GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם פורז: לגבי הצעות חברי הכנסת.
מיכאל קליינר: ההצעה השנייה היא יותר מרחיקת לכת.
מיכאל קליינר: ההחלטה השנייה באה לחייב את הכבלים בכל אזורי הזיכיון שיכללו גם את יש"ע אבל לא רק את יש"ע אלא מקומות אחרים בארץ, לחייב באותו מחיר את תושבי אותם מקומות.
אברהם פורז: שר התקשורת כהוראת שעה יכול לתת הוראה למי שיש לו זיכיון לטלוויזיה בכבלים לתת טלוויזיה בכבלים.
מיכאל קליינר: היו שני מקומות בהם שמו אנטנה מרכזית ושמו תשתית כבלים והמקומות האלה היו מעלה אדומים ואריאל.
מיכאל קליינר: מעלה אדומים, שפר גורלם, פשטו את הרגל ואז ערוצי זהב קנו את החברה פושטת הרגל ומעלה אדומים היא חלק מערוצי זהב.
מיכאל קליינר: לחוסר מזלה של החברה האחות התאומה באריאל, היא לא פשטה את הרגל והיא היום מחוברת לכבלים.
מיכאל קליינר: כל מה שאומר החוק הזה הוא שכאשר הם ייתנו את הסיגנל לאותה חברה, ייתנו אותו במצב שהתושבים באותם מקומות יוכלו באותו מחיר לקבל את זה.
מיכאל קליינר: לכן סעיפים (א) ו-(ב) שהוגשו כאן עונים לזה.
מיכאל קליינר: אדון איינהורן אמר שזה מקובל עליו והוא מבין את זה, אלא שהוא לא יכול היה לתת לי תשובה היום.
אברהם פורז: זה חייב להיות מנוסח באופן שאם זה מתקבל, זה סעיף שאפשר לחיות איתו והוא לא דבר בלתי ישים.
אברהם פורז: אם למשל אתה מחליט שאריאל תקבל שירות, אתה צריך לקבוע מי ייתן לה שירות, ערוצי זהב, מת"ב, הלווין.
מיכאל איתן: אפשר לעשות את זה מהר וביעילות, ומי שרוצה יגיש רוויזיה.
מיכאל איתן: תקבע באיזה יום ויהיו מנגנונים להצבעה על הרוויזיה.
מיכאל איתן: חבל שנמשוך סתם זמן ונשגע את עצמנו עד 12:00 בלילה ובסוף יישאר הוויכוח אותו אני מתחיל עכשיו.
מיכאל איתן: אנחנו נדון בהסתייגויות, אבל נברח מהבעיה האמיתית והבעיה האמיתית שלנו בשלב הנוכחי היא שאנחנו להערכתי חסרי יכולת הכרעה אמיתית.
אתי בנדלר: השר יעניק רשיון לתאגידי חינוך ותרבות להעביר שידורים באמצעות לווין מנקודת מקור אחת לנקודות קליטה רבות אחרות ובלבד שקיימים בגוף כאמור כל אלה: (1) תכני השידורים הם בעלי אופי של חינוך ותרבות בלבד.
אתי בנדלר: (2) השידורים מועברים באופן סדיר ואינם חד-פעמיים.
אתי בנדלר: (3) נקודות הקליטה מותקנות במקומות קבועים שיועדו לקליטת השידורים.
אתי בנדלר: (4) השידורים אינם מיועדים לציבור הרחב.
אתי בנדלר: (5) השידורים מועברים לנקודות הקליטה באמצעות לווין בלבד ללא כל הסתייעות באמצעי העברה אחרים.
אתי בנדלר: (6) הפעלת השידורים נעשית שלא למטרות רווח.
אתי בנדלר: הוראות סעיף ב(1) ו-ב(2) – אלה כל ההוראות שחלות על שידורי טלוויזיה באמצעות שידורי כבלים ושידורי לווין – לא יחולו על שידורים לפי סעיף זה למעט סעיפים 6נח ו6-סב שיחולו בשינויים המחויבים.
ראובן ריבלין: אני אומר לכם שתחכו לחוק הזה.
ראובן ריבלין: אנחנו עושים את הכל כדי שהדבר יהיה מושלם.
ראובן ריבלין: אם הנייר שלך הוא מושלם, אין לי בעיה.
אברהם פורז: השר רשאי להעניק לתאגיד חינוך ותרבות המוכר על ידו.
אברהם פורז: הסעיף ינוסח באופן הבא, אלא אם כן תביאו לי נוסח הגיוני אחר:
אברהם פורז: השר רשאי להעניק לעמותה העוסקת בחינוך ותרבות להעביר שידורים באמצעות לווין מנקודה אחת ובלבד שהשידור לא ייקלט ביותר מעשרים נקודות קליטה, כי אחרת זה תחנת שידור.
אברהם פורז: רבותיי, אני טוען טענת נושא חדש לגבי הנושא הזה.
אברהם פורז: אם ועדת הכנסת תחליט להשתגע ולאשר לכם את זה, זה יידון.
ראובן ריבלין: כשהגעתי בסוף להסכמה עם כולם, גם עם ערוץ 7, בא אליי צבי הנדל יחד עם אנשי המפד"ל ואמרו לי שהצעת משרד המשפטים ומשרד התקשורת כוללת סעיף בחוק האומר שעם חקיקתו של חוק זה יבוטל חוק הנדל.
ראובן ריבלין: באו אליי החברים מתוך הקבוצה שאני כאן חושב שהיא צודקת במאה אחוז בעיקרון ואמרו לי אל תגיש שום חוק עם הסעיף הזה בתוכו.
ראובן ריבלין: באתי לאנשי משרדי ואמרתי להם שאנחנו לא עומדים מאחורי החוק אם הסעיף הזה נמצא בתוכו.
ראובן ריבלין: זו המצב כרגע וזו האמת לאמיתה.
ראובן ריבלין: הכל נעשה בתיאום עם כל שרי ש"ס, מנהיגיה ורבניה, כולל הרב היקר הרב עובדיה יוסף.
ראובן ריבלין: זה המצב לאשורו.
ראובן ריבלין: זאת אומרת, שלושה תדרים.
ראובן ריבלין: שלא תהיינה שום אי-הבנות, אלה שלושת התדרים היחידים, הבלעדיים ואין בלתם ואין יותר מהם.
ראובן ריבלין: תוך כדי המצב באו אליי אנשי המפד"ל, זבולון אורלב ונחום לנגנטל, ואמרו אל תבלבלו במוח, אנחנו נמצאים ברשת הראשונה שהיא הרשת הלאומית והיא רדיו מורשת.
ראובן ריבלין: הואיל וחבר הכנסת ביבי מדבר על ז'אנר אחר לחלוטין והוא הז'אנר הלוויני שהוא בשיטה הדיגיטלית היום יכול להפיק לנו לפחות 500 ערוצים, אני מקבל בברכה את הרעיון שהוא מציג בפניי אבל הוא לא הרעיון שמובא בפניי בפעם הראשונה כי אני יחד עם אנשי משרדי היינו בפגישה עם אנשים מקצוענים שבאו ואמרו שהם לוקחים על עצמם למסד את הערוץ של הרב עובדיה.
דוידה לחמן-מסר: לגבי הערוצים הייעודיים.
דוידה לחמן-מסר: יש חמישה ערוצים ייעודיים בשידורי הכבלים שניתן היה להוציא מכרז לערוץ דת ומורשת שיכול היה לכסות את המכנה המשותף שקיים, ככל שהוא קיים, בין אותם גופים בחברה.
דוידה לחמן-מסר: אני לא מדברת על הרב עובדיה ועל הרב אליהו.
דוידה לחמן-מסר: אני אומר לכם מה הבעיה עם הצעתו של חבר הכנסת ביבי.
דוידה לחמן-מסר: אתם מדברים על נקודה לנקודה, אבל כולנו יודעים שמנקודה לנקודה יחידה זה האות של הלווין שיכול להיקלט בכל צלחת בכל בית, כך שזו לא נקודה לנקודה אלא אלה הם שידורים לציבור.
דוידה לחמן-מסר: כשאתם אומרים נקודה לנקודה, או שאתם מתכוונים לזה או שלא.
דוידה לחמן-מסר: אם אתם מתכוונים לזה, שידורים מנקודה לנקודה אינם ניתנים לקליטה על-ידי כל מי שמתקין צלחת אלא על-ידי כל מי שיש לו מפענח או התקן מיוחד לקליטה.
דוידה לחמן-מסר: כאשר שידורי האוניברסיטה הפתוחה מופצים, הם מופצים כהוראה, כלימודים, ולכן הם לא נקראים שידורים.
דוידה לחמן-מסר: הלכה האוניברסיטה הפתוחה לבזק, שכרה טרנספונדרים, לבזק יש טרנספונדרים על לוויינים, והשיעורים של האוניברסיטה הפתוחה מופצים לנקודות.
דוידה לחמן-מסר: ההסדר הזה הוא שבעצם הגוף שרצה להעביר את הלימודים בנושאים מסוימים – ולכן זה נקרא נושא לימודי, ואולי היועץ המשפטי של משרד התקשורת יסביר לנו את זה כי אני לא בקיאה במתן הרשיונות האלה – כאשר ניתן הרשיון להפצת שיעורים של האוניברסיטה הפתוחה, לא ניתן רשיון מטעם המשרד אלא האוניברסיטה הפתוחה מתקשרת עם בזק ברשיון בזק.
מיכאל איתן: אני אומר שאני לא דוחה אותך למרות שאתה חושב שאם תצעק פה, אתה הופך את עצמך לקוזק נגזל.
מיכאל איתן: אני לא הולך על זה.
מיכאל איתן: אני אומר שיש פה הזדמנות.
מיכאל איתן: השר אמר לנו עכשיו שבעידן הדיגיטלי יש, הוא אומר 500, אני אומר שנגיד יש מאה אפשרויות לערוצים לתת לקבוצות שונות באוכלוסייה.
אתי בנדלר: ברישא לסעיף במקום המלים "מתקן של בזק של בעל רשיון אחר יבוא רשת גישה של בעל רשיון כללי לשירותי בזק פנים ארציים נייחים שהוא בעל נתח שוק של 25 אחוזים מתחום פעילות זה (להלן – הרשיון האחר).
אתי בנדלר: המילה "אלה" – תימחק.
אתי בנדלר: סעיף (1) יימחק.
אברהם פורז: הצעתו של חבר הכנסת ביבי התקבלה.
אברהם פורז: עוד מישהו רוצה לנמק הסתייגות או להציע הצעות?
ראובן ריבלין: אני אומר עוד פעם שאם הדבר הוא דבר קביל ואפשרי גם לאחר שיאושר לביצוע, בסדר, זה חוקי ולגיטימי לגמרי.
ראובן ריבלין: אני אומר לך שהחוק הזה צריך קריטריונים כי המועצה לא תהיה המפקחת שלו והשאלה מי יהיה מפקח על התוכן, האם בכלל יהיה מפקח על התוכן או לא.
ראובן ריבלין: כל הדברים האלה הם דברים שהם בלתי אפשריים.
אברהם פורז: לגבי חבר הכנסת לנגנטל.
אברהם פורז: נניח שחלילה איזושהי הסתייגות שלו מתקבלת וזה ביום האחרון של הכנסת ואז אני צריך למשוך את זה חזרה לוועדה כי ההסתייגות לא קוהרנטית ליתר הדברים כך שאוטומטית כל החוק נזרק לאוקטובר.
אברהם פורז: בזה סיימנו בכפוף לנושא החדש ולרוויזיה.
אברהם פורז: אנחנו נכין את יתר הדברים וכנראה נקיים לפחות ישיבה אחת נוספת.
אברהם פורז: אחרי הדיון אני מבקש ממנהלת הוועדה יחד עם היועצת המשפטית לנסח מכתב לוועדת הכנסת ולהעביר אותו בעניין הנושאים החדשים.
אברהם פורז: אני אפילו מציע לצרף את הניירות שהוגשו לנו על-ידי חברי הכנסת כדי שיהיה ברור באופן מובהק מה נאמר.
אברהם פורז: נבקש מועדת הכנסת כבר ביום שני לדון בנושא הזה.
אברהם פורז: אחרי שתתקבל טענת נושא חדש, נראה את המשך החקיקה.
אברהם פורז: אני רוצה לומר לך אדוני השר, עם כל הרצון, יכול להיות ששידורים של הרב עובדיה יוסף טעונים הסדר אבל אי אפשר לעשות את זה בצורה כזאת כי זה חוסר אחריות מוחלט.
אברהם פורז: על סדר היום צו הפעלת רכב (מנועים ודלק) (הפעלת רכב מנועי בבנזין) (תיקון).
אברהם פורז: יש לנו פניה של שר התשתיות, אשר מבקש מאיתנו לאשר צו הפעלת רכב (מנועים ודלק) (הפעלת רכב מנועי בבנזין).
אברהם פורז: משרד התשתיות, בבקשה.
יואל הדר: יואל הדר, יועץ משפטי של המשרד.
אברהם פורז: זה המפגש הראשון בינינו.
יואל הדר: בשלב זה כן.
יואל הדר: צפויים לנו עוד הרבה מפגשים.
יואל הדר: מטרת הצו הזה היא לצורך שיפור איכות הסביבה, שאותו יש צורך לעשות בהדרגתיות.
יואל הדר: לכן, בד בבד יחד עם בז"ן ולאחר שקיבלנו דו"ח של הטכניון, החלטנו לעשות זאת באופן ממודרג.
יואל הדר: היום יש 0.15 גרם לליטר.
יואל הדר: היינו אמורים לרדת כבר ב-1 ביולי ולפי מה שנמסר לנו, בז"ן כבר נערכו לירידה ל- 0.1 גרם לליטר כבר ב- 1 ביולי.
יואל הדר: חשבנו לעשות כל מיני מדרוגים נוספים, ולאור הבעייתיות – אנחנו צריכים לבחון את כמות כלי הרכב שיישארו.
אברהם פורז: זה תחליף לעופרת על ידי תוסף אחר, כימיקל אחר?
אברהם פורז: זה עושה את אותה עבודה של העופרת, אבל ללא עופרת.
אברהם פורז: מדובר על המנועים הישנים, לא מנועים שעובדים עם ממיר קטליטים, כי ממיר קטליטי לא יכול לעבוד עם עופרת ממילא.
יואל הדר: מאחר שאנחנו צריכים לבחון את כל העניין – איזה סוג של תוספים וכו' – החלטנו לרדת ב-1 יולי באופן כזה שזה לא יפגע ברכבים הקיימים.
יואל הדר: 0.1 גרם לליטר, לפי בדיקת המומחים, לא יפגע.
אברהם פורז: זה לא יגרום נזק למנועים של המכוניות הישנות?
יואל הדר: לא יישמעו צלצולים מיותרים.
אברהם פורז: האם זה עניין של צלצולים?
אברהם פורז: האם צריך לכוון את המנוע, לעשות לו כיוון אחר של ההצתה כדי למנוע צלצולים?
ראובן ריבלין: אתה לא יכול לעשות שום כיוון.
ראובן ריבלין: הוא לא יצלצל.
אברהם פורז: ודאי קיים ניסיון בעולם.
אברהם פורז: הרי אנחנו לא המצאנו לא את המכוניות ולא את הבנזין.
אברהם פורז: מה קורה במקומות אחרים, או ששם כבר אין כלי רכב ישנים?
עמרם אזולאי: עשו הסבות בעולם ועברו לבנזין נטול עופרת, עם תוספים לרכבים ישנים שזקוקים לכך.
אברהם פורז: ודאי באירופה כבר כמעט אין מכוניות שנוסעות עם בנזין לא ירוק.
עמרם אזולאי: עדיין יש.
אברהם פורז: אצלנו אורך החיים של מכוניות הרבה יותר ארוך מאשר שם.
יואב ערמוני: אתה עדיין מדבר על לא יותר מאשר 5%, אולי 8% שקיימים היום.
אברהם פורז: כלי רכב שמשתמשים היום בבנזין לא נטול עופרת.
יואב ערמוני: כלי רכב שחייבים בנזין עם עופרת.
יואב ערמוני: כלי רכב שייצרו אותם עד 1982-1983.
יואב ערמוני: גם לפני הממירים הקטליטיים, הבעיה היא לא במנוע אלא במה שנקרא תושבות שסתומים: תושבות רקות, תושבות קשות.
אברהם פורז: למה התושבות האלה זקוקות בעצם לעופרת במכוניות הישנות?
אבנר פלור: לשימון, לסיכה.
יואב ערמוני: בתוך תא השריפה, העופרת היא המסכך.
אברהם פורז: זה העיקרון, שהדלק עצמו – יש בו את אלמנט הסיכה בפנים.
ראובן ריבלין: היום, ברכבים החדשים אין צורך בזה.
ראובן ריבלין: באירופה נשארו בערך 8%-10% - דווקא לא בגלל מכוניות, זה בגלל כלים חקלאיים.
אברהם פורז: השאלה שאתם צריכים לתת עליה את הדעת – אם זה עלול לגרום נזק למנועים של מכוניות ישנות, ראשית זה לא הוגן כלפי בעלי המכוניות האלה, ושנית – עלולות להיות תביעות.
אברהם פורז: אם למישהו ישימו דלק וזה יגרום נזק למנוע – עלולה להיות תביעה ואז ישלחו הודעת צד ג' למדינה.
יואב ערמוני: זו לא הנקודה ויש לכך תחליפים.
אברהם פורז: מה התחליף?
אברהם פורז: בז"ן ישים את התחליף?
עמרם אזולאי: לא.
עמרם אזולאי: תוספים שאפשר לרכוש בתחנות דלק.
אברהם פורז: אבל איך תסבירו?
אברהם פורז: למה בז"ן לא ישים אוטומטית את התחליף?
יואב ערמוני: מכיוון שזה דורש שינוי בתקן וזה ארוך מאד - עד שיחליטו איזה תוסף.
יואב ערמוני: במקום שתכריח את כל עם ישראל לקנות בנזין עם תוסף – רק מי שצריך, שזה אותם 5%, יקנה את התוספים.
אברהם פורז: אבל אני מדבר על כך שהתוסף יהיה רק בבנזין שהוא 96 לא נטול עופרת.
יואב ערמוני: לשם מה להחזיק בנזין כזה?
יואב ערמוני: אתה מחייב את כל המערכות בלוגיסטיקה כפולה של שני סוגי בנזין.
אברהם פורז: מה הכוונה?
אברהם פורז: שכל הדלק ייהפך מעתה לנטול עופרת.
יואל הדר: לא עכשיו.
אברהם פורז: ממועד מסוים הוא ייהפך כולו לנטול עופרת, ולמי שעדיין יש בעיה בגלל זה, יוסיף את התוסף.
יואב ערמוני: יקנה בקבוקון ובכך יפתור לעצמו את הבעיה.
אברהם פורז: צריך להביא זאת לידיעתו.
יואב ערמוני: זה בדיוק תפקיד הממשלה – לעשות מסע פרסום ולהביא את זה לידיעת כולם.
יואב ערמוני: אני מייצג כאן את רשות ההסתדרות לצרכנות.
יואב ערמוני: אנחנו מברכים כמובן על רצון הממשלה להיטיב עם בריאותו של עם ישראל ולהפחית את העופרת בבנזין, שזהו מזהם מסוכן.
יואב ערמוני: הצו הוא גם כן בעיקרון בסדר, ואני די מכיר את התכנית.
יואב ערמוני: יש לנו – ואני יודע שגם לגופים אחרים – רק בעיה קשה מאד במה שכתוב בצו הזה, וזה התאריך של סיום השיווק של בנזין עם עופרת.
יואב ערמוני: הרציו מאחורי הצו הזה מתבסס על דו"ח של הטכניון.
יואב ערמוני: הדו"ח הוא דו"ח שאני בעצמי הזמנתי אותו ויש לי חילוקי דעות קשים איתו.
יואב ערמוני: הוא לא לוקח בחשבון הרבה מאד אינפורמציה ולא מכניס פנימה הרבה מאד אינפורמציה.
יואב ערמוני: מתבססים על מספר משנת 1999 של בערך 14% כלי רכב שעדיין זקוקים או חייבים תדלוק של בנזין עם עופרת.
יואב ערמוני: מ- 1999 ועד היום ראשית נגרטו מכוניות ישנות, ושנית התווספו הרבה מכוניות חדשות והאחוז הזה היום הוא הרבה יותר נמוך.
יואב ערמוני: ישנן הרבה מאד בעיות אחרות בדו"ח הזה.
יואב ערמוני: הוא מניח, כבסיס, שחייבים לעשות אפליית מחירים ולדאוג לכך שהבנזין עם העופרת יהיה הרבה יותר יקר.
יואב ערמוני: אני רוצה לראות כאן חבר כנסת אחד בבית המכובד הזה – עם הרגישויות החברתיות שקיימות היום – שדווקא לפלח האוכלוסייה שמשתמש במכוניות ישנות, דווקא לו יעלו את מחיר הבנזין.
אברהם פורז: לא צריך לעשות את זה הרבה יותר יקר.
יואב ערמוני: אפליית מחירים זו אפליה שמרגישים אותה.
אברהם פורז: אנחנו עשינו אפליה הפוכה – לכיוון הירוק.
עמרם אזולאי: על מה הוא מדבר בכלל?
עמרם אזולאי: אנחנו לא אישרנו את ההמלצה הזאת של הטכניון.
יואב ערמוני: עמרם, אתה יודע היטב שכאשר קוראים את דו"ח הטכניון, כתוב שזה מונח בבסיס.
יואב ערמוני: לכן אני אומר את הדבר הבא – לוח הזמנים הזה נבנה בעצה אחת עם בתי הזיקוק.
יואב ערמוני: עם כל הכבוד, אני לא חושב שהוועדה הזאת צריכה להיות כפופה לאינטרסים כאלה ואחרים.
אברהם פורז: לקצר את המועדים?
יואב ערמוני: לקצר את המועד, ואני אומר כאן במלוא האחריות – כמי שהיה מנהל מינהל הדלק ועמד בראש המערכת הזאת מספיק שנים – ניתן לעשות את המהלך הזה ב-1 בינואר 2002, לא צריך לחכות ל-1 בינואר 2003.
יואב ערמוני: יש מספיק יבוא של בנזין ואין שום צורך לעשות את זה.
אברהם פורז: אני רוצה לשאול אתכם – מי שרוצה, שייענה על כך.
אברהם פורז: מי ממשיך היום להשתמש בבנזין עם עופרת?
אברהם פורז: מי שיש לו ממיר קטליטי – לא משתמש בכל מקרה.
אברהם פורז: מי שאין לו ממיר קטליטי, אבל המכונית שלו בנויה לנטול עופרת, אין לו סיבה להשתמש בזה כי זה לא יותר זול, נכון?
אבנר פלור: זה אותו מחיר.
ד"ר גאולה שרף: אבל הוא לא יודע שהוא יכול להשתמש.
אברהם פורז: הוא לא יודע, אז הוא משתמש גם כשהוא לא צריך.
אברהם פורז: אם היינו מעלים את מחיר ה-96 בחמש אגורות יותר – כל מי שלא זקוק לכך, היה בורח מזה ממילא.
אבי מושל: אם הוא היה יודע שהמעבר הזה לא יפגע בו.
אבי מושל: כרגע הוא לא יודע שהמעבר מ-96 ל-95 לא יפגע בו.
אברהם פורז: זה עניין של הסברה.
אברהם פורז: הסכנה היא כך, במונחים של עלות-תועלת.
אברהם פורז: הסכנה שמישהו לא יראה את הפרסומים, יסע במכונית שזקוקה לבנזין עם עופרת, ישתמש בנטול עופרת ולא יזכור את התוסף ויילך לו המנוע – זה נזק הרבה יותר גדול מאשר האלטרנטיבה של להמשיך לשווק את הדלק הזה אבל לגרום לבריחה ממנו של כל מי שלא צריך אותו.
אברהם פורז: אני מעלה את הבעיה, ייתכן שיש לכם תשובה טובה.
אברהם פורז: יש סכנה שבעלי רכב ישן לא יהיו מודעים לכך – חלק הרי כלל לא מודע לכך שיש עופרת, אין להם מושג כלל.
אברהם פורז: אם לא תחדור האינפורמציה הזאת שצריך להוסיף תוסף – יילכו להם המנועים.
אברהם פורז: כנגד זה אפשר לעשות דבר אחר.
אברהם פורז: באמצעות פער קטן במחיר והסברה אפשר לגרום לכל מי שלא צריך להיות במשבצת הזאת – לברוח ממנה לבנזין הירוק כי אין לו מה לחפש שם.
אברהם פורז: עם חמש אגורות תוספת למחיר ועם הסברה – אתה יוצר אותו מצב, אתה לא יוצר בשום פנים מצב שלמישהו הולך המנוע, שלא בידיעתו.
אברהם פורז: אתה גורם לו נזק של אלפי שקלים.
אברהם פורז: מה אתם אומרים על כך?
עמרם אזולאי: הסברה בכל מקרה תהיה, זה בדיוק הזמן שאנחנו זקוקים לו.
עמרם אזולאי: אנחנו לא יודעים את כל סוגי הרכבים שעדיין מחוייבים להשתמש עם עופרת.
עמרם אזולאי: משרד התחבורה, יחד עם הטכניון, יעשה עבודה משותפת כדי לאתר את כל סוגי הרכב שמחוייבים על פי הוראות היצרן להשתמש בבנזין עם עופרת.
עמרם אזולאי: זה לוקח זמן – גם לצאת במבצע פרסום וגם להיערך מבחינה לוגיסטית.
אברהם פורז: אבל כאן אני קודם כל יוצר את התוצאה ואחר כך אני פונה להסברה.
אברהם פורז: בינתיים אולי לכמה אלפי אנשים ייהרסו המנועים.
יואל הדר: השלב הראשון הוא לא פוגע.
חגית אייזנמן: ה- 0.1 לא בעייתי.
עמרם אזולאי: בשלב הראשון אין שום פגיעה בכלי הרכב.
אברהם פורז: האם ב- 0.1 אין סכנה?
ד"ר גאולה שרף: לא.
ד"ר גאולה שרף: לא צריך שום תוסף.
אברהם פורז: כלומר, הסכנה היא בשלב הבא.
עמרם אזולאי: בשלב האחרון.
אברהם פורז: בשלב האחרון, במקום ללכת על המצב שבו אתה מפסיק לייצר את הדלק הזה ואתה עלול לגרום לנזק למי שזה לא הגיע לידיעתו, תעשו דבר הפוך – תיצור איזשהו INCENTIVE שלילי למי שלא זקוק לדלק הזה על ידי העלאה קטנה של המחיר, אפילו חמש אגורות.
אברהם פורז: זה לא נורא, לא תהיה צעקה בפרלמנט.
אברהם פורז: חמש אגורות, והסברה – לפי דגמים של מכוניות.
אברהם פורז: אני מכיר את הנושא, הרי היתה פעם הסברה כזאת: חבל לך על חמש האגורות, תעבור לדלק נטול עופרת כי המנוע שלך בנוי לכך, ואז לא נסתבך בכך שייהרסו מנועים.
יואל הדר: זה יכול להיות ב-1 בינואר 2003.
יואל הדר: יכול להיות שזו תהיה התוצאה של הבדיקה, אבל קודם צריך לבצע את הבדיקה.
אברהם פורז: ברגע שאני מאשר היום, אזי כבר ב-1 בינואר 2003 זה מוגמר, אין דרך חזרה.
אברהם פורז: זו טעות לדעתי.
יואל הדר: אני לא רואה בעיה לעניין זה שאפשר עדיין לפעול כפי שאתה אומר – אולי להוסיף מחיר, הוספת המחיר לא קשורה לצו הזה.
אברהם פורז: אתם רוצים להגיע לתוצאה והתוצאה היא זו – אתם רוצים שבבנזין עם עופרת ישתמש רק באופן מובהק מי שזקוק לזה ולא אחרים.
אברהם פורז: בסדר, כי אתם לא רוצים להרוס את המנועים של אלה שעדיין זקוקים אבל אתם אומרים שיש אולי ציבור גדול שלא זקוק לכך, משתמש בזה שלא מדעת.
אברהם פורז: אפשר להגיד – הסברה.
אברהם פורז: אני אומר לא רק הסברה.
אברהם פורז: לך גם על ייקור של חמש אגורות – לא ייקור קולוסלי – פלוס הסברה, ואז תראה אוטומטית שכל מי שלא זקוק להשתמש בזה, עובר כי בשביל מה לו לשלם סתם חמש אגורות לליטר אם הוא לא צריך?
אברהם פורז: במקביל תסבירו, אבל לא תיצרו סיטואציה שבה נהרסים המנועים.
יואל הדר: אבל צריך קודם כל לדעת למי צריך להגיד את זה.
יואל הדר: אנחנו עדיין לא יודעים איזה רכבים עדיין יכולים להשתמש ברכב נטול עופרת.
אברהם פורז: אתם יודעים.
אברהם פורז: היצרנים יודעים את זה.
אבי מושל: אם אתה בעלים של רכב שמשתמש עד היום בבנזין אוקטן 96 ויום אחד אתה מגיע לתחנה ואין אוקטן 96, אלא רק 95, ואתה יודע שיש כאן איזשהו שינוי – אתה תברר האם אתה יכול להשתמש בדלק הזה ומה אתה צריך להוסיף.
אברהם פורז: לא תברר.
אברהם פורז: אתה נותן יותר מדי קרדיט למי שיש לו מכונית כזאת.
אברהם פורז: לדעתי אין לו מושג כלל על מה מדובר.
אברהם פורז: זה לא הגון לבוא ולומר להם – תתחילו לקנות תוספים, ומי שלא ישים לב – ייהרס לו המנוע וזהו נזק של כמה אלפי שקלים.
חגית אייזנמן: אני לא בטוחה שהרעיון שלך יעמוד, כי כמות הרכבים שכן יזדקקו ל- 96 היא כל כך קטנה, שיכול להיות שתחנות דלק לא יחזיקו את זה.
אברהם פורז: את יודעת מה, יש מקומות שלא מוכרים דלק לקטנועים דו-טקטיים.
אברהם פורז: אני לא יכול לחייב תחנת דלק למכור.
חגית אייזנמן: אז ממילא הוא יגיע לתחנה, לא יהיה לו את הדלק – הוא יזדקק לתוסף.
אברהם פורז: לא יהיה בכל התחנות.
אברהם פורז: מכל עשר תחנות לשתיים-שלוש יהיה, אז אדם יתרגל לתחנה מסוימת ויידע שיש תחנה אחת שמוכרת.
אברהם פורז: נניח לא כולם מוכרים נפט היום.
אברהם פורז: לגבי הפתרון שלכם לאסור ולהודיע להם כשהם צריכים להוסיף תוסף, ואם לא – יילך המנוע, לדעתי תהיה זעקה וייתכן שיהיו אפילו תביעות משפטיות – והן יהיו גם מוצדקות אולי.
יואב ערמוני: אני משחזר מההיסטוריה.
יואב ערמוני: היה יהודי במשרד התחבורה, שהיום הוא פנסיונר.
יואב ערמוני: כשאנחנו הלכנו למהלך דומה עם בנזין 91 בשנת 1994, שמענו בדיוק את אותם דברים, והפלא ופלא – לא קרה שום דבר, שום זעקה, הכל עבר חלק.
יואב ערמוני: אני רוצה להגיד כמה דברים כטיעוני נגד שחייבים לפי דעתי להישמע.
יואב ערמוני: אנחנו מדברים כאן על 5%, אולי 8% של בעלי רכב ישן כזה ואחר שעדיין יצטרכו את הבנזין עם עופרת או הבנזין עם התוספים.
יואב ערמוני: אבל, למולם קיימים 92% או 95%, או כלל אזרחי מדינת ישראל, שנושמים אויר עם עופרת, אויר שמרעיל אותם.
אברהם פורז: למה 92%?
יואב ערמוני: אני אומר שקיימים עדיין כל שאר אזרחי מדינת ישראל – כל אזרחי מדינת ישראל, כולל הם בעצמם – שנושמים אויר עם עופרת, וזה אויר מורעל.
יואב ערמוני: אין שום צורך ללכת לתאריכים ולתוכניות כל כך ארוכות טווח.
יואב ערמוני: לגבי חמש אגורות - בכל הכבוד, לא נעשתה כאן עבודה מאד רצינית על ניתוח רגישות.
יואב ערמוני: להערכתי, חמש אגורות לא יעשו שום רגישות לאף אחד, ומה שכן צריך לעשות זה מסע הסברה מסיבי.
אברהם פורז: אבל למה לך לשלם חמש אגורות לליטר אם אתה לא צריך את זה?
אברהם פורז: יהיה מסע הסברה שיאמר שכלי רכב אלה ואלה לא זקוקים.
יואב ערמוני: מסע הסברה יסמוך על הדיפרנציאציה במחיר, שאני אומר לך שכאן בכנסת הזאת לא יתנו אותה.
אברהם פורז: אתה טועה לגמרי.
אברהם פורז: כל הזמן המחיר עולה בחמש-עשר אגורות, מעדכנים את המחיר ואיש לא שם לב.
יואב ערמוני: תחשוב לאיזה פלח אוכלוסייה זה מתייחס.
אברהם פורז: אני לא מקבל את התזה שלך לגבי הכנסת.
אברהם פורז: לדעתי, בענייני הכנסת אני יותר בקי ממך.
יואל הדר: התאריך הזה הוא לא סתמי.
יואל הדר: התאריך הזה נקבע כי גם אירופה ב-1 בינואר 2003 עוברת לזה.
ד"ר גאולה שרף: אירופה כבר מזמן עברה.
אברהם פורז: אירופה זו לא דוגמה כי באירופה אין 200% מיסוי על מכוניות ובאירופה, מכונית בת עשר שנים לא שווה 20,000 שקל.
אברהם פורז: זו בכלל לא דוגמה.
יואב ערמוני: אירופה גם עברה לפני שלוש שנים ולא רק עכשיו.
עמרם אזולאי: נקודה נוספת היא שקיים עדיין מלאי שאמנם מוחזק לחירום, הוא נמצא באזור מסוים בארץ.
עמרם אזולאי: עד שנשתחרר ממנו זה לוקח לא מעט זמן.
אברהם פורז: רבותי, אני מוכן לאשר לכם את סעיף 1א(א), לדעתי לאלתר.
אברהם פורז: ממתי אתם רוצים את סעיף 1א(א), כלומר להוריד ל- 0.1?
דוברים: כבר עכשיו.
אברהם פורז: לאלתר.
אברהם פורז: את סעיף 1א(ב) אני לא מאשר ואגיד מדוע.
אברהם פורז: האלטרנטיבה צריכה להיות אחרת, היא צריכה להיות בדיוק מה שאמרתי – להעלות את מחיר הבנזין עם עופרת בכמה אגורות ולעשות מסע הסברה שיביא אנשים שלא זקוקים לו, לעבור.
אברהם פורז: לגבי האחרים, מי שקנה בשעתו כחוק מכונית ישנה – בדרך כלל מדובר באנשים שהיכולת שלהם מוגבלת – אני לא יכול היום להגיד להם: אם לא תשים לב ולא תשים תוסף – יילך לך המנוע.
אברהם פורז: זה לא ציבור בעל מודעות, אלה לא אנשים עם תרבות מוטורית, הם לא בדיוק יודעים כמה BHP יש למכונית שלהם ובכמה הוא מאיץ מאפס למאה, וכו'.
אברהם פורז: כאן יכולים להיות דווקא אנשים כאלה שייהרסו להם המנועים ויהיו תביעות נגד המדינה, ואתם תסתבכו קשות.
אברהם פורז: לכן, אני מציע לכם כך – לאלתר, קודם כל 1א(א) מאושר.
אברהם פורז: שנית, לגבי הנושא השני אני מציע שתעמידו את ההצעה האלטרנטיבית.
אברהם פורז: במקום להפסיק את זה – לעודד מעבר למי שלא צריך, לדלק הזה.
אברהם פורז: בעוד שנתיים-שלוש ממילא אפשר יהיה לאשר את זה כי אז כבר לא יהיו כלי רכב כאלה לדעתי, ואם יהיו – יהיו כמה עשרות.
אברהם פורז: אני חושב שאחרת, אתם תגרמו עוול גדול.
יואל הדר: אבל אנחנו רוצים שגם בז"ן ייכנסו.
יואל הדר: המטרה היא גם לבז"ן.
אברהם פורז: אם אתם בהזדמנות קרובה תבקשו איזו תכנית הסברה – כבר היום – שאומרת שלגבי רכבים כאלה תעברו לנטול עופרת כי אתם לא זקוקים לזה, אני אהיה מוכן לשוב ולשקול את זה, אבל אני אומר שאסור לכם ליצור מצב שבו יהיו כמה מאות אנשים שנהרסו להם המנועים בגלל חוסר מודעות.
אברהם פורז: בכל מקרה, אתם יכולים להתחיל עם 1א(א) – זה מה שאתם צריכים כרגע.
אברהם פורז: הנושא השני היה לגבי 2003, עד אז יש לנו הרבה זמן.
אברהם פורז: "בנזין שיובא או יוצר לפני תחילתו של צו זה, ניתן יהיה למוכרו עד ליום 31 באוגוסט 2001" – גם אם הוא לא עומד.
אברהם פורז: אני לא יודע – האם זה בטוח עד אז?
אברהם פורז: אולי נקבע את זה לעוד חודש, כדי שנהיה בטוחים – אולי יש איחור – אנחנו קובעים 30 בספטמבר.
חגית אייזנמן: לא צריך.
אברהם פורז: לא צריך – אז הם יפסיקו ממילא.
אברהם פורז: אני הרי לא מחייב אותם למכור אחרי המועד אבל שלא יהיה מצב שייתקעו סתם עם מלאי.
אברהם פורז: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה בנושא חוק סיוע לנפגעי תאונות דרכים ולבני משפחתם.
אברהם פורז: הצעת החוק אושרה על ידינו.
אברהם פורז: לפי מידע שקיבלתי בשעתו מחבר הכנסת לנגנטל, נאמר שהוא דיבר עם סגן שר התחבורה, אבי יחזקאל, ושמשרד התחבורה מסכים להיות האכסניה.
אברהם פורז: לכן, בישיבה הקודמת העברנו את כל הסמכויות שהיו אז למשרד העבודה והרווחה, למשרד התחבורה.
אברהם פורז: יהודה שטיין: בהסתייגות שלי .
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: אמרת שהמשרד לא מסכים, אבל חשבתי שהדרג מעליך – וסגן השר הוא דרג מעליך – אם הוא נותן הסכמה, היא גוברת על ההסכמה שלך.
אברהם פורז: בינתיים הסתבר שכאן היתה איזו אי הבנה בין השר לבין סגנו – אני לא רוצה להיכנס לכך, עניין של שלום בית בעיניי חשוב מאד, בעיקר בתוך משרד ממשלתי – ולכן נתבקשתי לבצע רוויזיה בהחלטה הזאת.
אברהם פורז: מאחר שכבר אישרנו את הצעת החוק להעברה לקריאה שנייה ושלישית, אני מעלה להצבעה את פתיחת העניין מחדש והחזרת החוק לכאן.
אברהם פורז: מאחר שאני לבד, אני קובע שאנחנו עשינו רוויזיה והעניין פתוח מחדש, הצעת החוק חזרה לוועדת הכלכלה.
אברהם פורז: האם יש כאן נציג משרד העבודה והרווחה?
אברהם פורז: בתיה ארטמן: אני נציגת משרד העבודה והרווחה.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: יש מישהו ממרכז השלטון המקומי?
אברהם פורז: לאה ורון: הם לא הוזמנו.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: משרד העבודה והרווחה, מה אתם אומרים על הרצון שלנו לאפשר לכם להיות ה"הורים" של העניין הזה?
אברהם פורז: תומר מוסקוביץ': מה ה"נדוניה" של הכלה הזאת?
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: הנדוניה היא מיליון וחצי שקל בשנה.
אברהם פורז: כמה דיברנו שזה מאחוז התקציב השנתי?
אברהם פורז: נצ"מ משה בן-זיקרי:
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     3.2 ולחלק לשניים.
אברהם פורז: 2% מהתקציב של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, המחצית מזה זה 1.6 כלומר מיליון וחצי שקל.
אברהם פורז: יהודה שטיין:     	סליחה, גם על הסעיף הזה היתה הסתייגות.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     	אני מבין.
אברהם פורז: אתם מתנגדים, אתם אומרים: רק בתנאי שזה יהיה מתקציב המדינה.
אברהם פורז: יהודה שטיין:     	יש לה מספיק כסף.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     	חבל שלא אמרת גם מתקציב הרזרבה.
אברהם פורז: בתיה ארטמן:     	השר בניזרי שלח אליך מכתב, כשהוא ביקש להבהיר שהאחריות צריכה להיות אחריות אמנם של שר העבודה והרווחה, אבל כפוף כמובן למשאבים המתאימים שאנחנו חושבים שמגיעים לשמונה מיליון שקל ולא ל- 1.6 מיליון שלא יכולים לענות על הצרכים.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     	זאת אומרת, אתם חושבים שבפחות משמונה מיליון אתם לא יכולים לעמוד בנטל.