GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הילה דוידוביץ-בלומנטל: כמובן שההחלטה לערער תתגבש רק לאחר שהוא קיבל את ההחלטה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: על ההחלטה של בית המשפט המחוזי – שהוא הערכאה הראשונה בערעור – ניתן לערער ברשות לפני בית המשפט העליון אם נתנה רשות מאת נשיא בית המשפט העליון או שופט אחר שהוא קבע.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: אנחנו רוצים להוסיף פה עוד אפשרות מתי ניתן יהיה לערער כערכאה שנייה לבית משפט עליון אם נתנה לכך רשות בגוף פסק הדין עצמו.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: זאת אומרת, אם בית המשפט המחוזי נתן בהחלטה עצמה אפשרות לערער לבית המשפט העליון, נתן רשות, אז ניתן יהיה לערער גם בלא שניתנה רשות קונקרטית ונפרדת על-ידי בית המשפט העליון.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: סעיף דומה קיים בחוק שמסדיר את פעילות יועצי המס.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה סעיף סטנדרטי.
חמד עמאר: יש הערות על הסעיף?
אבנר פרידמן: למה שבית המשפט - - -
חמד עמאר: קיבלת רשות דיבור?
חמד עמאר: אז בוא נתחיל בסדר אצלי בוועדה.
חמד עמאר: כשאני מנהל ועדה – אף אחד לא מדבר בלי אישור שלי.
חמד עמאר: נקודה.
חמד עמאר: ואני נותן לכולם לדבר.
אלון רחמים: זה נראה לי כמו איזה בית מטבחיים כל העסק הזה של המתווכים.
אלון רחמים: אני רוצה שנחזור טיפה אחורה: בשביל מה צריך את בית המשפט הזה?
אלון רחמים: יש מספיק תלונות – איפה רשמת המתווכים?
אלון רחמים: – שתגיד לנו כמה תלונות יש שאתם עושים בית משפט ומוציאים כספי ציבור?
אלון רחמים: אנחנו רוצים לדעת את המידע הזה.
אלון רחמים: אתם מוציאים לנו חוקרים, בתי משפט – על מה?
אלון רחמים: כמה תלונות יש בשנה נגד מתווכים וכמה מהן אמתיות?
אבנר פרידמן: אני פשוט לא מבין מה זה מפריע אם הנקבל יכול להגיש ערעור בבית משפט עליון?
אבנר פרידמן: למה לחסום אותו?
אבנר פרידמן: למה שבית משפט מחוזי יחסום אותו?
אבנר פרידמן: תני לו אפשרות לפנות לבית המשפט העליון.
אבנר פרידמן: מה הבעיה?
אבנר פרידמן: אני לא מבין.
אבנר פרידמן: זה שזה מופיע אצל יועצים – בסדר, אבל למה לנו כאן?
מורן רוזנבלום: כמו שכתוב בחוק בתי המשפט, ערעור על פסק דין בערכאה ראשונה יהיה בזכות וערעור על פסק דין בערכאה שנייה יהיה ברשות.
מורן רוזנבלום: גם כאן נקבע שפסק הדין או ההחלטה של ועדת המשמעת הוא ערכאה ראשונה, עליו אפשר יהיה לערער בזכות לבית המשפט המחוזי.
מורן רוזנבלום: לאחר מכן, ככל שהנקבל או התובע או גם המתלונן – שאנחנו נותנים לו כאן את האופציה – רוצה לערער ערעור נוסף, זאת אומרת, לערכאה שלישית כבר, לבית המשפט העליון, אז הוא יעשה זאת ברשות.
מורן רוזנבלום: הערכאה הראשונה היא ועדת המשמעת; והערכאה השנייה היא בית המשפט המחוזי; והערכאה השלישית היא בית המשפט העליון – אליו ניתן יהיה לערער ברשות.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: זאת ערכאה שלישית לדיון בעובדות, ערכאה שלישית שמקבלת החלטה ומתייחסת לנושא.
חמד עמאר: זה מובן מאליו, אני חושב שזה מובן מאליו.
איתי עצמון: אלו מושכלות יסוד של השיטה המשפטית, אין צורך לחזור על זה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: מה אדוני מבקש, שלא ניתן זכות ערעור?
אבנר פרידמן: שניתן זכות ערעור, סליחה.
אבנר פרידמן: לתת – אבל לא ברשות.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה מה שעשינו פה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: לא מגיעים לבית משפט עליון על כל דבר, זאת ערכאה - - -
אבנר פרידמן: בואי לא נגיע לבית משפט עליון, הוא יודע להגן עליו טוב מאוד.
אבנר פרידמן: בשביל זה יש שופט בבית משפט עליון שהוא יחליט.
אבנר פרידמן: זה מנוסח יפה מאוד פה ששופט של בית משפט עליון יחליט האם הוא מקבל את הערעור הזה או לא מקבל את הערעור הזה.
חמד עמאר: יש הרבה החלטות שצריך ברשות להגיע לבית משפט ואני חושב שאנחנו לא מוסיפים שום דבר חדש.
ניסים הדס: אני רוצה להגיד שההרגשה שלנו, המתווכים, אני מדבר בשם – אני מניח – כמה מתווכים שאני מכיר שמשרד המשפטים לא מייצג אותנו בכלל – הוא מייצג את עצמו: הוא קובע לעצמו נהלים חדשים, הוא פותח בתי משפט, הוא ייקבע - - -
חמד עמאר: אני מבקש שנעשה סדר בדיון הזה: אני רוצה הערות על הסעיף.
חמד עמאר: אם אין לך הערות אז - - -
ניסים הדס: יש לי הערות.
ניסים הדס: זה מסביב לסעיף.
חמד עמאר: תיכנס ישר לסעיף.
ניסים הדס: אני נכנס לסעיף: אני חושב שבתוך הסעיף הזה - - -
חמד עמאר: זה לא דיון ראשון – זה הדיון החמישי.
ניסים הדס: אני חושב שבתוך הסעיף הזה, צריכים לחכות אתו ולגבש עם חלק ממשרדי התיווך או המתווכים, כדי שבכלל ילמדו מה התלונות.
ניסים הדס: יש תלונות שבכלל אין בהם עניין.
ניסים הדס: חוץ מזה, אמר חברי פה שאנחנו רוצים לדעת מה מספר התלונות בכלל?
ניסים הדס: על מה הם כל הזמן מכניסים סעיפים חדשים?
ניסים הדס: שיעשו משהו למען המתווכים, לא כל הזמן לקלקל.
חמד עמאר: אין עוד הערות?
חמד עמאר: אני מאשר את הסעיף עם התיקון שהוצע על-ידי משרד משפטים.
חמד עמאר: נא להמשיך בהקראה, בבקשה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: העמדת החלטת ועדת המשמעת בקובלנה לעיון הציבור, סעיף כ"ו: כאן - - -
איתי עצמון: רק רגע.
איתי עצמון: מה עם סעיף 14כה?
הילה דוידוביץ-בלומנטל: סליחה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: "עיכוב ביצוע החלטת ועדת המשמעת 14כה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: (א) הגשת ערעור לא תעכב את ביצוע ההחלטה שעליה מערערים, אלא אם כן נקבע אחרת בידי ועדת המשמעת בהחלטתה, ואם הוגש ערעור – בידי בית המשפט שלערעור.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: (ב) על החלטה של ועדת המשמעת לפי סעיף זה רשאים הנקבל והתובע לערער כשם שמערערים על החלטת ועדת המשמעת בקובלנה, לפי סעיף 14כד." כאן אנחנו מציעים לקבוע כלל שלפיו, אם בית הדין למשמעת קבע לבטל את רישיונו של הנקבל – הביטול ייכנס לתוקף לאלתר, מיד עם ההחלטה, אלא אם כן ועדת המשמעת קבעה אחרת או אם הוגש ערעור – בית משפט שלערעור.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: הכוונה בסעיף קטן (א) שעד שמוגש ערעור – ואם זה לא ברור מהנוסח אז אפשר לחדד את זה – שעד שמוגש ערעור, הגורם שמוסמך לקבוע אחרת לעניין עיכוב ביצוע יהיה בית הדין למשמעת.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: משהוגש ערעור – הגורם שיהיה מוסמך לקבוע הוא בית משפט שלערעור.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: יכול להיות שמשתמע מהמילה "בהחלטתה" שרק בהחלטה המקורית או ההחלטה הסופית – זאת לא הייתה הכוונה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: הכוונה הייתה שעד שבית המשפט שלערעור נכנס לתמונה – בית הדין למשמעת הוא הגורם שמקבל את ההחלטה בנושא.
אלון רחמים: שנינו שאלנו קודם שאלה.
אלון רחמים: אם אתם מתכוונים להתעלם – אני קם והולך, אין לי מה לעשות פה, באמת.
אלון רחמים: אתם רוצים להתייחס לשאלות שלנו?
אלון רחמים: מפה הדיון הזה הולך לבג"ץ.
אלון רחמים: שם אתם תענו לשאלות.
חמד עמאר: תיכנס לסעיף, תעיר על הסעיף – יתייחסו להערות שלך בהתאם.
אלון רחמים: לא מעניין אותי.
אלון רחמים: אני רוצה לקבל תשובות.
אלון רחמים: יש פה תשובות לדברים מהותיים או שאין?
אלון רחמים: אז אני אקום ואלך.
חמד עמאר: זאת החלטה שלך לקום וללכת – לא החלטה שלי.
אלון רחמים: אתם לא מתכוונים לתת תשובות?
ניסים הדס: אל תלך.
אלון רחמים: לא.
אלון רחמים: מה אני אתן פה?
אלון רחמים: זה בית מטבחיים?
איתי עצמון: אני רק רוצה לציין לפני אדוני שזאת הישיבה החמישית שמקיימת ועדת הכלכלה בתיקון שרובו עוסק בהקמת ועדת משמעת, והתכליות והסיבות להקמת ועדת משמעת כזו נטענו והובאו בהרחבה בפני הוועדה בדיונים הקודמים.
איתי עצמון: אז אם אדוני כופר בעצם ההסדר המוצע על-ידי משרד המשפטים, אני חושב שהוא קצת אחר את המועד.
איתי עצמון: אנחנו כרגע נכנסים כבר לשלבים האחרונים של גיבוש ההסדר בנושא ועדת המשפעת.
איתי עצמון: אתה יכול להעיר, כמובן, הערות לסעיפים ויושב ראש הוועדה ישמע ויחליט.
איתי עצמון: אבל להגיד שלא צריכה להיות ועדת משמעת - - -
אלון רחמים: לא צריכה להיות ועדת משמעת.
ניסים הדס: סליחה.
ניסים הדס: קודם כל, אנחנו לא היינו בדיונים הקודמים כי לא הוזמנו.
ניסים הדס: עכשיו אנחנו פה ושומעים את זה בפעם הראשונה.
ניסים הדס: אני אומר לך שמפה אנחנו נלך לבג"ץ, אנחנו לא נשאיר את זה – זאת זכותנו ואנחנו ננצל את הזכות.
ניסים הדס: מה שאתם עושים זה שאתם ממררים את חיי המתווכים.
ניסים הדס: משרד המשפטים לא מעורה בחיי היום-יום של המתווכים וזאת בעיה.
ניסים הדס: אני ממליץ למשרד המשפטים לעשות לו גוף של מתווכים שיהיו בחד איתם וכך הם יבינו את הבעיות ואז יהיה אפשר להעביר את הכול יותר בקלות.
ניסים הדס: בסך הכול, החוק הזה נועד להגן עלינו ופה הוא לא מגן עלינו.
חמד עמאר: אז בו ותיכנס לסעיפים עצמם, תנסה להעיר ולשנות בתוך הסעיפים.
חמד עמאר: אם אתה לא מצליח לשנות בתוך הסעיפים – אתה יכול ללכת לבג"ץ, כמו שאתה אמרת.
עופר מרגולין: אני מתווך ותיק בתל אביב.
עופר מרגולין: עברתי גם על הפרוטוקולים של הדיונים ואני גם בעניינים של הדברים האלה, אבל כשהוגשה לפני כ-10 שנים או שהועלה הרעיון של הקמת בית דין למתווכים, הועלו במקביל עוד כל מני טענות שרשמת המתווכים אמרה שהיא מתכוונת לממש, כמו: לאכוף את זה שמתווכים יעבדו עם רישיון ושיהיה פיקוח שלא יותר משני שליש מהמתווכים עובדים בלי רישיון.
עופר מרגולין: עברו מאז 6-5 שמאז הדיונים האלה – יש לי פה את התאריך שזה נאמר בפרוטוקולים – לא היה שום דבר בנושא הזה.
עופר מרגולין: היו נושאים אחרים שעלו כשנפגשנו עם רשמת המתווכים, כמו גורם יעיל שעדיין לא מופיעה ההגדרה שלו בחוק ומחייבים את המתווך להיות גורם יעיל על פי חוק ולא מגדירים מה זה אומר אלא מחכים כל שופט יפסוק.
עופר מרגולין: כמו כל מיני בעיות מהותיות שאנחנו לא יכולים לעמוד פה מול צבא של פקידים, אנחנו לא מבינים בזה, לעבור סעיף-סעיף כאילו שזה אגדה של פסח, כשהדברים המהותיים פרוצים.
עופר מרגולין: קל היום מאוד לבלבל את בתי המשפט והמתווכים כי הדברים פרוצים והדברים בחוק לא מוגדרים נכון.
חמד עמאר: רשמת המתווכים, גב' אתי מויאל.
אתי מויאל: שלום.
אתי מויאל: עופר, אני מעולם לא נפגשתי אתך.
אתי מויאל: אולי נפגשת עם הרשמת הקודמת עם יהודית וייס בנושא של הגורם היעיל.
אתי מויאל: כפי שאני יודעת, הגורם היעיל תוקן בשנת 2004.
אתי מויאל: כאני התמניתי להיות רשמת המתווכים בחודש נובמבר 2004, היו 2,900 מתווכים מורשים.
אתי מויאל: כיום, השנה הסתיימה עם 18,000 מתווכים מורשים, כלומר שהם עובדים לפי החוק ואני אחראית על תשלומי האגרות, אני עושה פעולות אכיפה מצוינת בהתאם לסמכויות הנתונות לי.
עופר מרגולין: - - - עבר על החוק כשחצי מהמתווכים בתל אביב עובדים בלי רישיון.
אתי מויאל: כל מכתב, כל תלונה שאני מקבלת – 18,000 היום מתווכים ועובדים לפי החוק.
אתי מויאל: אני מקבלת תלונות ומעבירה למשרד להגנת - - -
אבנר פרידמן: 105 תלונות הגיעו אלייך במשך השנה - - -
אתי מויאל: תן לי לדבר, אבנר, אני לא הפרעתי לך.
אתי מויאל: דיברנו על זה שמטרת הדין המשמעתי היא משהו אחר לגמרי, זה לא שייך לגורם היעיל.
אתי מויאל: ההפך הוא הנכון, זה נועד להעלות את רמת המקצוע, שיהיו מתווכים הגונים.
אתי מויאל: מיש מקבל את המכתבים יום-יום מצרכנים אומללים זו אני ואני לא יכולה לעשותם איתם כלום.
אתי מויאל: לצערי יש לי סמכויות מוגבלות וזה עובר להגנת הצרכן - - -
ניסים הדס: למה את לא מקימה ועדת היגוי עם המתווכים?
ניסים הדס: מה אתנו?
ניסים הדס: אין לנו זכות?
אתי מויאל: בית הדין המשמעתי יטפל במתווכים שהם לא הגונים.
ניסים הדס: למה אתם מחליטים הכול לבד?
ניסים הדס: צריך לעשות ועדת היגוי אתנו ביחד.
ניסים הדס: את מחויבת לזה.
חמד עמאר: אני נתתי לכם ככה - - -
ניסים הדס: תודה שנתת לנו.
אבנר פרידמן: תן לאנשים להוציא קצת.
חמד עמאר: בשביל זה נתתי לכם לדבר.
חמד עמאר: בואו נעשה סדר.
חמד עמאר: זאת ישיבה חמישית – אני לא רוצה להוציא, אני רוצה עכשיו לקבל תשובות ברוות, להתקדם בהצעת החוק, ואני חושב שאנחנו היינו צריכים להוציא אוויר בישיבות הראשונות.
חמד עמאר: היום אנחנו בישיבה חמישית, אנחנו צריכים להתקדם ולצעוד צעד אחד קדימה.
חמד עמאר: אני מציע לכם, כמתווכים, כשאתם יושבים כאן, תנסו בתוך הצעת החוק לשנות.
חמד עמאר: בואו לא נתחיל עכשיו להתווכח אם צריך להגיש את הצעת החוק או לא צריך להגיש אותה.
חמד עמאר: היא נמצאת כעובדה.
ניסים הדס: יש עובדות שצריך להתייחס אליהן.
ניסים הדס: אני חושב שאתה, יושב-ראש הוועדה, צריך לדחות את הישיבה הזאת, משרד המשפטים צריך לשבת אתנו ולהקים גוף של מתווכים שיהיו ביחד אתם, שיבינו את התלונות, שיבינו מה הם רוצים בכלל.
ניסים הדס: הם לא יודעים – אנחנו בשטח.
ניסים הדס: אנחנו מבינים מה זה תלונות.
ניסים הדס: אני חושב שכך צריך להיות – צריך להיות שיתוף פעולה.
ניסים הדס: מה רע בשיתוף פעולה?
ניסים הדס: מה רע?
חמד עמאר: מעכשיו מדברים רק באישור.
חמד עמאר: בבקשה, רק הערות לסעיף – אם אין הערות לסעיף אני ממשיך.
נחמן שי: אין לי בעיה שנאשר עד הסעיף האחרון הרגע, אין לי בעיה.
נחמן שי: אני רק לא רוצה שיישמעו כאן דברים שהם דברי בלייעל של כל מי שיושב.
נחמן שי: אני מלווה את העסק הזה כבר 20 שנה, אף אחד כאן לא מלווה את זה כמוני בכל הישיבות, בכל הדיונים.
נחמן שי: מה שנאמר פה זה עוולות.
נחמן שי: חוק ועדת המשמעת היה צריך להיכנס בשנת 1996, החוק עצמו בחוק היסוד ולא היום.
נחמן שי: ב-2002 ועדת תלונות הציבור בכנסת החליטה להעביר את זה לבית המשפט שיחליט הוא במקום בית דין.
נחמן שי: לשכת עורכי הדין, היו יחד אתי, ואמרו: תהיה ועדת משמעת למתווכים כי כך צריך להיות, אין אתיקה, אין כלום.
נחמן שי: כל מה שמדברים פה לא חיים את זה.
נחמן שי: אני חי את זה למעלה מ-20 שנה ביום-יום פה.
נחמן שי: אין דיון אחד שלא הייתי.
שגיא אגמון: אני עורך דין בוועדה המייעצת.
שגיא אגמון: כדי למנוע את אי ההבנה הזאת של האם הכוונה היא להחלטה הסופית, אני מציע להחליף את המילה "בהחלטתה" ולכתוב במקום זה "בהחלטה" כדי שגם אם זאת תהיה החלטה נפרדת עדיין - - -
הילה דוידוביץ-בלומנטל: בסדר גמור.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: אפשר גם להוריד את המילה הזאת.
בני לובל: אני מתווך ותיק בירושלים.
בני לובל: אני מצטרף למה שאומר חברי נחמן שכטר.
בני לובל: אני חושב שמה שחסר פה וקצת מתחבר לרוח של הדברים שהחברים אמרו מבחינת האפוטרופסות על המתווכים הוא דווקא בהרכב הוועדה.
בני לובל: אני חושב שזאת ועדת המשמעת היחידה שבה אין רוב לבעלי המקצוע: יש מתווך אחד מתוך שלושה חברים.
בני לובל: אני חושב שצריך לתת על זה את הדעת כי בשום תחום מקצועי אחר זה לא קיים.
חמד עמאר: זה בסעיף הזה?
הילה דוידוביץ-בלומנטל: לא.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה סעיף שאושר.
חמד עמאר: אם הסעיף כבר אושר, אנחנו לא יכולים לחזור אחורה.
איתי עצמון: לגופה של ההערה: הסעיף הזה כבר אושר, ועד שלא תוגש בקשה לדיון מחדש על-ידי השר או אחד מחברי הכנסת – לא ניתן לחזור לסעיף הזה ולשנות את ההחלטה שהתקבלה.
בני לובל: זה לא מה שנאמר לי.
איתי עצמון: אז אני אומר לך.
בני לובל: נאמר לי: תגיד את הדברים בתחילת הישיבה.
איתי עצמון: אבל הפרוצדורה הקיימת, הנוהגת לפי תקנון הכנסת היא שמשקיבלה הוועדה החלטה – ניתן לשנות את ההחלטה רק אם הוגשה בקשה לדיון מחדש.
מורן רוזנבלום: תקרא בפרוטוקול של הדיון הקודם שהנקודה הזאת עלתה וענינו עליה והדבר התקבל ואושר על-ידי יושב-ראש הוועדה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: בני, אני אשמח לשבת ולהסביר לך.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: יש לזה הסבר מאוד ברור - - -
בני לובל: יש לזה הסבר כלכלי.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה לא רק הסבר כלכלי, זה גם הסבר - - -
אתי מויאל: אי אפשר לעשות ועדה של חמישה אנשים.
אתי מויאל: זה לא עניין כלכלי, בכלל שוב.
מורן רוזנבלום: אל תפתחי את הדיון שוב.
מורן רוזנבלום: היה דיון - - -
חמד עמאר: אני מאשר את סעיף 14כה.
חמד עמאר: נא להמשיך בקריאה בבקשה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: "העמדת החלטת ועדת המשמעת בקובלנה לעיון הציבור 14כו.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: (א) ועדת המשמעת רשאית להורות על העמדת החלטתה הסופית לעיון הציבור תוך עילום שם הנקבל והשמטת פרטים שיש בהם כדי לזהותו; (ב) מבלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א) ,רשאית ועדת המשמעת, לאחר ששמעה את התובע ואת הנקבל, להורות על פרסום החלטתה הסופית, כולה או חלקה, בציון שמו של הנקבל בדרך, בתנאים ולתקופה שתקבע אם מצאה ועדת המשמעת כי הנקבל עבר עבירת משמעת; בהחלטתה תשקול ועדת המשמעת את הצורך בהגנת על פרטיותו של הנקבל או צד שלישי, ואת הצורך בהגנה על הציבור; (ג) על החלטת ועדת המשמעת לפי סעיף זה, רשאים הנקבל והתובע לערער כשם שמערערים על החלטת ועדת המשמעת בקובלנה, לפי סעיף 14כד.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: (ד) אין בהוראות סעיף זה כדי להתיר פרסום של דבר שנאסר לפרסום בהתאם להוראות כל דין.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: ".
הילה דוידוביץ-בלומנטל: בסעיף הזה אנחנו מבקשים להסדיר משהו שנשאלנו עליו באחד הדיונים, שהו פומביות החלטת ועדת המשמעת.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: קיבלנו כמה הערות מהיועץ המשפטי לוועדה – שאולי הוא יציג אותן – אבל אנחנו רוצים שיופיע איזשהו סעיף מאוזן שמצד אחד ישקף את הצורך להזהיר את הציבור במקרים המתאימים של הפרות חמורות מפני אותו מתווך נקבל שסרח.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: מצד שני אנחנו רוצים לשמור על הפרטיות שלו ולא לפגוע בו במקרים שאינם מתאימים ולא לפגוע בשם הטוב שלו.
איתי עצמון: יש לי מספר הערות לנוסח המוצע.
איתי עצמון: ההערה הראשונה היא לעניין הדרך לפרסום.
איתי עצמון: כתבתם כאן שההחלטה תועמד לעיון הציבור ולא כתוב בצורה מפורשת היכן.
איתי עצמון: אני מציע שהפרסום יהיה באתר האינטרנט של רשם המתווכים, כלומר אתר האינטרנט של משרד המשפטים, ולתת לוועדה אפשרות לקבוע או להורות על מקום פרסום נוסף.
איתי עצמון: הדבר השני: כתוב כאן שמדובר על החלטה סופית.
איתי עצמון: בדקתי קצת הסדרים מקבילים בחקיקה.
איתי עצמון: בחוק הסדרת העיסוק בייצוג על-ידי יועצי מס, בסעיף 30, כתוב שהחלטת ועדת המשמעת לא תפורסם: "כל עוד ניתן לערער עליה.
איתי עצמון: ואם הוגש ערעור – כל עוד לא תמו ההליכים בערעור, אלא אם כן החליט בית המשפט הדן בערעור אחרת".
איתי עצמון: אני חושב שצריך להבהיר כאן את הנושא הזה שבאמת מדובר בהחלטה שהיא החלטה סופית.
איתי עצמון: הדבר השלישי שרציתי לומר לגבי הסעיף הזה הוא לגבי משך הפרסום.
איתי עצמון: בסעיפים אחרים, בנוגע לעיצומים כספיים – זאת אמנם מטריה אחרת אבל הסוגיה התעוררה גם שם – בנושא של פרסום החלטה לגבי עיצום כספי נקבע במפורש בחקיקה החדשה יותר מה יהיה משך הפרסום.
איתי עצמון: כאן כתוב" "לתקופה שתקבע הוועדה".
איתי עצמון: ככל שמדובר על פרסום באינטרנט, אני חושב שצריך לומר שלא ניתן יהיה לעיין בפרטים האלה לאחר שתמה תקופת הפרסום מכיוון שאם נקבע כי הפרסום יהיה למשל, למשך שנתיים – אני חושב שזה פוגעני ולא ראוי לאפשר פרסום לתקופה מאוד-מאוד ארוכה: זה פוגע בשם טוב של המתווך; זה עלול לפגוע באפשרות שלו לקבל עסקאות, לקבל עבודה לאחר מכן.
איתי עצמון: צריך לקבוע שהפרסום יהיה לתקופה כפי שתקבע ועדת המשמעת – כפי שאתם מציעים כאן – ובלבד שהפרסום יהיה באופן שימנע ככל הניתן את האפשרות לעיין בפרטים המזהים לאחר שחלפה תקופת הפרסום.
מורן רוזנבלום: שתי ההערות הראשונות מקובלות עלינו.
מורן רוזנבלום: לגבי ההערה האחרונה: אנחנו מסכימים עם זה שלהבדיל מפרסום במקומות אחרים, פרסום באינטרנט הוא אכן עלול להיות לדיראון עולם ולכן ישנה חשיבות בהסרת הפרסום כאשר אין עוד איזשהו אלמנט ורצון להגנת הציבור.
מורן רוזנבלום: יחד עם זאת, מכיוון שהאמצעים הטכנולוגיים לא מאפשרים לנו, אנחנו נוסיף את המילה "ככל הניתן".
איתי עצמון: כך אמרתי.
איתי עצמון: הערה נוספת בהיבט הניסוחי: אני חושב שבסיפא: "ואת הצורך בהגנה על הציבור" – אולי כדאי להגיד: "אזהרת הציבור".
איתי עצמון: הנוסח הזה מופיע בסעיפי הפרסום לגבי החלטות של עצומים כספיים.
איתי עצמון: לגבי סעיף (ד) שקובע שאין בהוראות הסעיף כדי להתיר פרסום של דבר שנאסר בהתאם להוראות כל דין, הסעיף היה רלוונטי כאשר בניסוח המקורי של הסעיף שבו ביקשתם לחייב את ועדת המשמעת לפרסם.
איתי עצמון: משקבעתם כאן שהוועדה תשקול אם לפרסם – חזקה עליה שהיא לא תתיר פרסום דבר שנאסר לפרסום בהתאם להוראות כל דין ולכן אני חושב שהסעיף מיותר וצריך למחוק אותו.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: בסדר.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: מקובל מבחינתנו.
עופר מרגולין: בנוגע לפרסום באינטרנט שהועלה פה כרעיון טוב למדיה לפרסום, אני מבקש שבאתר האינטרנט של רשמת המתווכים במשרד המשפטים שדברים כמו הדיון היום יתפרסמו בציבור כי אנשים לא יודעים.
עופר מרגולין: רק מאחד לשני נודע לנו אבל זה מאוד גורלי לנו הוועדה הזאת של בית הדין למתווכים או ועדת משמעת למתווכים ואנחנו לא מקבלים על זה פרסומים, לא יודעים מתי הדיונים, לא יודעים על מה הדיונים.
עופר מרגולין: אחרי זה אי אפשר להחזיר את הרכבת אחורה וצריך להגיש בקשות.
עופר מרגולין: מה הבעיה לעשות פרסום לדברים האלה כדי שה-18,000 מתווכים שמשלמים כל שנה עבור רישיון – ודי הרב הכסף – יהיו בעניינים.
עופר מרגולין: זה לא עולה - - -
חמד עמאר: באתר הכנסת תמיד יש פרסום כמה שבועות לפני הדיון.
חמד עמאר: לפחות שבועיים או שבו לפני הדיון תמיד יש פרסום.
חמד עמאר: אתה יכול להסתכל.
עופר מרגולין: הפרסום הוא על מה שקורה בכנסת.
עופר מרגולין: אני מדבר על הנושא של המתווכים, לא על כל מה שקורה בארץ.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: התזכיר פורסם בזמנו, לדעתי, גם באתר של הרשמת.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: ההזמנות לדיונים נשלחות על-ידי מזכירות הוועדה לכל הגורמים שרלוונטיים.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: אנחנו נשמע את ההערה אבל זה לא סמכותה של הרשמת.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: הרשמת מנהלת את פנקס המתווכים במקרקעין, יש לה סמכות מאוד מוגדרת.
עידית חנוכה: זה לא בסמכותה להזמין לישיבות בכנסת.
עופר מרגולין: לפרסם – לא להזמין.
אבנר פרידמן: תפרסמו שיש דיון בכנסת כדי שקהל הציבור, ה-18,000, לתת הם צ'אנס לראות, כי אנשים לא מבינים מה קורה.
אבנר פרידמן: לא כל אחד נכנס לכנסת.
ניסים הדס: אנחנו לא רואים איפה הכסף שלנו.
ניסים הדס: אולי נראה אותו בעיתונות.
חמד עמאר: אני חושב שהנושא הזה לא קשור לדיון עכשיו.
חמד עמאר: אתם יכולים לשבת עם הרשמת אחרי זה.
חמד עמאר: אני מאשר את סעיף 14כ"ו עם כל התיקונים שהוצעו.
חמד עמאר: נא לקרוא את סעיף 14כ"ז.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: "הודעה למתלונן 14כז.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: (א) מתלונן זכאי לקבל מידע על השלב שבו מצוי בירור התלונה אותה הגיש או הקובלנה הקשורה אליה; ואולם לא ייכלל במידע לפי סעיף קטן זה, מידע שמסירתו אסורה לפי כל דין או שיש במסירתו, לפי שיקול דעתו של התובע, כדי לפגוע בחקירה או בפרטיותו או בשלומו של אדם.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: (ב) החליט התובע שלא להגיש קובלנה על עבירת משמעת על יסוד תלונתו של אדם, יודיע למתלונן על החלטתו.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: (ג) הוגשה קובלנה על עבירת משמעת על יסוד תלונתו של אדם, יודיע התובע למתלונן על הגשת הקובלנה בעניין, ועל החלטת ועדת המשמעת בקובלנה, אם לא נכח בשעת מתן ההחלטה; התובע ימציא העתק מהחלטת ועדת המשמעת למתלונן, אלא אם כן החליטה ועדת המשמעת אחרת.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: הסעיף הזה מוצע בהתאם לעקרונות חוק נפגעי עבירה שאמנם עוסק במשפט הפלילי, אבל אותם רציונליים חלים גם פה: להודיע למתלונן, לעדכן אותו לגבי התלונה שלו ושלב ההתקדמות בתיק ובהליך.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: גם אם הוחלט שאין ממש בתלונתו והוחלט שלא להגיש קובלנה – אנחנו מבקשים לקבוע שמן הראוי שהתובע יודיע למתלונן את העובדה שהוא החליט "לסגור" את התיק.
איתי עצמון: הערה לסעיף קטן (ב) המוצע: השוויתי להסדרים אחרים שקיימים בחקיקה.
איתי עצמון: בדרך כלל מקובל לכתוב שההחלטה שלא להגיש קובלנה תהיה מנומקת, כלומר: "החליט התובע שלא להגיש קובלנה על עבירת משמעת על יסוד תלונתו של אדם, יודיע על כך למתלונן בהחלטה מנומקת".
הילה דוידוביץ-בלומנטל: מקובל.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה באמת קיים והגיוני.
קריאה: בכתב?
איתי עצמון: בהחלטה מנומקת.
איתי עצמון: אני מניח שזה יהיה בכתב.
איתי עצמון: לגבי סעיף קטן (ג), בסיפא כתבתם: "אלא אם החליטה ועדת המשמעת אחרת".
איתי עצמון: מה הטעמים שיכולים לעמוד ביסוד החלטה כזאת שלא למסור העתק למתלונן?
איתי עצמון: האם צריך לכתוב כאן "מטעמים מיוחדים שיירשמו"?
הילה דוידוביץ-בלומנטל: חשנו להתיר את שיקול הדעת.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: אפשר לכתוב "מטעמים מיוחדים" אם רוצים.
איתי עצמון: השאלה היא אם יש סיבה לא מסור העתק?
הילה דוידוביץ-בלומנטל: אולי זה יכול להיות קשור לתוכן.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: אולי אם התוכן מאוד מסווג.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: לא עולה לי כרגע - - -
איתי עצמון: אפשר לכתוב "מנימוקים שיירשמו".
הילה דוידוביץ-בלומנטל: אפשר לכתוב "מטעמים שיירשמו", אין לי שום בעיה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: הכוונה, כמובן, שישתמשו בסבירות ובמידתיות בסמכות הזו.
ניסים הדס: אני חושב שוועדת המשמעת צריכה להקים עוד ועדה מאחוריה שתיקרא "ועדת ערעורים".
ניסים הדס: לא ייתכן שוועדת המשמעת תפסוק לגב י מתווכים מה שהיא חושבת.
ניסים הדס: אם רוצים לערער אז אי אפשר לערער?
הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה הסעיף הראשון שהקראנו ובו פתחנו את הדיון.
אבנר פרידמן: נניח שהיושב-ראש של הוועדה או התובע מחליט שזה לא מתאים לו, יש לנו עוד את הממונה על הגנת הצרכן.
אבנר פרידמן: יכול להיות שצריך לכתוב שבמידה - - -
הילה דוידוביץ-בלומנטל: הסמכויות של הממונה על הגנת הצרכן הן במישור הפלילי בלבד.
אבנר פרידמן: אז אם הוא מוצא שזה פלילי אז אולי שיהיה כתוב בסעיף - - -
הילה דוידוביץ-בלומנטל: אם אדוני יחכה, בהמשך יש סעיף שמדבר על היחס בין הדין המשמעתי לדין הפלילי ועל העדר התלות ביניהם.
אבנר פרידמן: מאיפה הוא ייקבע אם זה פללי או לא פלילי?
הילה דוידוביץ-בלומנטל: החוק קובע.
חמד עמאר: יש חוק.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: החוק קובע מה זה פלילי ומה זה אזרחי.
אבנר פרידמן: אבל זה כל-כך דק.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה חד-וחלק.
אבנר פרידמן: זאת אומרת שיש שתי ועדות: ועדת משמעת והממונה על הגנת הצרכן ומשטרת ישראל ובית משפט.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: יש ועדת משמעת הדנה בדין במשמעתי.
איתי עצמון: אדוניו בוודאי יודע שחוק המתווכים במקרקעין קובע בדיוק אילו התנהגויות הן פליליות.
איתי עצמון: בהצעת החוק כאן יוגדר בצורה מאוד מפורשת מהן העבירות המשמעתיות.
איתי עצמון: הדברים מאוד-מאוד ברורים.
אבנר פרידמן: יפה דיברת.
חמד עמאר: אני מאשר את הסעיף עם התיקונים שהוצעו.
חמד עמאר: נא להמשיך לקרוא.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: "התליה זמנית 14כח.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: (א) היה לרשם, לאחר שנועץ עם הועדה המייעצת, יסוד סביר לחשד שמתווך במקרקעין עבר עבירת משמעת כאמור בסעיף 14א, או מתנהלים נגדו הליכים לפי דין משמעתי אחר או הליכים פליליים בשל עבירה כאמור בסעיף 14א(5), רשאי הוא, אם ראה שחומרת העניין או טובת הציבור מחייבות זאת ולאחר שנתן למתווך במקרקעין הזדמנות לטעון את טענותיו, להתלות זמנית את הרישיון של המתווך במקרקעין; לעניין זה, "הליכים" – לרבות הליכי חקירה".
הילה דוידוביץ-בלומנטל: (ב) התליה זמנית כאמור בסעיף קטן (א), תעמוד בתוקפה עד שתתקבל החלטה בידי הגורם המוסמך לכך שלא להעמיד את המתווך במקרקעין לדין פלילי או לדין משמעתי, ואם הועמד לדין משמעתי או פלילי - עד למתן פסק דין סופי באותם הליכים, והכל אלא אם כן הורה הרשם, לאחר שנועץ עם הוועדה המייעצת, על מועד מוקדם יותר להפסקת ההתליה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: (ג) על אף הוראות סעיף קטן (ב), חלפו שישה חודשים ממועד החלטת הרשם על התליה זמנית לפי סעיף קטן (א), ולא התקבלה החלטה לעניין העמדתו של המתווך במקרקעין לדין משמעתי או לדין פלילי, לפי העניין, בטלה ההתליה; ואולם רשאי הרשם להורות, לאחר שנועץ עם הועדה המייעצת, על הארכתה לתקופות נוספות, ובלבד שתקופת ההתליה הזמנית הכוללת לא תעלה על 12 חודשים מהמועד שבו הותלה הרישיון לראשונה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: (ד) התלה הרשם באופן זמני את רישיונו של מתווך במקרקעין לפי סעיף זה, תפורסם החלטתו בדרך שיקבע השר.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: (ה) הותלה זמנית רישיונו של מתווך במקרקעין לפי סעיף זה, וועדת המשמעת החליטה לפי סעיף 14כ(4) להתלות את הרישיון, תבוא תקופת ההתליה הזמנית במניין תקופת ההתליה שהטילה ועדת המשמעת על המתווך במקרקעין לפי הסעיף האמור.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: הסעיף הזה מקנה לרשם המתווכים, כמובן לאחר שנועץ עם הוועדה המייעצת, סמכות להתלות זמנית – במקרים מסוימים שמנויים פה – אם התעורר יסוד סביר לחשד שהמתווך עבר עבירת משמעת או שמתנהלים נגדו הליכים לפי דין משמעתי אחר, למשל, כאשר הוא עוסק במקצוע נוסף, או הליכים פליליים, לרבות הליכי חקירה, הוא רשאי להתלות למתווך את הרישיון לתקופה מוגבלת, כפי שמנויה בסעיף קטן (ג), עד שתתקבל החלטה אם להגיש קובלנה או להגיש כתב אישום.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה מאותם רציונלים: כאשר מדובר בחשד לעבירה מאוד-מאוד חמורה או למעשה מאוד-מאוד חמור, מתעורר צורך להזהיר את הציבור.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: אותו רציונל שדיברנו עליו כאשר דיברנו על פרסום ההחלטה.
הילה דוידוביץ-בלומנטל: אמנם, כאן טרם נתקבלה החלטה, אבל הנסיבות פה שמאפשרות את ההתליה הן נסיבות מאוד-מאוד חמורות.