: זאת מטרת הכרטיס – לאפשר לך להגיע - - -
ישראל אייכלר: זאת אומרת, לא הלוך וחזור?
ישראל אייכלר: תודה רבה לכם שהייתם אתנו פה.
ישראל אייכלר: אני עדיין מחכה לתשובות של משרד התחבורה לגבי הרפורמות והשינויים.
ישראל אייכלר: אני כן מבקש שזה יהיה לפני, עובר לעשייתן, ולא כבוכים על לשעבר.
ישראל אייכלר: אני מבקש לא לבטל קווים ולא לעשות תלות לשכונות מסוימות ברכבת הקלה, כמו שהבטיח פה מר דרור גנון – הוא הבטיח שעד שהרכבת הקלה תהיה יעילה - - -
דרור גנון: הבטחתי את זה בשלב הזה.
ישראל אייכלר: אני מבקש בשם הוועדה שלא יבטלו קווים אלא לאפשר לרכבת להוכיח את עצמה בשוק, בתחרות, מול האוטובוסים ולא להזרים אנשים בכוח.
ישראל אייכלר: דבר נוסף, אני רוצה לראות את ההסכם בין "סיטיפס" לבין משרד התחבורה ובעיקר את ההסכם של המימון של ה-62% עד 140 אלף נוסעים.
דרור גנון: אני רוצה להעיר שההסכם נמצא אצל החשב הכללי – הוא עושה את ההסכמים, הוא חותם עליהם.
דרור גנון: אולי הוא גם קיים במשרד התחבורה, אבל אני חושב שכדאי שתבקשו אותו מהחשב הכללי – הוא הגורם האמון על הנושא של ההסכמים ועל היישום הכלכלי.
יחיאל אמיתי: ההסכם הוא עם האוצר, זה ברור.
ישראל אייכלר: אז אנחנו פונים לאוצר ולמדינת ישראל ולממשלה ומבקשים שההסכם יהיה גלוי.
ישראל אייכלר: לא ייתכן ל"הגניב" במירכאות 80 מיליון שקל בשנה בלי שהציבור יידע.
ישראל אייכלר: דבר נוסף, מר גנון, אנחנו רוצים מפה – הייתה פה תלונה של אזרחים שאין מפות ברורות.
דרור גנון: תהיה מפה של כלל קווי התחבורה הציבורית בתחילה חודש יולי.
ישראל אייכלר: בתחילת יולי.
ישראל אייכלר: אנחנו רושמים את זה.
דרור גנון: אנחנו עובדים על זה בשצף-קצב.
דרור גנון: היא תפורסם, היא תחולק.
דרור גנון: יהיה ניתן להתקשר לטלמסר ולקבל אותה הביתה ללא תשלום.
ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת פריווילגיה: תשימו בול ותשלחו לוועדה בנפרד את המפה.
דרור גנון: אני אביא אותה באופן אישי למשרדך.
ישראל אייכלר: למשרד הוועדה.
ישראל אייכלר: לגבי כרטיס "חופשי-יומי" בירושלים: אני מבקש לזרז את העניין.
ישראל אייכלר: לגבי ועדת הערר – זה הדבר האחרון שאני מבקש היום בשם הוועדה: שמיד תוקם במשרד התחבורה הוועדה הזאת וש"סיטיפס" תסכים.
ישראל אייכלר: גם אם היא לא תסכים – למשרד התחבורה יש מספיק רגולציה לקבוע דבר כזה.
דרור גנון: אין.
ישראל אייכלר: מה זה "אין"?
דרור גנון: על פי החוק לא יכולים לעשות.
דרור גנון: אנחנו יכולים לכנס ועדה, וזה נחמד מאוד, אבל חוקית אנחנו לא יכולים.
דרור גנון: אם זה לא יהיה בשיתוף כזה או אחר או בהסכמה של המפעיל, כדי שנוכל גם להמליץ למפעיל – כל הרעיון של הוועדה הזאת הוא שאנחנו נבחן ביחד את הנושא, אולי אפילו נשמע גם את המתלונן - - -
ישראל אייכלר: אז אם אני רוצה שזה יהיה – אני צריך להגיש הצעת חוק שמשרד התחבורה יהיה מוסמך לקבוע ועדה שתבדוק את הקנסות?
דרור גנון: אני חושב שהציעו הצעת חוק כזאת.
דרור גנון: היא עלתה אתמול בוועדת חוקה, חוק ומשפט על-ידי חבר הכנסת מקלב.
ישראל אייכלר: ומה קרה?
דרור גנון: אני לא יודע מה נגמר שם.
ישראל אייכלר: אז אנחנו נבדוק את זה שוב.
ישראל אייכלר: תודה רבה לכם שבאתם לפה.
ישראל אייכלר: תודה רבה למר דרור גנון, לאנשי משרד התחבורה ולכל מי שהשתתף פה.
ישראל אייכלר: בעזרת השם, בדיון הבא אנחנו נראה את הסיכומים של הדיון הזה.
כרמל שאמה-הכהן: על סדר-היום: צו פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (מחירים מרביים בתחנות תדלוק)(תיקון), התשע"ב-2012.
כרמל שאמה-הכהן: משרד האנרגיה, חן בר יוסף , בבקשה.
חן בר יוסף: בשנת 2002 נקבע שצריך שיהיה תדלוק עצמי בתחנות.
חן בר יוסף: בשנת 2004 חוקק החוק שאומר שאם יש תנאי לשירות אז זה צריך לעבור אישור ועדת הכלכלה.
חן בר יוסף: בשנת 2006 עשינו שני סעיפים שהם סעיפי הבהרה מה זה אומר תדלוק עצמי?
חן בר יוסף: אז אמרנו: אחד, תדלוק עצמי זה לא משהו שאתה מחביא אותו באיזו פינה.
חן בר יוסף: אתה משלט את ה תחנה כדי שיהיה ברור איך להגיע לשם.
חן בר יוסף: ניסינו לרכז את כל "הגנבים הקטנים" ולהגיד להם: לא ככה, בואו תעשו את זה על דרך המלך.
חן בר יוסף: דבר שני.
חן בר יוסף: הגיעו פניות למעשה משני צדדים.
חן בר יוסף: אני זוכר גם פניות של ציבור שאומר:
חן בר יוסף: באתי עם מזומן ואמרו לי שאני צריך לתדלק במחיר מלא.
חן בר יוסף: גם כך אין לי כרטיסי אשראי, גם כך אני מסכים.
חן בר יוסף: יש לי קצת מזומן ואני רוצה לתדלק בשביל לנסוע, תן לי אופציה לשלם את המחיר הזול.
חן בר יוסף: גם התחנות למיניהן אמרו שיש מקרים שאנשים מתכחשים לכרטיסי אשראי.
חן בר יוסף: סעיף ה' זה משאבה בתדלוק עצמי, בין שהתשלום בה הוא באמצעות כסף מזומן ובין שהוא באמצעות כרטיס אשראי.
חן בר יוסף: זה אומר על המשאבה.
חן בר יוסף: זה לא אומר שבהכרח יש לך מכשיר אוטומטי כמו ברכבת להכניס את המזומנים.
חן בר יוסף: תגבה את המזומן הזה איך שאתה רוצה.
כרמל שאמה-הכהן: אם אני הגעתי עם מזומן אתה חייב לתת לי לתדלק בשירות עצמי.
חן בר יוסף: האמת שעוד לא.
חן בר יוסף: אם אני מבין נכון, הפרשנות אומרת שאתה יכול להגיד: אני לא הכנתי מכשירים שיודעים לקלוט כרטיסי אשראי אבל אני מוכן לקבל מזומן וזה עדיין יהיה לגיטימי להגיד שזה שירות עצמי.
אפרת גל נוי: הסעיף הזה בעצם מאפשר לבעל התחנה להחליט באיזה אמצעי תשלום הוא גובה מהצרכן.
כרמל שאמה-הכהן: האם בעל התחנה הוא זה שקובע אם זה יהיה מזומן או בכרטיס אשראי או גם וגם?
אפרת גל נוי: נכון.
כרמל שאמה-הכהן: לכם אין בעיה עם זה.
חן בר יוסף: אין.
אתי בנדלר: אני רק רוצה לומר שבדיון כאן, בעלי תחנות התדלוק לא הבינו שזאת הפרשנות.
אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שזה גם לא חד משמעי שזאת הפרשנות היחידה שאפשר ליתן.
גל נוי אפרת: זאת לפחות הייתה הכוונה.
אתי בנדלר: אני מציעה כך: קודם כל, לשנות את הנוסח של סעיף קטן ה' וזה יהיה: "שהתשלום בה באמצעות כסף במזומן ואולם רשאי בעל תחנת תדלוק לאפשר תדלוק באמצעות כרטיס אשראי".
חן בר יוסף: אולי ההפך.
אתי בנדלר: זה לא ההיפך, זה לא מה שאתם הצהרתם.
אתי בנדלר: הבעיה היא, ואני מזכירה שמה שנאמר כאן, שהעתירה היתה בקשר לעלויות שיש להם כתוצאה מהתדלוק בכרטיסי אשראי במסמך חסר וההפסדים הגדולים שיש להם עקב כך.
אתי בנדלר: מה שאתם מחייבים זאת אפשרות לשלם במזומן.
אתי בנדלר: אתם לא מחייבים אותם לקבל תשלום באמצעות כרטיס אשראי.
חן בר יוסף: עדיין, העיקר של תדלוק עצמי, העיקר של התדלוקים בישראל, 80%, זה באמצעות כרטיסי אשראי.
אתי בנדלר: מר בר יוסף, אתה חוזר עכשיו מהדברים שנאמרו כאן, גם מהדברים שנאמרו בתחילת הישיבה.
חן בר יוסף: אני לא אומר שלא זה ולא זה.
כרמל שאמה-הכהן: רגע, אני רוצה להבין.
כרמל שאמה-הכהן: כשיש משאבה ואני רוצה לשלם במזומן אבל אין אף אחד בתחנה.
כרמל שאמה-הכהן: איך אני עושה את זה?
חן בר יוסף: אין לך אפשרות, אלא אם כן מישהו שם מערכת.
לאה ורון: זה מה שאמרו הנציגים, שעיקר התשלום מבוצע באמצעות כרטיס אשראי ולא במזומן.
אתי בנדלר: והם סופגים הרבה מאוד הפסדים מכך, בגלל שהעסקאות שם הן עסקאות במסמך חסר.
כרמל שאמה-הכהן: אולי הגיע הזמן להגיד את זה כעסקה - - -
ישראל חסון: למה בעל תחנה סופג מזה שמישהו משתמש באשראי?
אתי בנדלר: צריך אולי לתקן את חוק כרטיסי חיוב.
חן בר יוסף: לדבריהם, מתכחשים לעסקאות.
חן בר יוסף: יש עתירה בבג"צ.
ישראל חסון: אני אגיד לך בדיוק למה הם לא רוצים: משלמים עמלה גבוהה, זה הכול.
אתי בנדלר: לא, לא, זה לא רק העניין של העמלה.
חן בר יוסף: העמלה מגולמת במרווח השירות.
אתי בנדלר: הם אומרים שיש הרבה מאוד כרטיסים גנובים.
ישראל חסון: כשאתה מקבל במזומן זה נטו.
ישראל חסון: רשום לי לשלם 7 שקלים על ליטר ואני משלם לך במזומן, אז זה 7 שקלים לליטר.
ישראל חסון: כשאני משלם בכרטיס אשראי, 1% מה-7 שקלים הולך לחברת האשראי.
ישראל חסון: אין דבר כזה מגולם.
ישראל חסון: לפיכך, אתה מפסיד ב-1%.
ישראל חסון: אם יש לך 7 שקלים, אתה מפסיד 7 אגורות לליטר.
ישראל חסון: תכפיל את זה במיליון, הפסדת 70,000 שקלים.
ישראל חסון: אין להם אינטרס, את מבינה אותי?
ישראל חסון: אין להם אינטרס אמיתי לתת לך באשראי.
חן בר יוסף: אבל הוא יאבד 80% מהלקוחות, ולכן בין זה לבין זה, הוא איכשהו הוא מסתדר.
ישראל חסון: ואז יש לך כאלה, שהם בשוליים שבשוליים - - -
לאה ורון: זאת טענה שעלתה בדיון על ידי מר בר שטען שחברות הדלק, תחנות הדלק, לא מעוניינות להפסיד את אותן 8 אגורות.
ישראל חסון: לא הייתי בדיון אבל זאת העובדה.
חן בר יוסף: זאת אפשרות קיימת.
חן בר יוסף: כל נוסח שיבהיר את מה שאמרנו בסעיף ה', מקובל.
חן בר יוסף: אנחנו לא באים לשנות פה את המציאות.
ישראל חסון: אגורות לליטר זה המון.
אתי בנדלר: אני לא קראתי את העתירה לבג"צ.
אתי בנדלר: לפי דבריו של עורך דין אליעד שרגא, מוקד הדיון בקשר לתשלום בכרטיס אשראי לא היה על נמלת הסליקה אלא היה על הנושא של הפסדים ניכרים שנגרמים להם בשל כך שעסקאות אלה הן עסקאות במסמך חסר.
אתי בנדלר: נעשה שימוש בכרטיסים גנובים.
אתי בנדלר: הוא התייחס בעיקר לכרטיסים גנובים.
אתי בנדלר: מתכחשים לעסקאות ואז הם מפסידים הרבה מאוד כספים.
אתי בנדלר: הוועדה לא אמורה להכריע - - -
ישראל חסון: אתי, אני נורא מצטער.
ישראל חסון: את יודעת שאני אוהב - זאת פשוט הטעיה.
ישראל חסון: תקשיבי לי.
ישראל חסון: את לא יכולה לשים מכשיר בתחנת דלק – מאותו רגע ששמת מכשיר בתחנת דלק, אותך זה לא מעניין.
ישראל חסון: חברת האשראי מחויבת בתשלום, נקודה.
ישראל חסון: הוא ניסה להסיט את הדיון.
ישראל חסון: סליחה שאני אומר את זה, אבל הוא ניסה להסיט את הדיון.
ישראל חסון: הדיון הוא על ה-8 אגורות.
אתי בנדלר: חבר הכנסת חסון, הם אינם כאן.
אתי בנדלר: אני לא חושבת שאנחנו יכולים.
אתי בנדלר: הם הגישו תצהיר לבג"צ.
אתי בנדלר: הנושא הזה תלוי ועומד בפני בית משפט גבוה לצדק.
אתי בנדלר: אני לא הייתי מציעה בהיעדרם להגיד שמה שהם אומרים זה לא הדיון כי אנחנו באמת לא יודעים.
אתי בנדלר: הם לא נמצאים כאן
אתי בנדלר: כדי להגן על עצמם.
אורן תמיר: עורכת הדין בנדלר, אני רק מזכיר שהנושא הזה לא בפני בית המשפט הגבוה לצדק.
לאה ורון: הדיון מוצה בישיבה הקודמת וכל המטרה בדיון הזה היתה להצביע בעניין דרך התשלום.
ישראל חסון: מרגע ששמתי התקן בתחנת דלק שימוש עצמי מאותו רגע ישנם מספר תנאים כמו, למשל, מצלמות אבטחה וכדומה.
ישראל חסון: כל השימוש, כל השיח בין ההתקן, חברת האשראי ובעל התחנה, הוא שיח סגור.
ישראל חסון: בעל התחנה לא אחראי.
ישראל חסון: זה לא נכון?
חן בר יוסף: לצערנו לא.
ישראל חסון: תסביר לי למה.
חן בר יוסף: אני חושב שזה ראוי שיהיה אבל זה לא.
חן בר יוסף: דרך אגב, יש מקרים בסכומים הרבה יותר נמוכים ממה שהוצג פה.
חן בר יוסף: אנחנו מדברים עכשיו עם החברות ובבג"צ אחר של המרווח, אנחנו מסתכלים מה ההפרשה לחובות מסופקים בחברות ענק ומדובר בעשרות או מאות אלפי שקלים.
חן בר יוסף: אנחנו מדברים פה על ארגון סוכנים שמייצג מעט מאוד תחנות.
חן בר יוסף: דרך אגב, הם מעולם לא הוכיחו את טענתם על 15 מיליון שקלים.
אתי בנדלר: פגשתי אותך במזנון, אמרתי לך שהולך להיות כאן דם יזע ודמעות.
חן בר יוסף: לענייננו, הסעיף מאפשר את שני הדברים.
כרמל שאמה-הכהן: את תבטיחי שבנושא שייכתב יהיה ברור שזה או-או.
אתי בנדלר: זאת אומרת, שבעצם אמצעי התשלום הוא לפי בחירת בעל תחנת התדלוק.
גל נוי אפרת: נכון, זאת הכוונה.
חן בר יוסף: אתי, נראה לך את זה בתוך הסעיפים.
חן בר יוסף: אני חושב שזה די משתמע.
כרמל שאמה-הכהן: נעשה את זה עוד יותר חד, מה הבעיה?
אתי בנדלר: אני מבקשת שתדאגו שהנוסח יביא לידי ביטוי את העובדה שהתשלום באמצעות כסף מזומן או באמצעות כרטיס אשראי הוא בחירה של בעל תחנת התדלוק ולא של הלקוח.
כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש להראות לי את הנוסח הסופי לפני שזה יוצא מידי הוועדה למשרד.
אתי בנדלר: רגע, אז הוועדה מאשרת - - -
כרמל שאמה-הכהן: מאשרת.
אתי בנדלר: זה היה רק סעיף קטן ה' שנשאר להצבעה?
כרמל שאמה-הכהן: אני פותח את הדיון בהצעה לסדר של דיון מהיר שאושרה בנשיאות הכנסת, של חבר הכנסת אורי מקלב, בעניין שירותי הבקרה על יישום הסכמי המפעילים בתחבורה הציבורית.
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, חבר הכנסת מקלב, סגן יושב ראש הכנסת.
אורי מקלב: תודה רבה לך אדוני היושב שהואלת לקיים את הישיבה על אף שדיברו על-כך שהכנסת תתפזר.
אורי מקלב: בכל אופן קבעת את הדיון.
אורי מקלב: הגם שהדיון הזה מגיע מהנשיאות כדיון מהיר אבל כשעושים את זה בנפש חפצה ולא כמי שקפאו שד, ההרגשה יותר טובה.
אורי מקלב: אתה עושה את זה מתוך הזדהות עם הגנת הצרכן, הרצון לבקרה והרצון שלנו לשפר את התחבורה הציבור בפרט.
אורי מקלב: על שאול המלך כתוב שהוא חיפש אתונות ומצא מלוכה.
אורי מקלב: האתונות שלו ברחו לו והוא חיפש אותן.
אורי מקלב: כשהוא הלך לחפש אותן הוא נפגש עם שמואל הנביא ושם הוא התבשר שהוא יהיה מלך.
אורי מקלב: אני בסוף לא מצאתי את האתונות, אולי רק חצי מלוכה.
אורי מקלב: מעשה שהיה כך היה: אנחנו באחד הדיונים באחת הוועדות בכנסת, לפני תקופה די ארוכה, דנו בשתי פניות שהיו לנו מאזרחים שהתלוננו למשרד התחבורה.
אורי מקלב: התלונה הראשונה היתה של בחורה צעירה ירושלמית שנסעה בתחבורה ציבורית לרמת-גן כי היתה צריכה ללכת לביקור אצל רופא פרטי ברמת-גן.
אורי מקלב: כשירדה מהאוטובוס מירושלים, היא לקחה מונית כדי להגיע לכתובת המדויקת.
אורי מקלב: נהג המונית העלה בדרך נוסע נוסף, על-אף שהיא לא הסכימה ועל-אף שהיא מיהרה.
אורי מקלב: הוא הוריד אותו לפני זה, היא לא ידעה איזה סיבוב הוא עשה והיא התלוננה למשרד התחבורה.
אורי מקלב: משרד התחבורה ענה לה אחרי 5-6 חודשים: האם את מוכנה שנפתח תלונה נגד נהג המונית?
אורי מקלב: האם את מוכנה לבזבז ימי עבודה?
אורי מקלב: היא נסעה, הגיעה למרכז כלל, התחייבה, דיברה, נחקרה.
אורי מקלב: היא אמרה שהיא מוכנה.
אורי מקלב: שנה וחצי עברה ולא יצא שום דבר מהסיפור הזה.
אורי מקלב: הסיפור השני היה על מפעיל תחבורה ציבורית, אוטובוס.
אורי מקלב: ילדה בת 13 חזרה משבת מהסבתא עם תיק גדול או מזוודה.
אורי מקלב: הוריה חיכו בתחנה שבה היתה אמורה לרדת.
אורי מקלב: במקרה זאת היתה גם התחנה הסופית.
אורי מקלב: נהג התחבורה הציבורית הגיעה 2 תחנות לפני אחרונות.
אורי מקלב: במקום לנסוע עוד שתי תחנות כדי להגיע לתחנה הסופית, הוא אמר לילדה: תרדי פה.
אורי מקלב: זה היה בשעה 23:00.
אורי מקלב: היא היתה הנוסעת היחידה והאחרונה.
אורי מקלב: הוא אמר לה: תרדי פה והוריד אותה.
אורי מקלב: ההורים לא ידעו, ההורים חיכו.
כרמל שאמה-הכהן: על העובדות האלה אין מחלוקת?
אורי מקלב: על העובדות אין מחלוקת.
כרמל שאמה-הכהן: שהנהג אמר לה לרדת?
אורי מקלב: אמר לה לרדת.
אורי מקלב: זה היה בדיון בוועדה.
אורי מקלב: אבא של הילדה הגיע גם לוועדה לפניות הציבור.
אורי מקלב: בעקבות כך קיימנו דיון עם משרד התחבורה.
אורי מקלב: אני מספר לכם מקצת מהדברים.
אורי מקלב: יש לי הערכה גדולה לעבודה שמשרד התחבורה עושה.
אורי מקלב: אמרו לי ממשרד התחבורה: במקרה הראשון של המונית, אין לנו דרך לאכוף היום אכיפה על נהגי מוניות.
אורי מקלב: זה צריך להיות עם משפט, תהליך עם ערר, תהליך ארוך.
אורי מקלב: אין לנו צוותים לעניין.
אורי מקלב: ועדות המשמעת הן קשות לנו להפעלה.
אורי מקלב: אנחנו מודים שאנחנו מתקשים עם העניין הזה.
אורי מקלב: לגבי התחבורה הציבורית אנחנו גם לא מפעילים את בתי המשפט.
אורי מקלב: אני לא יודע להעריך למה זה קשה אבל הנהגים של התחבורה הציבורית למדו איך להתמודד.
אורי מקלב: הם רוצים כך ורוצים אחרת ועד שמגיעים למסקנה, אנחנו משקיעים הרבה משאבים ולא רואים בזה תוצאות אפקטיביות.
אורי מקלב: למותר לציין שנהגי המוניות יודעים שהאכיפה עליהם חלשה מאוד אז הם מתנהגים בהתאם ואין מי שכופה עליהם.
אורי מקלב: אבל, על מפעילי התחבורה הציבורית, כך האירה את עיניי מנהלת הוועדה, יש לנו כלי.
אורי מקלב: יש חברה שהתפקיד שלה הוא לעשות ביקורות אצל כל מפעילי התחבורה הציבורית.
אורי מקלב: אנחנו מודדים אותם במגוון שלם של ביקורות.
אורי מקלב: אמנם נכון שאנחנו לא דנים בנהג עצמו – אני רק אומר את העובדות, אני לא אומר מה דעתי.
אורי מקלב: אומרים לי: אנחנו לא מטפלים בנהג עצמו.
אורי מקלב: אנחנו מקבלים את התלונות ואז אנחנו עומדים מול החברה.
אורי מקלב: בסופו של דבר אנחנו קונסים את החברה גם בנושאים האלה.
אורי מקלב: יש לנו עוד פרמטרים שאנחנו בודקים אותם: עמידה בלוח זמנים, עמידה במספר הנסיעות, במצב האוטובוסים וכדומה.
אורי מקלב: לכן אמרתי שאנחנו חיפשנו אתונות, למצוא פיתרון למקרים האלה, ומצאנו מלוכה.
אורי מקלב: בעצם לא מלוכה אלא חצי מלוכה.
אורי מקלב: מה מצאנו חצי מלוכה?
אורי מקלב: התברר שמשרד התחבורה משקיע הון עתק.
אורי מקלב: כמה חושבים החברים שמשקיעים באותה חברה שהיא צריכה לעשות את כל הביקורת על התחבורה ציבורית?
אורי מקלב: זאת חברה חיצונית שעושה עבור משרד התחבורה את ה ביקורת החיצונית על חברות התחבורה הציבורית.
אורי מקלב: אמרו לי בין 30 ל-40 מיליון שקלים לשנה.
לאה ורון: חבר הכנסת מקלב, למה הסכום?
לאה ורון: בין 30 ל-40 מיליון שקלים זה סכום ניכר.
לאה ורון: מהו הסכום הנכון?
קריאה: זה תלוי בשנים, מה היקף הבקרה שאנחנו עושים.
לאה ורון: והפער מגיע ל-10 מיליון שקלים?
יהודה אלבז: אם הכנסנו עוד אשכולות בקרה.
ישראל אייכלר: יש לכם מושג כמה מבקרים הם מפעילים?
אורי מקלב: אלו בדיוק השאלות שלי.
כרמל שאמה-הכהן: זה נתון מדהים.
אורי מקלב: חיפשתי נתונים לגבי הסכום הזה.
אורי מקלב: כמה בודקים יש?
אורי מקלב: מה הם בודקים?
אורי מקלב: על מה שולחים אותם?
אורי מקלב: מה מבקשים אותם לבדוק?
אורי מקלב: מה הסכום?
אורי מקלב: את הסכום הזה קיבלתי במקרה.
אורי מקלב: הייתי צריך להפעיל איזה ידע שיש לי.
אורי מקלב: מה תוצאות הבדיקה של החברות האלה?
אורי מקלב: איך נעשית הבדיקה?
אורי מקלב: מה נעשה אחרי שיש בדיקה?
יצחק וקנין: זה כמו מבקר המדינה, שלא עושים כלום.
אורי מקלב: אבל מפרסמים, מפרסמים משהו.
אורי מקלב: אנחנו לא יודעים שום דבר.
אורי מקלב: אני ניסיתי בדרכים שעומדות לרשותנו כחברי כנסת בודדים להשיג את זה ולא הצלחתי.
אורי מקלב: יש עוד כמה דברים שביקשתי לבדוק.
אורי מקלב: אני מנסה לבדוק דרך דיון בוועדת הכלכלה.
אורי מקלב: הנה אנחנו נמצאים פה היום.
אורי מקלב: קודם כל, לפני השאלות: מה זה בדיוק?
אורי מקלב: איך הם עובדים?
אורי מקלב: מתי המכרז יצא?
אורי מקלב: מתי המכרז נגמר?
אורי מקלב: האם מתי היה המכרז הראשון?
אורי מקלב: האם היו הערכות למכרז?
אורי מקלב: האם יש מכרז שני?
אורי מקלב: יחד עם זאת, במאמר מוסגר, בהזדמנות הזאת כבר חשבתי שנמצא אם יש דוח של תלונות הציבור?
אורי מקלב: האם יצא?
אורי מקלב: מתי פורסם?
אורי מקלב: האם פורסם ב-2010 דוח תלונות הציבור?
אורי מקלב: האם פורסם ב-2011?
אורי מקלב: עכשיו אנחנו מבקשים שני דברים: את הפרסום, לדעת מה מדובר ושקיפות ופירוט.
אורי מקלב: אני יודע שבהתחלה ראיתי את חבריי מפעילי התחבורה הציבורית שנמצאים פה, לא כל-כך הבנתי למה הם נמצאים פה.
אורי מקלב: בעצם אני רציתי לדון מול משרד התחבורה בדוח הזה.
אורי מקלב: אבל, לחשו לאוזני ואמרו: בזה שאתה תפרסם את הדוחות, אתה תגרום נזק לתחבורה הציבורית.
אורי מקלב: לכן אני אומר מראש שגם אמרו לי שאלה הדברים.
אורי מקלב: בשקיפות מלאה אני אומר שאני לא יכול להבין איך הכלי שהוא בעצם עומד בין החברות התחבורה הציבורית שנותנות את השירות לקהל, לציבור.
אורי מקלב: זה הכלי היחיד שמשרד התחבורה משתמש בו במסגרת השירות.
אורי מקלב: הדבר הזה מוחבא מעיניי הציבור.
אורי מקלב: הוא לא ידוע לא, לא לוועדה, לא ידוע לציבור ואין שקיפות.
אורי מקלב: לפני השאלות אני מבקש דיווח על מה מדובר.
אורי מקלב: האם הדברים ברורים?
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, דיווח.
כרמל שאמה-הכהן: מי נותן לנו?
יהודה אלבז: דיווח על מה?
כרמל שאמה-הכהן: דיבר עכשיו חבר הכנסת והציג.
יהודה אלבז: שאלת הרבה שאלות.
לאה ורון: בטח רשמתם את השאלות, בבקשה לענות.
כרמל שאמה-הכהן: אותם 30-40 מיליון, על מה הם הולכים?
כרמל שאמה-הכהן: איך זה מתחלק.
יהודה אלבז: מי שחושב שזה הרבה כסף, אז אני רוצה להגיד לך - - -
לאה ורון: זה לא ויכוח כרגע אם זה הרבה כסף או לא.
לאה ורון: חבר הכנסת מקלב ביקש בראש ובראשונה נתונים.
לאה ורון: ממתי המכרז?
לאה ורון: כמה בודקים יש?
לאה ורון: מה בודקים?
לאה ורון: מה נעשה עם התוצאות של הבדיקה?
לאה ורון: בטח רשמתם את השאלות אז תשיבו לו.
יהודה אלבז: תנו לי להתייחס.
יהודה אלבז: קודם כל, אני רוצה לתקן רושם.
יהודה אלבז: מי שחושב שזה הרבה - - -
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא מבינים בזה כמוך.
כרמל שאמה-הכהן: על פניו זה נשמע הרבה.
כרמל שאמה-הכהן: תסביר ואז נדע.
יהודה אלבז: מי שחושב שזה הרבה בקרה, אני פשוט רוצה לתקן את הרושם.
יהודה אלבז: זה לא הרבה בקרה.
יהודה אלבז: כמו שאתם יודעים, תקציב המדינה פתוח לכול.
יהודה אלבז: הסכומים שמושקעים בבקרה כתובים בתקציב המדינה ואנחנו אף פעם לא הסתרנו אותם, כך שהם ידועים לכל מזמן.
יהודה אלבז: ב', היקף הבקרה שאנחנו עושים נראה גדול.
יהודה אלבז: אני מסכים שהוא די חריג בנוף הישראלי.
יהודה אלבז: אני לא מכיר עוד דוגמה של רגולטור שעושה בקרה בהיקף שמשרד התחבורה עושה על התחבורה הציבורית.
יהודה אלבז: אבל, אני חושב שבהחלט זה מתפקידנו לעשות בקרה, ואנחנו עושים בקרה ברמה סטטיסטית באופן לא גבוה מדי.
יהודה אלבז: לדוגמה, אנחנו בודקים נסיעה לאורך המסלול.
יהודה אלבז: אנחנו עושים כמה סוגי בקרות.
אורי מקלב: אנחנו לא מבקרים את זה שאתם משקיעים 30-40 מיליון.
אורי מקלב: תשקיעו 70 מיליון, אין בעיה.
אורי מקלב: אנחנו רק מבקשים תוצאות של הבדיקה.
אורי מקלב: מה עושים?
אורי מקלב: מה הפרמטרים?
אורי מקלב: בכל אופן, זה לא משהו כזה פעוט.
יהודה אלבז: אם אין ויכוח על הצורך - -
אורי מקלב: לא, אין ויכוח על הצורך.
יהודה אלבז: היה לי רושם שמערערים על הצורך.
ישראל אייכלר: אני שאלתי על עלות מול תועלת.
יהודה אלבז: יש תועלת רבה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לדעת.
ישראל אייכלר: אם אני משקיע 40 מיליון במשהו, אני רוצה לקבל שווי של 40 מיליון.
ישראל אייכלר: ביקורת טובה וחזקה שווה 40 מיליון, אין ספק.
ישראל אייכלר: אני רוצה לשמוע מה עושים עם זה?
יהודה אלבז: מי שעושה את הבקרה עבורנו זאת חברת בקרה חיצונית שאנחנו מעסיקים אותה במכרז.
יהודה אלבז: אנחנו מפרסמים מכרז כל כמה שנים.
לאה ורון: כל כמה שנים מפורסם מכרז?
יהודה אלבז: 4-3 שנים.
לאה ורון: אתה יכול למסור את הפירוט של השנים שפורסם מכרז לגביהם?
יהודה אלבז: אני אעשה את זה ברצון.
יהודה אלבז: אין לי את זה פה, אבל אני אעשה את זה ברצון.
יצחק וקנין: מה, זה נעלם גדול?
יצחק וקנין: עד כדי כך?
יהודה אלבז: לא, זה לא נעלם בכלל.
יהודה אלבז: אני לא זוכר בדיוק מתי היה מכרז.
יהודה אלבז: אתה זוכר מתי פרסמנו את המכרז הקודם?
יהודה אלבז: נדמה לי לפני 3 שנים.
יצחק וקנין: אם הייתי עובד משרד התחבורה בתוך שנייה הייתי אומר מתי.
יהודה אלבז: בסדר.
יהודה אלבז: אתה יודע, אנחנו מעסיקים הרבה חברות ואני לא זוכר מתי פורסם כל מכרז, במיוחד אם הוא פורסם לפני 3 שנים.
יצחק וקנין: זה לא מכרז קטן.
יהודה אלבז: במיוחד שהוא פורסם לפני 3 שנים.
יהודה אלבז: אני לא רוצה לתת נתון לא נכון.
יהודה אלבז: אנחנו נבדוק ונגיד לכם בדיוק באיזה חודש ובאיזה יום פורסם המכרז.
כרמל שאמה-הכהן: זאת חברה אחת שמבצעת את כל הפיקוח בארץ?
ישראל אייכלר: כמה שנים אתה זוכר את החברה הזאת?
ישראל אייכלר: אתה עובד הרבה שנים במשרד התחבורה.
יהודה אלבז: החברה עובדת איתנו 8 שנים.
יהודה אלבז: היו כבר שני מכרזים ופעמיים הם זכו במכרזים.
אורי מקלב: מתי מסתיים החוזה שלהם?
יהודה אלבז: הוא יסתיים בעוד חצי שנה.
יהודה אלבז: אנחנו עומדים לפרסם עוד מכרז.
יהודה אלבז: אני אתן לכם נתונים בהיקף שנתי פחות או יותר.
יהודה אלבז: אנחנו מבצעים כ-12,000 נסיעות בקרה לאורך המסלול בשנה – בקרה סמויה.
יהודה אלבז: כ- 400 אלף נסיעות נבדקות בתחנות קצה.
יהודה אלבז: אנחנו פוקדים כ-12,000 פעמים בשנה תחנות קצה של קווים למספר שעות.
יהודה אלבז: אנחנו שולחים בקר שהולך לתחנת קצה ובודק בדיוק את היציאות ולוחות הזמנים של הקווים.
יהודה אלבז: זה היקפים של הבקרות שאנחנו עושים.
יהודה אלבז: צריך לזכור שזה היקף סטטיסטי.
יהודה אלבז: זה 400,000 נסיעות שנבדקות בשנה, זה לא היקף מי יודע מה גדול.
אורי מקלב: בקרה סמויה, מה זאת אומרת?
יהודה אלבז: בקר עולה לאוטובוס.
יהודה אלבז: שלמה, אולי תסביר את התהליך.
שלמה כץ: בקר עולה לנסיעה כנוסע סמוי.
שלמה כץ: הוא בודק כל מיני פרמטרים מתחנת קצה.
ישראל אייכלר: הוא רושם ומדווח לכם.
שלמה כץ: הוא עולה ובודק את כל הפרמטרים שקשורים בנסיעה: מסלול הנסיעה, לוחות הזמנים שלהם, התנהגות הנהג, לבוש הנהג, ניקיון האוטובוס, הימצאות הכרטיסים שנדרשים, מתן הנחות למי שזכאי להן, הניקיון החיצוני של האוטובוסים - כל הפרמטרים שקשורים בנסיעה של האוטובוס.
שלמה כץ: אתה רוצה שאני ארחיב על תהליך הבקרה?
יצחק וקנין: כן, זה חשוב.
ישראל אייכלר: הוא רושם ולמי הוא נותן את זה?
שלמה כץ: הוא רושם וחוזר עם הדיווחים האלה למשרד.
שלמה כץ: הוא חוזר לחברת הבקרה.
שלמה כץ: חברת הבקרה, אחרי שהיא עושה בדיקות לוגיות מול הדוח ואל מול הרישיון שהוא קיבל ואל מול תנאי המכרז של המפעיל, בעצם מכניסה את המערכת עוד באותו יום או יום למחרת למערכת האכיפה הממוחשבת שמולה עובדים גם המפעילים.
שלמה כץ: זאת אומרת, המפעיל רואה את האירוע יום או יום למחרת כי כל המטרה של הבקרה הזאת היא לנסות לשפר את השירות ולתת לחברות כלים בעצם לבדוק אותן בזמן אמיתי.
שלמה כץ: גם אם אני דורש מהמנכ"ל לבדוק את האירוע עם הנהג זה צריך להיות בזמן שהנהג עוד זוכר.
שלמה כץ: לכן מאוד חשוב לנו לעמוד בלוחות זמנים כדי שניתן יהיה לברר את העניין באופן מיידי.
שלמה כץ: החברה רואה את זה באותו יום ונדרשת להגיב על האירוע.
שלמה כץ: מתאפשר לה להגיב על האירוע לאחר שעשתה את הבירורים.
יהודה אלבז: כל תהליך ההידברות מול המפעיל הוא בעצם תהליך שלנו ולא של חברת הבקרה.
יהודה אלבז: ברגע שחברת הבקרה דיווחה, היא סיימה את תפקידה.
שלמה כץ: חברת הבקרה זאת מצלמה.
שלמה כץ: היא מצלמת מה שקרה.
שלמה כץ: את הפרשנות - - -
ישראל אייכלר: זאת אומרת שאת השקלולים לא עושה החברה הפרטית.
שלמה כץ: בסוף זאת נוסחה וכל אחד יכול לעשות אותה.
שלמה כץ: זאת נוסחה שנקבעה ואין שם שיקול דעת נכנסה.
שלמה כץ: ברגע שזה נכנס למערכת האכיפה, החברה מגיבה במערכת אכיפה ומצרפת את טיעוניה לאירוע שקרה.
שלמה כץ: האם היא מקבלת את האירוע או לא.
שלמה כץ: היא מסבירה מה קרה.
שלמה כץ: כמובן שכל הסבר מחייב צירוף תימוכין לטענה שלהם.
אורי מקלב: זאת בעצם תשובה לכם.
שלמה כץ: יש צוות אחר שהוא מנותק מחברת הבקרה, בדיוק בשביל ליצור אי תלות.
שלמה כץ: עכשיו צריך לשקול טענה אחת מול טענה שנייה ומנסה לעמוד על הטענות.
שלמה כץ: לנסות לראות מה מתקבל ומה לא מתקבל.
שלמה כץ: זאת בעצם ועדה שיושבת ומקבל החלטה האם לקבל את הטיעון או לא לקבל את הטיעון.
שלמה כץ: היא מפעילה מערך של פיצויים מוסכמים שנקבעו בהסכמים עם המפעילים לגבי כל עבירה ועבירה.
שלמה כץ: ההמלצה של הוועדה בשלב הזה עוברת למנהל אגף תחבורה ציבורית.
שלמה כץ: גם זה נעשה באופן שקוף.
שלמה כץ: המפעיל רואה את ההמלצה של הוועדה ויכול לערער, בשלב ראשון, על ההחלטה של הוועדה למנהל אגף תחבורה ציבורית.
שלמה כץ: מאגף תחבורה ציבורית צריך להגיד לו שהוועדה שגתה בכך שלא קיבלה את הטיעון שלנו.
שלמה כץ: אז מנהל אגף תחבורה ציבורית רואה את כל החומר.
שלמה כץ: אנחנו צריכים לבוא ולהסביר לו את הטיעונים והוא שוקל ומחליט אם לקבל את ההמלצה, לקבל אותה בחלקה או לא לקבל.
שלמה כץ: החלטת מנהל אגף תחבורה ציבורית גם כן מפורסמת למפעילים ועליה אפשר לערער אצל המפקח על התעבורה, אצל המשנה למנכ"ל.
שלמה כץ: למעשה זאת הזדמנות שלישית לערער.
שלמה כץ: אנחנו נמצאים מנהלי.
שלמה כץ: אפשר לטעון אצל המפקח על התעבורה שגם מנהל אגף תחבורה ציבורית שגה.
שלמה כץ: גם הוא לא שקל את העניינים כפי שהיה צריך לשקול או נתן משקל לא נכון.
ישראל אייכלר: אחרי כל הדרגים האלה, אתה זוכר איזה קנס קיבל מפעיל על איחורים?
שלמה כץ: הכול ממוחשב.
שלמה כץ: תן לי לסיים לגבי התהליכים של הערעור ואני אענה לך לגבי הקנסות.
שלמה כץ: מייד תקבל את הכול.
אורי מקלב: הפרמטרים האלה, כשמגיעים למכרז חדש, בסופו של דבר זה כלי לא רק לחלק הכספי אלא זה קשור גם לשמה הטוב של החברה.
אורי מקלב: בתוך מסגרת מכרז זה מצטרך למערכת השיקולים לעמידה בתנאי המכרז.
אורי מקלב: זאת בדיקה על עמידה בתנאי המכרז שמשרד התחבורה העמיד בפניה.
אורי מקלב: בחלק הזה זה חשוב.