GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק וקנין: עוד מישהו רוצה להתייחס לפני שאני מסכם את הדיון?
אלי אפללו: אני רוצה להצטרף לדברי חברי מירושלים.
אלי אפללו: אם רשות התמרור – שבה יש נציגים גם ממשרד התחבורה וגם מהמשטרה וגם מהרשות – תקבל את הסמכות - - -
יצחק וקנין: גם היום הסמכות היא שלהם.
יצחק וקנין: אתה בעצם לא משנה כלום.
אלי אפללו: אני מדבר על החריגה.
יצחק וקנין: תקשיב, הרי בסופו של דבר, גם אם יהיו תקנות שהשר יקבע, הדברים ייעשו בהסכמה.
יצחק וקנין: אף אחד לא יכפה הר כגיגית עליכם.
יצחק וקנין: אני כבר רואה לאן זה הולך – תהיה פה הסכמה, לפחות באותן ערים גדולות, אלו שבאו לפה היום.
יצחק וקנין: זה להערכתי מה שיהיה בסופו של יום.
יצחק וקנין: הרי כבר הורידו את האדום-לבן, ומה שנשאר כרגע זה אותם מקומות חריגים, אותם אבני שפה שלא נצבעו.
אורי אורבך: במקומות האלה אפשר להציע תחליף.
כפיר כהן: למה שאנחנו לא נשב במשותף עם חבר הכנסת המציע?
כפיר כהן: אנחנו מוכנים לכך.
כפיר כהן: יש פה אנשי מקצוע.
יצחק וקנין: רבותיי, אני מסכם את הדיון, אבל לפני כן אני אתן ליועצת המשפטית להגיד את דבריה.
אורי אורבך: אפשר לדון בדברי ההסבר לחוק ובשאר הדברים האלה לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית – אנחנו צריכים להתקדם.
עמי צדיק: רק הערה לדברי נציג השלטון המקומי: אנחנו פנינו בתחילת הכנת ההערכה שלנו לשלטון המקומי, גם למחלקה הכלכלית שלהם וגם לייעוץ המשפטי, וקיבלנו מהם תשובה שאין להם שום נתון בנושא.
עמי צדיק: לכן בנינו את זה בעצמנו על סמך הערכות שונות שקיבלנו גם מקבלנים וגם מעיריות.
עמי צדיק: אני שמח שעכשיו יש לכם נתונים, אבל בזמנו לא היו.
יצחק וקנין: תראו, אני אדאג לכך שלא יהיה גורם שיגיד "אין לנו נתונים", "עכשיו יש לי נתונים" וכולי.
יצחק וקנין: לפני שאני מסכם את הדיון ואומר מה אני רוצה לישיבה הבאה, אני אתן ליועצת המשפטית להעיר.
אתי בנדלר: בעניין הצעתו של חבר הכנסת אדרי, אני מציעה להוסיף הערה שלפיה רשות מקומית תסיים צביעה או סימון של כל הדרכים המחייבות סימון לפי הוראות חוק זה בתוך שנתיים ממועד התחילה.
אתי בנדלר: זאת אומרת, לתת לרשויות פרק זמן – שנתיים או תקופה אחרת שאתם כמובן תחליטו עליה – לסיים את הצביעה, כדי שבאמת תהיה הדרגתיות בביצוע ההוראה.
יצחק וקנין: תודה, אתי.
יצחק וקנין: רבותי, שמענו מספר עמדות לגבי העלויות של הדבר הזה.
יצחק וקנין: מרכז המחקר והמידע של הכנסת עשה את העבודה הזאת מכיוון שהוא לא קיבל נתונים מהרשות המקומית - - -
כפיר כהן: אנחנו אספנו את הנתונים.
כפיר כהן: בזמנו, כשפנו אלינו, לא היו.
כפיר כהן: אבל מרגע שיצאה ההצעה, אספנו אותם.
יצחק וקנין: נציג האוצר פה?
יצחק וקנין: איננו.
אורי אורבך: גם בפעם הקודמת הוא לא היה.
אתי בנדלר: שיהיה ברור שמי שצריך לקבוע את העלות – אלא אם כן הוועדה מחליטה על עלות אחרת – הוא נציג האוצר.
דוד אזולאי: ומה אם יש לך עלות שונה של מרכז המידע לעומת העלות של האוצר?
אתי בנדלר: אז הוועדה קובעת.
אתי בנדלר: היא מקיימת ישיבה וקובעת את העלות.
יצחק וקנין: אני מבקש שתוך עשרה ימים האוצר - - -
אורי אורבך: את זה היה צריך לעשות בפעם הקודמת.
יצחק וקנין: אורי, אין בררה.
יצחק וקנין: עכשיו אנחנו תוחמים את זה בזמן.
יצחק וקנין: תוך עשרה ימים האוצר יגיש לנו עלות תקציבית של הפרויקט זה.
אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, הייתה כבר הערכה של האוצר.
אתי בנדלר: אבל הם אומרים שיש להם נתונים חדשים.
אורי אורבך: אבל בפעם הבאה יהיו להם שוב נתונים חדשים.
יצחק וקנין: תשמע, מי שרוצה למרוח את זה ימרח את זה.
יצחק וקנין: אני לא מתכוון שהדבר הזה יימרח.
דוד אזולאי: אני מציע שהשלטון המקומי - - -
יצחק וקנין: השלטון המקומי אמר לנו כרגע את העלויות שלו.
יצחק וקנין: אני מבקש מכם להעביר את העלויות שלכם לוועדה שלנו, והוועדה תעביר את זה למרכז המחקר והמידע של הכנסת.
יצחק וקנין: רבותיי, לאחר שיהיו פה נתונים אנחנו נשב ונגבש סופית את הצעת החוק.
יצחק וקנין: בינתיים אני מצביע ומאשר את הצעת החוק.
אתי בנדלר: יש שני דברים: אחד, לאשר את נוסח הצעת החוק; דבר שני, לקבוע את העלות התקציבית.
אתי בנדלר: השאלה היא אם אדוני רוצה לאשר עכשיו את נוסח הצעת החוק המתוקן.
אתי בנדלר: אם כן, אני מציעה שנקרא אותה ותהיה עליה והצבעה.
אתי בנדלר: כך לא יהיה צורך לאשר בישיבה הבאה אלא את העלות, ככל שיהיה צורך – הרי ייתכן שהאומדן החדש שנקבל מהאוצר ישביע את רצון הוועדה.
יצחק וקנין: לזה בדיוק התכוונתי.
יצחק וקנין: התכוונתי לאשר אותה עכשיו.
יצחק וקנין: אנחנו נקרא אותה.
אתי בנדלר: אני קוראת נוסח שהכנתי אותו אחרי הישיבה הקודמת, ביחד עם השינויים שעליהם הוחלט עכשיו: "הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת סימון אבני שפה בתחומי עירייה ורשות מקומית), התשע"ב-2011.
אתי בנדלר: סעיף 2 יהיה הוראת ביצוע, שתאמר:
אורי אורבך: שנתיים זה קצת הרבה, לא?
כפיר כהן: זה סביר לחלוטין.
אתי בנדלר: מה שתחליטו – שנה, שנה וחצי, שנתיים.
אתי בנדלר: ככל שחבר הכנסת אורבך מבקש, אני יכולה כמובן לציין בדברי ההסבר להצעת החוק הזאת ברשומות, שבעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה והקריאה השלישית, תדון הוועדה לקבוע מקרים שבהם יהיה פטור מחובת הסימון כבר בחקיקה הראשית.
אורי אורבך: השאלה האם לא ההערכה של מרכז המחקר והמידע של הכנסת היא זו שקובעת את העלות - - -
יצחק וקנין: אורי, עזוב.
אתי בנדלר: היא כבר לא רלוונטית.
אתי בנדלר: נציג מרכז המחקר והמידע בעצמו אומר שכשהוא ביסס את ההערכות לא היו לו - - -
יצחק וקנין: אין לך אדום-לבן עכשיו.
יצחק וקנין: זה בכלל מוריד את זה למקום אחר.
יצחק וקנין: בוא נתקדם.
יצחק וקנין: יש פה טענות אחרות של הרשויות.
אורי אורבך: אבל אלה טענות שנועדו למשוך זמן.
כפיר כהן: לא, הן לא.
כפיר כהן: אני חלוק עליך לחלוטין.
אתי בנדלר: זה לא מספיק שאומרים שההצעה לא תקציבית.
אתי בנדלר: אני חייבת - - -
אורי אורבך: אז אני אחזיר את האדום-לבן.
כפיר כהן: יכול להיות שמרכז המחקר והמידע של הכנסת טועה.
כפיר כהן: לא קרה שום דבר.
כפיר כהן: יש פה נתוני אמת שבאים מהשטח.
כפיר כהן: למה לחלוק עליהם?
אורי אורבך: היה לכם מספיק זמן.
שרית זוכוביצקי: אני עורכת דין שרית זוכוביצקי, ממשרד התחבורה.
שרית זוכוביצקי: אמרנו שאחת האופציות לא לסמן היא במקום שאין בו אפשרות טכנית לסמן.
שרית זוכוביצקי: שול הדרך הוא מקום שאין בו אפשרות לסמן.
שרית זוכוביצקי: שול הדרך מוגדר בתקנות התעבורה ככה: "שטח שאין לצדו מדרכה, הסמוך לשפת הכביש, עד לרוחב של שלושה מטרים או עד לקצה תעלת הניקוז, כאשר דופן התעלה מצוי..." אני לא יודעת איך אפשר לסמן את שול הדרך אם אין מדרכה.
אלי אפללו: אי אפשר לסמן, זה החריג.
אתי בנדלר: אי אפשר לעשות צביעה על הדרך עצמה?
קריאות: לא, אין - - -
אתי בנדלר: למה אין?
אלי אפללו: זה החריג.
שלמה פלדמן: אין את זה בתקנות.
אורי אורבך: יוכלו להחריג את זה.
אורי אורבך: החוק אמר מתי אפשר להחריג.
שלמה פלדמן: תקנות התעבורה לא מאפשרות.
שלמה פלדמן: כחול לסירוגין מותר רק על אבני שפה.
אתי בנדלר: יש סימון של פס צהוב על הדרך?
שלמה פלדמן: זה קיים.
אתי בנדלר: אז למה אי אפשר לסמן כחול לסירוגין לצד הפס הצהוב?
שלמה פלדמן: זה חלק מתקנות התעבורה.
שלמה פלדמן: צריך לפנות למשרד התחבורה לברר את זה.
שלמה פלדמן: זה שינוי תקנות התעבורה.
אתי בנדלר: תקנות התעבורה הן בדרגה נורמטיבית נמוכה מפקודת התעבורה.
אתי בנדלר: לכן אם המחוקק קובע בחקיקה ראשית שצריך לסמן גם את שול הדרך כשיש שם הסדר של חניה בתשלום, אז העובדה שכתוב או לא כתוב אחרת בתקנות התעבורה, ודאי איננה מונעת מהמחוקק לקבוע את הנורמה שהוא מבקש לקבוע.
אתי בנדלר: דבר נוסף, לגופו של עניין – ייתכן שיש כאן טענה שראויה להישמע בפני חברי הכנסת.
אתי בנדלר: השאלה היא מאוד פשוטה: מדוע אי אפשר לסמן בשול הדרך את העובדה שיש שם הסדר חניה בתשלום?
שלמה פלדמן: יש בעיות באחזקה של שול הדרך במקרה שהוא צבוע כחול-לבן.
שלמה פלדמן: דבר ראשון, באספלט זה נמחק הרבה יותר מהר מאשר על אבני השפה.
שלמה פלדמן: דבר שני, רכבים חונים עליו, ולכן הסיכוי שאפשר יהיה חדש את הסימון שואף לאפס.
אורי אורבך: אז אולי לא תגבה שם תשלום.
אורי אורבך: מה אתה אומר, עלה לכם הרעיון הזה?
שלמה פלדמן: רבותיי, אנחנו לא מדברים על תשלום, אנחנו מדברים על מדיניות חניה.
שלמה פלדמן: הכנסת מצהירה וכולם מצהירים שיש לעודד תחבורה ציבורית.
שלמה פלדמן: חלק מהסיפור הזה הוא חניה קצרת מועד לטובת עסקים.
שלמה פלדמן: שהמקום לא ייתפס 24 שעות בלי שהרכב זז, אלא שתהיה תחלופה בחניה מוסדרת.
שלמה פלדמן: התפקיד של חניה מוסדרת זה תחלופה.
שלמה פלדמן: זה לא כסף ולא שום דבר אחר – זו תחלופה.
שלמה פלדמן: היא גם יכולה לקיים את המדיניות של העדפת תחבורה ציבורית ושחניה עולה כסף.
שלמה פלדמן: אז אתם פה הולכים לפגוע במדיניות של הממשלה.
אורי אורבך: אני יכול לתת לך כמה רעיונות לעידוד התחבורה הציבורית, כולל בתל-אביב.
שלמה פלדמן: זה חלק, אני לא אומר שאין עוד.
אורי אורבך: תשימו מדחנים.
אורי אורבך: חסרות שיטות?
אורי אורבך: צריך ללמד אתכם שיטות להודיע שהחניה היא בתשלום?
שלמה פלדמן: מדחן לא קובע שהחניה בתשלום.
שלמה פלדמן: הוא אמצעי תשלום בלבד.
שרית זוכוביצקי: - - - שול הדרך כמקום שצריך לסמן.
שרית זוכוביצקי: אם רוצים את זה כפטור - - -
אתי בנדלר: לא רוצים את זה כפטור.
אתי בנדלר: את שמעת את חברי הכנסת, הם רוצים לאפשר פטור בתנאים שיקבע השר או שהוועדה תחליט עליהם בעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.
יצחק וקנין: רבותי, עוד מישהו רוצה להעיר?
יצחק וקנין: אני הולך להצביע.
אורי אורבך: לדון על ההערכה התקציבית של מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
אורי אורבך: יש לזה משמעות גם לגבי דיונים אחרים.
אורי אורבך: כל פעם יבואו אלינו בהצעה - - -
יצחק וקנין: אני רוצה לקבל הערכה של האוצר, ולא של מרכז המחקר והמידע של הכנסת ולא של אף אחד.
יצחק וקנין: של האוצר.
אורי אורבך: יש כבר הערכה של האוצר.
אורי אורבך: האוצר כבר נתן.
יצחק וקנין: אבל הורדתם את האדום-לבן.
אורי אורבך: אז מה, זה נהיה יותר?
יצחק וקנין: ההפך – זה מוריד.
אתי בנדלר: אלה בכמה זה מוריד.
אתי בנדלר: אם אני זוכרת נכון, בהערכת האוצר אין לנו את הנתונים שמאפשרים לעשות הפרדה בין העלות שמתייחסת לחלקים שהיו אמורים להיות צבועים באדום-לבן לבין החלקים בכחול לסירוגין.
אורי אורבך: אבל ברור שזה פחות.
אתי בנדלר: בכמה פחות?
אתי בנדלר: איך אנחנו נדע מה הערכת האוצר?
אתי בנדלר: אני צריכה לכתוב בדברי ה - - -
אורי אורבך: אבל מרכז המחקר והמידע של הכנסת כבר נתן הערכה לא תקציבית ל - - -
כפיר כהן: הערכה שגויה.
יצחק וקנין: אי אפשר לנהל את הישיבה ככה.
יצחק וקנין: אני מנסה לעזור לכם לסיים את החוק.
יצחק וקנין: תלכו על מה שאני אומר, זה יותר מהר.
יצחק וקנין: אורי, אני מתחייב לך שאם לאה תקבע ישיבה ולא יהיה מי שינהל אותה אז אני אבוא לנהל אותה בשבילך.
יצחק וקנין: אתה רוצה להתקדם או שאתה לא רוצה להתקדם?
דוד אזולאי: יש את המסגרת של החוק, שהיא מקובלת על כולנו.
דוד אזולאי: בוא נעביר אותה.
דוד אזולאי: יש להם עשרה ימים לטפל בנושא התקציב.
יצחק וקנין: ממה אתה פוחד, שלא נספיק את זה לפני הפגרה?
אורי אורבך: זה כבר נמשך זמן רב מדי.
יצחק וקנין: אני מבין אותך, אבל יש פה בעיה.
יצחק וקנין: אני לא רוצה לכפות על הרשויות דבר כזה.
יצחק וקנין: אני גם שומע את האנשים.
יצחק וקנין: אני רוצה שהדבר הזה יהיה בהסכמה.
אורי אורבך: אני מקבל את זה, אדוני.
יצחק וקנין: אני מצביע על הנוסח המתוקן שקראה היועצת המשפטית.
יצחק וקנין: מי בעד הנוסח המתוקן?
דוד אזולאי: והדיון הבא יהיה אך ורק על הנושא התקציבי?
אתי בנדלר: ככל שיהיה צורך בדיון, יכול להיות שההצעה של האוצר תהיה מקובלת.
יצחק וקנין: רבותי, מי בעד ההצעה?
יצחק וקנין: הצבעה בעד ההצעה – פה אחד ההצעה אושרה.
יצחק וקנין: ההצעה אושרה.
יצחק וקנין: שאף אחד לא יחשוב שהוא יכול לעשות פיליבסטר בישיבה הבאה.
יצחק וקנין: בישיבה הבאה הדבר הזה יתקדם בצורה משמעותית.
יצחק וקנין: אני מבקש מהשלטון המקומי להציג את העלויות בכתב ולהעביר לוועדה.
יצחק וקנין: גם האוצר יצטרך להעביר לוועדה את העלויות בכתב.
יצחק וקנין: לא תהיה שום דחייה נוספת בנושא הזה.
אורי אורבך: העלויות המעודכנות כמובן.
יצחק וקנין: העלויות המעודכנות.
ישראל אייכלר: בוקר טוב, אנחנו פותחים את הישיבה של ועדת המשנה לתחבורה ציבורית של ועדת הכלכלה.
ישראל אייכלר: אנחנו נדון היום בשורה של נושאים שבאופן כללי אפשר לקרוא להם: שינויים במערך התחבורה הציבורית בירושלים.
ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שיש תהליך ארוך ומתמשך של שינויים בתחבורה הציבורית בכל הארץ.
ישראל אייכלר: רק השבוע פגשתי את שר התחבורה והוא הזכיר לי את המהומה הגדולה שהייתה בקשר לרפורמה בתל אביב ואמר לי: אתה רואה?
ישראל אייכלר: ברוך השם, היו שינויים ושיפורים בתכניות וברפורמות ואנשים התרגלו.
ישראל אייכלר: אני לא יודע אם העז התרגלה או התושבים התרגלו, אבל המציאות היא שיש שקט – ככה הוא אומר – אני מאוד אשמח.
ישראל אייכלר: אמנם אני מקבל פה ושם מכתבים בקשר לקווים מסוימים אבל הטענה היא שהציבור מתחיל להתרגל לשיטת המעברים.
ישראל אייכלר: אודה ולא אבוש שאני טענתי מהרגע הראשון ששיטת המעברים מתאימה לאנשים צעירים בעיקר – סטודנטים, בחורי ישיבות – אנשים שעולים לבד לאוטובוס ויורדים לבד ושריריהם בריאים.
ישראל אייכלר: זה לא כל-כך מתאים לאנשים מבוגרים ולנשים עם ילדים, באופן כללי.
ישראל אייכלר: בפרסומים האחרונים שראיתי, לא ראיתי שום שיפור מבחינת זמן ההגעה של הנוסע מאז שהוא יוצא מהבית עד שהוא חוזר הביתה דרך שיטת המעברים.
ישראל אייכלר: יכול להיות שזה שיפר לחברות האוטובוסים, לרכבת הקלה, אולי למערך הכללי – אני לא יודע בדיוק למי – אבל לנוסע זה לא קיצר את זמן הנסיעה.
ישראל אייכלר: לעיתים זה אפילו האריך ושמענו תלונות קשות מאוד של אזרחים – גם ברכבת הקלה וגם במקומות אחרים.
ישראל אייכלר: רציתי לפתוח את הדיון במשהו יותר ספציפי שמתוכו אנחנו נצא לכללי יותר.
ישראל אייכלר: הגיעה תלונה משכונת גבעת מרדכי שיש שינוי במסלול קו 17 וביטול קו מס' 6.
ישראל אייכלר: אחרי שקיבלנו את התלונה שאלנו וקיבלנו תשובה מטעם משרד התחבורה, ומנהלת הוועדה העבירה לי אותה, שטען שלא בוטל הקו, רק שונה מספרו.
ישראל אייכלר: אם יש לך את התגובה – נביא את התגובה עד שאנשי משרד התחבורה יבואו.
עידית חנוכה: התגובה הייתה בעל פה.
ישראל אייכלר: התגובה הייתה שהם לא שינוי.
ישראל אייכלר: אנחנו רוצים לבקש ממר יחיאל אמיתי וממר צבי לביא, תושבי גבעת מרדכי, להציג את הדברים, בבקשה.
יחיאל אמיתי: ברשותך, אני במקצוע עיתונאי אבל בגמלאות.
יחיאל אמיתי: אני גר בשכונת גבעת מרדכי קרוב ל-40 שנה ועבדתי בתפקידים בכירים בממשלה.
יחיאל אמיתי: אני רוצה להגיד, למען הגילוי הנאות, שאני לא משתמש בתחבורה ציבורית.
יחיאל אמיתי: אני, לצערי, מוגבל, מה שנקרא בשפה יותר גסה אולי: נכה.
יחיאל אמיתי: אני לא משתמש בה ולא רעייתי.
יחיאל אמיתי: אבל אני פעיל למען הציבור, למען השכונה, כמי שגר שם קרוב ל-40 שנה.
יחיאל אמיתי: אני לא יודע אם זה משרד התחבורה או עיריית ירושלים או תכנית אב לתחבורה, שנציגה יושב כאן נציגה – אני אספר לך בקצרה: היום, קו 17 נוסע ברחוב הרצוג ונכנס לשכונת גבעת מרדכי ליד מכבי האש, נכנס לרחוב שח"ל, סובב את השכונה ברחוב שח"ל ויוצא לבייט, עולה לניות וממשיך באותו קו.
יחיאל אמיתי: היום רוצים את הכניסה הזאת, את הבטן הזאת, שנכנסת לגבעת מרדכי, לבטל – הודיעו לנו.
יחיאל אמיתי: זה הקטע החמור ביותר שיכול להיות כי הקו הזה משרת – עשיתי סקר עם עוד חבר - - -
ישראל אייכלר: ברשותך, נכנס מנהל אגף התחבורה הציבורית במשרד התחבורה, מר דרור גנון.
ישראל אייכלר: הייתי רוצה שהוא ישמע את הדברים כי לטענת משרד התחבורה רק המספר ישתנה אבל הקו יישאר באותו מסלול.
ישראל אייכלר: אז אולי תחזור על הטענות.
יחיאל אמיתי: הייתי בישיבה אצל מר דרור גנון יחד עם מר יהודה אלבז, מנהל האגף, והוא שמע את כל הטענות שלנו, קיבל את החומר והוא יודע את כל המצב.
יחיאל אמיתי: אני מקווה, דרור, שאני צודק, הבאתי לך את כל החומר בשעתו בישיבה.
דרור גנון: היו גם החלטות בישיבה.
יחיאל אמיתי: אז יכול להיות שכל הישיבה הזאת מיותרת.
דרור גנון: היו החלטות ואנחנו פעלנו על פי הסיכומים, אז אני לא מבין מה - - -
עידית חנוכה: תציגו את כל הדברים בפני הוועדה.
יחיאל אמיתי: אני יודע שאנחנו לא קיבלנו שום הודעה.
יחיאל אמיתי: אחרי הישיבה במועצת עיריית ירושלים עם נעמי צור ועוד שני סגנים של ראש העיר, כתבו:
יחיאל אמיתי: בעקבות פניית
יחיאל אמיתי: כם ופניות נוספות בנושא, נערכה ישיבה ב-25 בינואר, של כל הצוות המקצועי בנוכחות סגני ראש העיר, הגברת נעמי צור, מר דוד הדרי, הרב שלמה רוזנשטיין, בהשתתפות נציגי תושבים והמנהל הקהילתי.
יחיאל אמיתי: סוכם כי ייבדקו בשנית היעדים העיקריים של השכונה תוך בחינת רמת השירות והתייחסות לפני השינוי ולאחריו ואחר כך נשוב ונשב עם נציגי השכונה לצורך קבלת החלטות.
יחיאל אמיתי: חתום: יעל כהן, מתאמת תחבורה ציבורית.
יחיאל אמיתי: מאז 31 בינואר לא קיבלנו שום מידע, שום דבר ואנחנו נמצאים, עדיין, בחושך לגבי השינוי.
יחיאל אמיתי: לא ידוע לנו שהכול יישאר כמו שהוא.
יחיאל אמיתי: אדוני הרב אייכלר, הייתי רוצה להעביר לך – אני חושב ששלחתי אליך את המכתב - - -
ישראל אייכלר: כן, את המכתבים שלך קיבלתי.
יחיאל אמיתי: יש כאן 34 נקודות שתושבי גבעת מרדכי נזקקים להם יום-יום, ביניהם אנשים זקנים, נשים מבוגרות, אנשים שהולכים עם ילדים לבתי ספר - - -
ישראל אייכלר: אולי תגיד את זה לצורך הפרוטוקול במהירות, את הנקודות לאן מגיעים האנשים מהשכונה.
ישראל אייכלר: הדברים העיקריים.
יחיאל אמיתי: קודם כל, הסופר סל בשכונת ניות; בית המרקחת שנמצא בשכונת ניות – זה בית המרקחת היחידי באזור; סניף בני עקיבא, אכסניית רבין; אוניברסיטה עברית; מוזיאון המדע; מכון הכושר קוסל; מוזיאון ישראל – תושבים עובדים שם; מוזיאון ארצות המקרא – עובדים שם; בנק ישראל – עובדים שם; קריית הממשלה – עובדים שם, אשתי, למשל, עובדת שם; סניף בנק יהב; בית הספר על שם פולה בן גוריון – לשם הולכים ילדים קטנים עם הוריהם; קופת חולים ברחוב מטודלה; היכל שלמה; בית הכנסת הגדול – תשאלו איך?
יחיאל אמיתי: יורדים בטרה סנטה והולכים לשם; בית כנסת ישורון; גימנסיה רחביה; בית ספר דוגמה; בית אביחי; יד בן צבי; סניף הדואר ברחוב קרן קיימת כי האוטובוס נכנס לרחוב קרן קיימת לפני שהוא עובר לאוסישקין; ג'רר בכר; קופת חולים לאומית - - -
ישראל אייכלר: לכל המקומות האלה, מר אמיתי, לא יוכלו להגיע התושבים בלי אוטובוס?
יחיאל אמיתי: מה הם מציעים?
יחיאל אמיתי: יש לנו כאן מכתב מאוד מעניין, אולי אחד החשובים, שכתבה עובדת ממוזיאון ישראל וקיבלה תשובה מראובן שקד שהוא אחראי פניות הציבור בנושא תחבורה בתוכנית אב לתחבורה ציבורית, יכול להיות שהוא אפילו יושב כאן.
יחיאל אמיתי: היא עובדת במוזיאון ישראל.
יחיאל אמיתי: הנסיעה שלה אורכת בדיוק 8 דקות – שתי תחנות – והיא מגיעה לשם.
יחיאל אמיתי: ענו לה כך, זאת לדעתי פשוט בדיחה: במסגרת השלב הראשון אין שינוי.
יחיאל אמיתי: בשלב השני ניתן לנסוע עם קו 5 מהשכונה או עם קו 29 לתחנת הרכבת הקלה ביפה נוף, יש נסיעה אחת באוטובוס, יורדים שם ומחכים לרכבת הקלה.
יחיאל אמיתי: עולים לרכבת הקלה ביפה נוף ונוסעים אתה עד לתחנת קריית משה ושם יורדים.
יחיאל אמיתי: משם עולים – נסיעה שלישית – לקו מס' 14.
יחיאל אמיתי: זה לקח 40 דקות.
יחיאל אמיתי: עשינו בדיקה.
יחיאל אמיתי: 40 דקות עם המתנה עם הכול על נסיעה של 8-7 דקות שלא לדבר על הטרחה של לעלות ולרדת, לעלות ולרדת.
יחיאל אמיתי: בשביל מה?
יחיאל אמיתי: לקו 17 אין שום נגיעה ושום נגישות לרכבת הקלה.
יחיאל אמיתי: קו 17 לא מגיע לשם.
יחיאל אמיתי: כל מה שעשו זה להוריד את הבטן הקטנה הזאת של רחוב שח"ל והאוטובוס ימשיך לנסוע – זאת התוכנית המקורית, אלא אם כן הם שינו אותה ולא הודיעו לנו, אז כמובן שלא היינו מתלוננים, אבל לא קיבלנו כל הודעה.
יחיאל אמיתי: אני גם גיליתי את הסיבה שעומדת מאחורי הדרישה הלא הגיונית – אני לא רוצה להשתמש במילים שסגן ראש העיר השתמש, ביטויים מאוד חריפים על ההחלטה הזאת – אני מקווה שחבר הכנסת אייכלר מתמצא בדברים האלה אבל אני אגיד את הדברים לצורך הפרוטוקול.
יחיאל אמיתי: הרי אין הצדקה לביטול הקו אבל יש הסכם של רשת ביטחון שנחתם בין ממשלת ישראל, החשב הכללי ואגף התקציבים לבין חברת "סיטיפס" שמבטיח שבהתאם לתחזיות של כמות הנוסעים – הם בנו מודל – ואם יהיו פחות נוסעים מאשר במודל, הממשלה צריכה לשלם להם את הפרש הכסף.
יחיאל אמיתי: יותר מכך, האבסורד השני הוא שאם יש יותר נוסעים אז הם חייבים להעביר כ-10% מהרווחים לממשלה, לחשב הכללי.
יחיאל אמיתי: אז זה ברור לי מאיפה באה הדרישה לאלץ אנשים שאין להם שום גישה ושום צורך, להזיז אותם ממקומם, להכביד עליהם את החיים, להרוס את השכונה – יש שם 2,200 בחורי ישבה ב"מכון לב" ובישיבת חברון שמשתמשים בקווים האלה, כולל בקו 6 שעוד מעט ידברו עליו.
יחיאל אמיתי: זה אבסורד שלא נשמע כדוגמתו.
יחיאל אמיתי: מה אכפת לכם שתהיה הבטן הזאת, אלא אם כן אתם רוצים לתת כסף ל"סיטיפס" ושהממשלה תשלם פחות.
יחיאל אמיתי: אבל לא על חשבון התושבים, לא על חשבון הזקנים.
יחיאל אמיתי: הרב ד"ר יהושע צידון, יהודי בן 82, כתב לך מכתב ונתן לי אותו כדי לתת לך את זה - - -
ישראל אייכלר: ועוד נוסע באוטובוס?
ישראל אייכלר: הלוואי עלי.
ישראל אייכלר: אני מאחל לעצמי שבגיל 82 אוכל לנסוע באוטובוס.
יחיאל אמיתי: "אני אדם מבוגר", הוא כותב, "שנים רבות גר בשכונת גבעת מרדכי" כן, הרב ד"ר יהושע אדלר – אני אתן לך את המכתב מיד – והוא כותב: "אני נוסע לתחנה ליד טרה סנטה", זה מהשכונה בקו 17, "מדי יום ביומו באוטובוס אחד".
יחיאל אמיתי: למען הגילוי הנאות: הוא רב קונסרבטיבי של בית הכנסת שנמצא ממש מול קו 17.
יחיאל אמיתי: "איך אגיע ליעדי לפי התכנית המשופרת?
יחיאל אמיתי: " הוא אומר: "אל תציעו לי, בכל לשון של בקשה, לנסוע אוטובוס לרחוב הרצוג, לחצות את הכביש הסואן" – זה כביש כפול וסואן – "לחכות לאוטובוס נוסף, בתדירות נוראית.
יחיאל אמיתי: איך אני יכול בגילי, וכמוני יש הרבה".
ישראל אייכלר: אנחנו נשמע תשובה ממשרד התחבורה למרות שיש עוד אנשים ועוד נושאים לדבר עליהם.
ישראל אייכלר: תשובה עקרונית, כי אני רואה אצל דרור כאילו שהוא אומר – אני מתרגם את שפת הגוף – זה בעצם מסודר.
ישראל אייכלר: בוא נשמע אותך.
דרור גנון: קודם כל, אני מאוד מכבד את מר אמיתי.
דרור גנון: מר אמיתי היה עובד משרד התחבורה, היה דובר, יש לו גישה לפקידים במשרד התחבורה.
דרור גנון: כשהוא ביקש ישיבה – הוא קיבל.
דרור גנון: היה בינינו דו-שיח פורה ואנחנו דיברנו ומדברים אפילו בטלפון – נפתח בזה.
יחיאל אמיתי: זה מדויק.
דרור גנון: מה לעשות, אנחנו עובדים מול מנהל קהילתי.
דרור גנון: קשה מאוד לעבוד מול כל ועד פעולה כזה או אחר.
דרור גנון: בכל זאת, אנחנו עובדים מול המוסדות, שלפחות מבחינתנו, מבחינת עיריית ירושלים, הם המוסדות שמייצגים – בצורה כזאת או אחרת – את התושבים.
דרור גנון: הייתה לנו פגישה, שגם מר אמיתי השתתף בה, לפני משהו כמו שלושה חודשים.
דרור גנון: הם הביעו את החששות שלהם.
דרור גנון: שם הוסבר להם שקו 6 לא משתנה בשלב הזה; וקו 17, במידה והוא ישתנה, יינתן להם פתרון שלפחות מכסה אותו ועוד יעדים נוספים שהם העלו בישיבה – הם באו אלינו וביקשו גם יעדים נוספים.
ישראל אייכלר: אתה אומר שהקו החדש, שייקרא בשם אחר, ימלא את כל הפונקציות שהוא קרא פה ולא תהיה בעיה?
דרור גנון: ויותר מזה.
דרור גנון: קודם כל, קו מס' 9, שהיום משתנה והופך להיות קו אחר, יוצא מגבעת מרדכי באותו מסלול.
דרור גנון: הוא קרוב ל"מכון לב" בדיוק כמו קו 17 – גם קו 17 לא נכנס ל"מכון לב" אלא יש הליכה ברגל.
דרור גנון: הוא ייכנס דרך החלק האחורי של ניות שהוא יותר קרוב לקריית הממשלה מאשר הנסיעה ברחוב הרצוג.
דרור גנון: הוא ייתן מענה גם למוזיאונים, שיש לנו בעיה אתם וגם בקשות של עובדים; גם לקריית הממשלה שהעובדים מכיוון גבעת מרדכי ביקשו; גם לגבעת רם לפי בקשת סטודנטים שגרים באזור הזה.
דרור גנון: משם הוא ימשיך לרחביה באותו מסלול, על אוסישקין, עם כל בתי הספר וכל מה שיש, ויסיים ברח' עליאש כדי לגרום לו להיות הרבה יותר אמין מבחינת הנסיעה כי קודם הוא נסע דרך מזרח ירושלים – נסע בדרך שכם ושיח׳ ג'ראח – מסלול שפגע בזמינות שלו ובתדירות שלו.
דרור גנון: זאת אומרת, הפכנו את הקו הזה הרבה יותר טוב: שמרנו על רמת תדירות גבוהה.
דרור גנון: עדכנו את ראש המנהל הקהילתי ביחד עם העירייה, עם נציגי תושבים שישבו שם.
דרור גנון: העירייה קיבלה את התוכנית, העירה הערה קטנה שתוקנה.
דרור גנון: זה היה לפני שלושה שבועות ונפרדנו כחברים.
דרור גנון: אני לא מבין למה צריך להתנהל בצורה כזאת?
דרור גנון: יש התנהלות, יש סיכומים, יש תהליכים שאנחנו מקיימים – כל הנושא הזה יפורסם לציבור במהלך השבועיים הקרובים, בצורה מסודרת, באמצעות חוברות לבית, באמצעות הסברה, באמצעות מערכת מידע זמינה, באמצעות מידע בתחנות, באמצעות דיילות – יהיו כל המרכיבים שייתנו את המענה הטוב ביותר לאותם תושבים.
דרור גנון: למה סתם לפתח עכשיו כל מיני עניינים שמנוהלים בצורה מסודרת, במוסדות הראויים, עם תשובות ומענה בצורה מתבקשת.
עידית חנוכה: מר גנון, אתה יכול להגיד לנו מול איזה מנהל קהילתי?
דרור גנון: מול המנהל הקהילתי של גבעת מרדכי.
צבי לביא: אין דבר כזה.
עידית חנוכה: אין מנהל קהילתי לגבעת זאב.
ישראל אייכלר: אין דבר כזה?
צבי לביא: הרב אייכלר, לגבעת מרדכי אין מנהל קהילתי.
צבי לביא: המנהל הקהילתי של גבעת מרדכי זה המנהל של גבעת שאול.
דרור גנון: זה נקרא - - -
צבי לביא: אין להם שום קשר אתנו.
צבי לביא: לפעמים יש איזו עובדת שבאה לדבר אתנו, אבל באופן סיסטמתי לא היו מוכנים לצרף אותנו לבית הכרם – המנהל הקהילתי הקרוב – מטעמים פוליטיים.
צבי לביא: אני חוזר: מטעמים פוליטיים.
צבי לביא: אני מכיר את ההיסטוריה הזאת.
ישראל אייכלר: אבל מה אתה עונה לטענה של דרור שבעצם הקו החדש יכסה את כל - - -
דרור גנון: יש מנהל קהילתי מרכז שניקרא בית רוס – מנהל קהילתי שמכנס כמה מנהלים קהילתיים.
צבי לביא: גבעת מרדכי לא מיוצגת.
צבי לביא: לגבעת מרדכי אין מנהל קהילתי – תרשום את זה לפניך.
צבי לביא: מה שאתה אומר עכשיו זוהי אחיזת עיניים שנועדה יותר לרצות - - -
ישראל אייכלר: אתה לא מאמין למה שהוא אומר?
ישראל אייכלר: שהקו הזה יכסה את כל - - -
דרור גנון: הוא מדבר על המבנה של המנהל.
ישראל אייכלר: אנחנו לא עוסקים במבנה של המנהל, אנחנו עוסקים בתחבורה.
ישראל אייכלר: האם נחה דעתכם, מר לביא ומר אמיתי, מהתשובה של דרור?
צבי לביא: לא נחה דעתי כי הוא לא אומר על איזה קו מדובר.
דרור גנון: מדובר בקו מס' 9 ואני הסברתי את המסלול שלו.
צבי לביא: איך הוא יבוא?
צבי לביא: איך הוא יגיע לגבעת מרדכי?
דרור גנון: הרגע בדיוק הסברתי את כל מסלולו.
צבי לביא: אתה לא הסברת את זה לא בדיוק - - -
דרור גנון: הוא ייסע מגבעת מרדכי, יעשה את המסלול - - -
צבי לביא: מאיפה יוצא הקו הזה?
צבי לביא: זה הקו של הר הצופים?
דרור גנון: אתה רוצה לתת לי להסביר או שאתה רוצה לשאול שאלות?
צבי לביא: תסביר.
דרור גנון: תודה.
דרור גנון: הקו יוצא מגבעת מרדכי מאותו מקום ממנו ייצא קו 17.
צבי לביא: נקודת המוצא שלו היא גבעת מרדכי?
דרור גנון: במקום מנחת.
דרור גנון: הוא ייצא מגבעת מרדכי, הוא יעשה את המסלול שאתם מכירים בגבעת מרדכי, משם הוא ייפנה דרך ניות, ייכנס לכיוון המוזיאונים, מהמוזיאונים הוא ייתן שרות לגבעת רם וייתן שרות לקריית הממשלה, משם הוא ימשיך לכיוון רחביה והוא יסיים ברחוב עליאש שזה מרכז העיר.
דרור גנון: זה המסלול, ומשם הוא יחזור בחזרה.
ישראל אייכלר: אז אני מבין שקו 17 שונה לשם אחר.
ישראל אייכלר: מה עם קו 6?
דרור גנון: קו 6 לא מבוטל בשלב הזה.
דרור גנון: כשתהיה החלטה לשנות את הקווים האלה – יינתן פתרון במסגרת המענה.
דרור גנון: אנחנו לא נשאיר אף אחד בלי פתרון.
דרור גנון: אנחנו ניתן את כל הפתרונות.
דרור גנון: אני מבקש להפסיק להתעסק בתורת הנסתר – זה נחמד, אני גם מאוד נהנה מזה, זה משהו מיסטי – אבל עם כל הכבוד לכולם, אנחנו מנהלים תהליכים שמתאימים את עצמם לאותה נקודת זמן.
דרור גנון: מה שיהיה בעתיד – יהיה בעתיד.
דרור גנון: כשנגיע למצב בו נצטרך לעשות עוד שינויים – ניתן את המענה: נעשה שיתוף של הציבור, נעשה את התהליכים המקבילים, נבדוק את המשמעויות של כל קו וקו וניתן את הפתרון הטוב ביותר.
צבי לביא: אפשר לבקש משהו אישי?
צבי לביא: למען הסדר הטוב: את הקשר שיש לכם עם גבעת מרדכי תקיימו עם האנשים שלנו ולא עם המנהל הקהילתי.
צבי לביא: המנהל הקהילתי לא מעדכן אותנו.
ישראל אייכלר: אמיתי – זה מקובל עליכם?
יחיאל אמיתי: כן, אם זה - - -
ישראל אייכלר: עליך מקובל דרור?
יחיאל אמיתי: יש לנו ועד פעולה - - -
דרור גנון: אני חושב שאת זה צריך להפנות לעירייה.
דרור גנון: אני משרד התחבורה – אני לא עיריית ירושלים - - -
צבי לביא: לא, לא - - -
דרור גנון: רגע, אני מבקש - בואו נעשה סדר.