GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ציפי לבני: חשבתי שחשוב יהיה להגיע לוועדה עם פרטים עדכניים ולא לקיים דיון שאיננו רלוונטי.
ציפי לבני: את פרטי ההסכמה יציג נציג האוצר.
ציפי לבני: היו ויכוחים רבים בין משרדי הממשלה ובינם לבין חברות הכבלים בשאלה האם חברות הכבלים צריכות לשלם תמורה למדינה.
ציפי לבני: אני מדגישה שאין מדובר בתמורה בגין רשיון שיינתן לחברות הכבלים, אלא בטענות של המדינה ביחס לתמורה ראויה שמגיעה בגין ענייני תשתית.
ציפי לבני: לא אכנס לנושא זה.
ציפי לבני: לדעתי ראוי שתהיה שקיפות בתהליך קבלת ההחלטה של הדרג המקצועי, ולכן חשוב לפרט את הנושא כאן.
ציפי לבני: אני מדגישה שהפרטים הכלכליים יועברו אליי ואצטרך לקבל החלטה בנפרד האם לאשר את ההסכם.
ציפי לבני: אבל נפרט כאן את תהליך קבלת ההחלטות.
ציפי לבני: לפני הוועדה היו שתי גרסאות: הראשונה היא גרסה ממשלתית – שגם בה עבר האוצר תהליך מסוים של התפשרות.
ציפי לבני: הייתה הסכמה למנות מעריך עם מתודולוגיה מסוימת.
ציפי לבני: הצעה זו לא התקבלה על דעת יו"ר הוועדה, שחשב שעדיין המדינה מגזימה.
ציפי לבני: הגרסה השנייה הייתה ההצעה החלופית של היו"ר, שפותחת את העניין לגמרי, כולל את עצם שאלת הזכות של המדינה לקבל תמורה כלשהי.
ציפי לבני: מבחינה מתודולוגית, משרד האוצר ביקש חוות דעת של מעריך שייתן הערכה על בסיס הגרסה הראשונה – ההצעה של הממשלה, שנוחה יותר למדינה.
ציפי לבני: המעריך הוא ד"ר אילן מעוז.
ציפי לבני: הוא התבקש לתת חוות דעת כלכלית על בסיס הנתונים.
ציפי לבני: המצב מאז שטענת האוצר הועלתה לראשונה, לפחות מבחינת התמורה, השתנה באופן משמעותי בהיבטים הכלכליים, בהתייחס לערכים הכלכליים.
ציפי לבני: לפי הנתונים של המעריך התברר שאם הצד השני יסכים לתת למדינה את התמורה שנחשבת לנאותה על פי הדרג המקצועי – האינטרס של המדינה יהיה לסגור את העניין בהסכמה.
ציפי לבני: נשמע גם מטעם משרד התקשורת מדוע ההסכמה חשובה.
ציפי לבני: על בסיס כל אלה הדרג הביצועי במשרד האוצר הגיע להסכמה אתמול בלילה.
מיכאל איתן: באילו סכומים מדובר?
ציפי לבני: מיד יימסר פירוט.
ציפי לבני: ההסכם עדיין איננו מאושר, הוא כפוף לאישורי.
ציפי לבני: גם אני צריכה עוד ללמוד את הנתונים – אני מתארת כרגע רק את תהליכי קבלת ההחלטות.
ציפי לבני: מאחר שניתנה הסכמה אך היא כפופה להחלטתי, בשלב זה אנחנו מבקשים שיוסף סעיף להצעת החוק שלפיו "אלא אם הגיעו הצדדים להסכם".
אברהם פורז: האם יש לעו"ד לחמן-מסר נוסח מוצע?
דוידה לחמן-מסר: ההצעה היא לשבצו בסעיף 6יב2 (2)(א).
דוידה לחמן-מסר: ייאמר שם "אלא אם ייקבע בהסכם…".
אתי בנדלר: השאלה היא אם לא לתחום זאת לפרק זמן מסוים.
אתי בנדלר: תוך כמה זמן יגיעו להסכם?
אברהם פורז: נכון, צריך לכתוב: "אלא אם כן לא יגיעו להסכמה תוך 30 יום".
אברהם פורז: אז צריך לקבוע בוררות.
דוידה לחמן-מסר: ההסכם הזה בעצם חתום.
דוידה לחמן-מסר: חסרים שני אישורים.
יואל נווה: בגוף ההסכם הוסכם שהוא טעון אישור של שני צדדים: השרה לבני מטעם המדינה, ודירקטוריון מת"ב.
יואל נווה: למיטב ידיעתי גוף זה עוד לא חתם ההסכם.
יואל נווה: האחרים אישרו אותו.
ציפי לבני: אנחנו מבקשים להכניס את הסעיף, והוא יוסר מהחוק אם כבר לא יהיה בו צורך במהלך הדברים.
אברהם פורז: עד מתי צריך דירקטוריון מת"ב למסור את תשובתו?
בני איינהורן: אין הגבלה בסעיף, אבל התשובה תימסר תוך ימים.
אברהם פורז: אם כן, ייתכן שעד סוף השבוע הבא נדע סופית אם יש הסכמות.
ציפי לבני: עד השלמת הליך החקיקה אני מאמינה שהדבר יתבהר.
ציפי לבני: אני מצדי אעשה את כל המאמצים לעמוד בלוח הזמנים שציין כאן היו"ר.
אברהם פורז: כלומר ייתכן שלפני שהחוק יעבור בקריאה שנייה ושלישית נדע כבר מה המצב.
אתי בנדלר: אם כן, אפשר לכתוב שהסעיף יימחק.
ראובן ריבלין: זה רעיון מצוין.
ציפי לבני: אם אכן ההסכם יאושר על ידי כל הצדדים, אני חושבת שלא יהיה נכון שהסעיף יישאר קיים בחוק.
אברהם פורז: נמחק אותו.
ציפי לבני: כשאמרתי ליו"ר הוועדה לפני יומיים שאני מבקשת לדחות את הדיון להיום כי אולי יהיה שינוי הוא הציע שלא נדון בעמדה היסודית של הממשלה ביחס לנוסח הסעיף.
ציפי לבני: אבל בכל זאת אני רוצה להתייחס לנושא.
ציפי לבני: אני מבקשת להתייחס לשתי הגרסאות המצויות לפני הוועדה.
ציפי לבני: אני מבקשת לקבל את הנוסח הממשלתי שאיננו בוררות פתוחה לגמרי.
ציפי לבני: לפי הפרמטרים האלה נעשתה העבודה במשרד האוצר.
ציפי לבני: גם אם הנושא יישאר פתוח לגמרי, ומאחר שיש צד נוסף שצריך לאשר, אני חושבת שלטובת העניין טוב יהיה אם יתקבל הסעיף הממשלתי דווקא בשלב זה.
יואל נווה: על פי ההסכם חברות הכבלים ישלמו למדינה תמורה בגין הסדרת התשתית והסרת טענותיה של המדינה בהקשר של תשתית הכבלים, כמו שהן נדונו בוועדה הזאת.
יואל נווה: זה העיקרון הבסיסי של ההסכם הזה.
יואל נווה: לא הייתה הסכמה כזאת עד לאתמול.
מיכאל איתן: את זה הרווחתם.
מיכאל איתן: ואם גם לא תשלמו – אז הכל בסדר.
יואל נווה: כנגד הסכמת חברות הכבלים לתשלום המדינה מסכימה לוותר על טענותיה לעניין התשתית.
יואל נווה: זה עיקרו של ההסכם.
יואל נווה: התשלום ייעשה בשיעורים מתוך הכנסות חברות הכבלים – בין במאוחד, בין כל אחת בנפרד.
יואל נווה: כרגע החישוב הוא מאוחד.
יואל נווה: יש מנגנון שמסדיר את ההתחשבנות בין החברות עצמן.
יואל נווה: בסיס ההכנסות הוא של חברות הכבלים כולן, והן מחושבות גם משירותי כבלים, גם משירותי תקשורת וגם מכל השירותים שאנחנו יכולים לצפות היום שיינתנו על תשתית הכבלים בהמשך.
יואל נווה: הסייגים לקביעה זו מתייחסים לשירותים שניתנים רק בחלקם על תשתית הכבלים.
יואל נווה: עיקרו ההסכם הוא שיעורי התשלום.
יואל נווה: התשלום ייפרס על פני 12 שנים, החל ביום 1.1.2003, בשיעורים דיפרנציאליים שהם פונקציה של היקף ההכנסות הכולל.
יואל נווה: לעניין המועד, צריך לזכור שהזיכיונות המקוריים של חברות הכבלים אמורים היו לפוג בתקופה שבין שנת 2002 לשנת 2005 - כך על פי החוק המקורי.
יואל נווה: השנה הראשונה לתשלום היא שנת 2003.
יואל נווה: השיעורים שנקבעו הם אחוזים מהכנסות.
יואל נווה: אין התייחסות לרווחים, להוצאות, אלא להכנסות.
יואל נווה: במצבן הנוכחי של חברות הכבלים, כשנגרמים להן הפסדים – יש לכך חשיבות.
יואל נווה: אגב, החברות ויתרו על טענותיהם בכל מה שקשור לפיצוי בגין כניסת הלוויין.
יואל נווה: צריך להדגיש גם את הנושא הזה.
יואל נווה: היו לחברות הכבלים טענות, שעלו גם בבית המשפט העליון, בגין הפעלת שירותי הלוויין ותיקון החקיקה שאפשר אותה.
יואל נווה: גם על טענות אלה ויתרו חברות הכבלים.
נחום לנגנטל: איזה סכום צפוי להתקבל מחברות הכבלים?
נחום לנגנטל: זה חשוב לנו, יש לנו דרישות קואליציוניות.
אברהם פורז: נציג האוצר לא יודע זאת.
יואל נווה: כמובן שהסכומים תלויים בהכנסות של חברות הכבלים.
יואל נווה: כמו שאמרה השרה, ביקשנו ייעוץ חיצוני שיצא מנקודת המוצא של הצעת החוק הממשלתי.
יואל נווה: תוצאותיה של חוות הדעת לא נודעו עד היום לחברות הכבלים.
אברהם פורז: האם ההסכם תואם את חוות הדעת?
יואל נווה: הוא תואם אותה לחלוטין.
יואל נווה: גישתנו הייתה שאנחנו מוכנים ללכת להסדר, ובלבד שישולם הסכום שאנחנו חושבים שמגיע לנו על פי הנוסח הממשלתי של החוק.
יואל נווה: כלומר, הסכמנו להסדר שיביא את אותו סכום לפחות שצפינו על פי הנוסח המוצע על ידי הממשלה.
נחום לנגנטל: ואם חברות הכבלים יפסידו?
יואל נווה: כאמור, אם הכנסות חברות הכבלים יהיו נמוכות משצפינו, יקטן הסכום.
יואל נווה: אם הן יגדלו – הסכום יגדל.
יגאל ביבי: אין שום התחשבות בהפסדים?
ראובן ריבלין: חברות הכבלים הסכימו להסכם.
ראובן ריבלין: לכן אני מציע למחוק את הסעיף.
נחום לנגנטל: בסדר גמור, כל הכבוד.
יואל נווה: נכון שלפי ההסכם אנחנו עלולים לקבל סכום נמוך יותר ממה שצפינו, אם ההכנסות יהיו נמוכות יותר.
יואל נווה: אך צריך להבין שהערך שנגזר, התמורה למדינה, חושב על סמך הנחות של הכנסות חברות הכבלים בעתיד, ולכן צריך שתהיה התאמה בין התרחיש שלפי חישבנו את התמורה שלדעתנו מגיעה למדינה בקונסטלציה הזאת של הצעת החוק הממשלתית, לבין התממשות ההכנסות בעתיד.
אביעד ויסולי: אף אחד לא יבין מה אתה אומר, מר נווה.
אברהם רביץ: אך מהו האחוז שייגבה מחברות הכבלים?
יואל נווה: אנקוב באחוזים וכן בסכומים.
יואל נווה: המתודולוגיה שנכנסה להצעת החוק הממשלתית עושה בעצם סימולציה של מכרז.
יואל נווה: לצורך העניין מעריכים מה הערך שנובע מקבלת התשתית בנקודת הזמן הזה.
יואל נווה: אבל לאור תיקון 24, בסופו של דבר, אחרי שנים, הכניסה תהיה פתוחה לכל ואפשר יהיה להקים תשתיות מתחרות ללא מכרז.
יואל נווה: צריך לזכור שהמדינה לא תובעת תמורה מהאחרים שיכולים להקים תשתיות אחרות, אלא אנו מתייחסים לתמורה הנובעת מההסדר החוקי שקשור לפי הבנתנו בחוק, כמו שהוא מנוסח כעת.
יואל נווה: האחוזים הם פונקציה של ההכנסות, והם נעים במדרגות שבין 0.5% לבין 4% מההכנסות, כאחוזים שוליים.
יואל נווה: המדרגה האחרונה מתקבלת בהכנסות של 3.75 מיליארד ש"ח ומעלה לשנה.
יואל נווה: הכוונה להכנסה של כל התעשייה כולה.
יואל נווה: גם אם אין מיזוג – החישוב הוא לכל חברה בחלקה היחסי.
יואל נווה: הסכום שהערכנו, בתסריטים שונים, עמד על 500 עד 550 מיליון ש"ח בערך.
יואל נווה: לדעתנו לאור ההסכם הזה נקבל 600 מיליון ש"ח כמעט.
יואל נווה: כלומר, נקבל בערך 10% יותר ממה שהערכנו.
יואל נווה: גופו של ההסכם, מעבר לכך, והמורכבות שלו, נובעים מהצורך לעגן על בסיס ההכנסות.
יואל נווה: יש כאן הכנסות משירותים שעדיין איננו יודעים לצפות, ויש כאן מבנה מורכב של החברות.
יואל נווה: לכן עיקרו של ההסכם המשפטי – מעבר לצד הכלכלי – עוסק בדרך שבה תבטיח המדינה את בסיס ההכנסות הזה לאורך תקופת זמן.
אברהם פורז: בשלב זה אני מבקש להעיר הערה: השרה לבני אמרה שהתפרסם בעיתונות משהו שנאמר כאילו מפי, ולכן אני מבקש להבהיר את הדברים.
אברהם פורז: ראשית אני מברך על השגת ההסכם.
אברהם פורז: אני בטוח שנציגי המדינה פעלו בצורה הטובה ביותר כדי להשיג את מקסימום התמורה הראויה.
אברהם פורז: הכיוון שלי היה הפוך.
אברהם פורז: סברתי שהמדינה נוהגת בחוסר הגינות כלפי חברות הכבלים כי היא גם רוצה לקבוע מי השופט וגם לקבוע את דרך החישוב.
אברהם פורז: לחברות הכבלים היו טענות צודקות, לדעתי, בוודאי במובן זה שהייתה להם הזכות להעלות אותן.
אברהם פורז: לכן מבחינתי השגת ההסכם היא הדבר הטוב ביותר.
יגאל ביבי: אני מבין שההסכם יעמוד בין שהחוק יתקבל ובין שלא יתקבל.
יואל נווה: ההסכם תקף אך ורק אם חברות הכבלים יבחרו במסלול הרשיון, כמו שהחוק מציע.
יואל נווה: הוא איננו תקף אם הן יישארו בזיכיון הקיים.
יואל נווה: כמובן שההסכם תקף רק אם חברות הכבלים בוחרות באופציה השנייה.
מיכאל איתן: ואם הן לא בוחרות במסלול הרשיון?
יואל נווה: אז תקף ההסדר הקודם.
יואל נווה: ובסוף תקופת הזיכיון נפעל לפי החוק והמצב הקיים.
אברהם פורז: אם חברות הכבלים בוחרות במסלול הישן – אז החוק לא חל עליהן – החוק לא תקף.
אברהם פורז: ואז לח"כ איתן אין כסף לאינטרנט ולחברים אחרים אין כסף למוסדות דת – ולכל הדברים החשובים.
אורי אולניק: אנחנו מברכים על השגת ההסכם.
אורי אולניק: ראינו את ההתקדמות במגעים באופן מבורך.
אורי אולניק: שוק התקשורת ממתין זמן רב לכניסת הכבלים לתחרות.
אורי אולניק: אנחנו מאמינים שבנסיבות הנוכחיות יש לכך חשיבות, כי לוח הזמנים שהיה נקוב בהצעת החוק – לבורר, להחלטה, להסכם – יכול היה לעכב.
ראובן ריבלין: אנחנו משתתפים בצערם של רבים מחברינו שהיו יכולים להיות בוררים בנושא זה.
אברהם פורז: תהיה לי בעיה לחזור ללשכת עורכי הדין.
אורי אולניק: אין זה סוד שאמות הספים נעו בשעת הוויכוחים בין המשרדים בשעתו.
אורי אולניק: בנקודת הזמן הזאת אנחנו רואים בחיוב רב את ההסכם, ומקווים שהחוק יעבור במהרה, הכבלים ייכנסו לתחרות והתמורה תשולם.
ראובן ריבלין: זה אחד החסמים הגדולים ביותר בדרך למהפכה.
ראובן ריבלין: עכשיו נשארה הפורנוגרפיה.
דוידה לחמן-מסר: כמובן שגם מטעם היועץ המשפטי לממשלה מברכים על ההסכם, שעומד בעקרונות נכונים לדעתנו ובאו לידי ביטוי בהצעת החוק הממשלתית.
דוידה לחמן-מסר: אנחנו מבקשים שליועצת המשפטית של הוועדה תינתן הסכמה לשבת עם נציגי משרד האוצר, התקשורת והמשפטים כדי לנסח את הסעיף.
דוידה לחמן-מסר: כמובן שהוא יוגש לנציגי חברות הכבלים.
אברהם פורז: ההסכמה ניתנת בזאת.
אברהם פורז: בשלב זה נצא להפסקה.
אברהם פורז: הישיבה תתחדש אחרי שבמליאה יעברו ההצבעות על הצעות החוק בקריאה מוקדמת.
אברהם פורז: אני מציע שחברי הכנסת יעקבו אחרי סדר היום בתום ההצבעות, ויגיעו לחדר הוועדה.
אברהם פורז: נסיים את קריאת הסעיפים הטכניים ואני מניח שכשעה או שעתיים לאחר מכן נתחיל בהצבעות.
אברהם פורז: אנחנו מעריכים שהישיבה תתחדש בשעה 14:30 או 15:00.
אברהם פורז: תודה לכולם.
אברהם פורז: אנחנו ניגשים לניסוח דברים טכניים שאינם שנויים במחלוקת ואני מניח שהדבר הזה ייקח לנו כשעה וחצי.
אברהם פורז: כאמור, אנחנו נעבור על הסעיפים האלה כי הם לא נוסחו סופית.
אברהם פורז: לאחר שזה יסתיים נשמח לשמוע מכל חבר כנסת שנמצא פה כל הצעה לגבי איזה סעיף שהוא בחוק, למרות שרובם גמורים.
אברהם פורז: בין הדברים האלה יוכל כמובן גם חבר הכנסת ביבי להעלות את עניינו בעניין הפורנוגרפיה.
אברהם פורז: אני חשבתי שמדובר בשיעורים באנטומיה למבוגרים, אבל אתם גררתם את זה למקומות מאוד רחוקים.
אברהם פורז: אחרי שנסיים את הקטע הזה ובהתאם לתוצאות ההצבעה, חלק מהדברים יהפכו לעמדת הרוב וחלק יהפכו להסתייגויות.
אברהם פורז: יכול להיות שמישהו יטען טענת נושא חדש לגבי איזה עניין ואז חובתנו היא להעביר את זה לוועדת הכנסת.
אברהם פורז: אני מקווה שבתחילת שבוע הבא ייפול הפור באופן סופי וזה יעלה למליאה, ואם יהיה שם קרב, יהיה שם קרב.
אברהם פורז: החוק הזה במידה רבה גם קרוי על שמי כי יש לי הצעת חוק פרטית.
אברהם פורז: אני לא רוצה להיות מזוהה עם חוק שבו יש סעיף שיש בו פגיעה לדעתי קשה מאוד בחופש הדיבור משום שחברי כנסת מתערבים וכופים על גופים רגולטוריים עניין תכני טלוויזיה.
אברהם פורז: אני לא רוצה להיות מזוהה עם זה.
אברהם פורז: אם זה קורה שלא באשמתי, אני מצטער על זה, אני יכול לצעוק על זה, אני יכול להצביע נגד זה, אבל אין לי יד בזה, אבל אני לא רוצה להיות מזוהה עם זה.
ראובן ריבלין: חברים, בואו נגמור את החוק שהוא החוק העיקרי שבא לקבוע את כל כללי המשחק בנושא התקשורת והתחרות בה לעשור, אם לא למאה השנים הבאות.
ראובן ריבלין: בואו נסיים את כל מלאכתנו ונברך ונאמר תם ולא נשלם ואז נגיע לדברים שבעיני רבים הם דגל שצריך להיאחז בו ונכריע ונחליט בו.
ראובן ריבלין: אחר-כך כל אחד מבחינת הפרוצדורות הנתונות לו על-פי תקנון הכנסת יעשה מה שהוא רוצה.
ראובן ריבלין: היושב-ראש יפסיק את הישיבות, חברי הכנסת יגישו הסתייגות, אלה ילכו לבג"ץ, אלה ילכו לבד"ץ, כל אחד ילך לאן שהוא רוצה ודורית ענבר בראש המועצה תחליט מה שהיא רוצה.
מיכאל איתן: אין לנו שום מניעה שהישיבה עכשיו בדיון הזה בעובדה שיש בינינו מחלוקת ואנחנו נחפש דרך לפתור אותה אבל בינתיים הוועדה יכולה להמשיך בחקיקה כאשר תלויה ועומדת הודעתך והודעתם של אחרים שלגביהם תובא להצבעה ההסתייגות הזו במטרה להפוך אותה חלק מהחלטת הוועדה, ואם היא לא תיפול כהחלטת ועדה – להביא אותה למליאה להצבעה.
מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, האם אפשר לקבל החלטה שההצבעה על סעיף הפורנוגרפיה תתקיים, אם אתה טוען נושא חדש.
אברהם פורז: בטרם יצאנו להפסקת הצהרים היינו בעניין הזה של שתי חמישיות של ערוצים.
בני איינהורן: אם חברות הכבלים או הגורם המשדר היה יכול להיות שותף ברמה מסוימת מינימליסטית, ברמת משקיע פיננסי עד 24 אחוזים, בלי השפעה על התוכן, בלי השפעה על כל הדברים האלה, עצם זה שאנחנו נכנסים בשותפות בערוץ היה מאפשר לגורמים פיננסיים להשלים מימון והיו קמים הרבה יותר ערוצים מקומיים.
בני איינהורן: היום במניין שתי חמישיות, אחזקה של אחוז כמו אחזקה של מאה אחוז.
בני איינהורן: כלומר, כל נגיעה שלי בערוץ נספרת.
בני איינהורן: אפשר להגביל את זה גם בכמות נוספת, אבל אחזקה פיננסית נמוכה תעודד הקמת ערוצים ישראליים עצמיים נוספים ואני חושב שזה האינטרס של כולם.
דוידה לחמן-מסר: הם באים ואומרים על השלוש חמישיות של האחרים שהם נורא מסכנים ולכן תנו לנו לעזור במימון כדי שאנחנו נביא אותם לכאן.
דוידה לחמן-מסר: אני אומרת שיש כסף במדינת ישראל והכסף נמצא באותם מקומות רגילים של נותני אשראי.
דוידה לחמן-מסר: אם הערוץ הזה יהיה כלכלי, יהיו לו מקורות אשראי.
דוידה לחמן-מסר: הקשר הזה והחיבור בשלושת החמישיות הם שטח לתחרות.
דורית ענבר: אני חושבת שהשתתפות של חברות הכבלים בבעלות בערוצים היא השתתפות מאוד חשובה, אני חושבת שההשתתפות שלהם היא מאוד קונסטרוקטיבית, אני חושבת שזה חשוב מה שמעודדים את התעשייה הזאת, שמממנים את התעשייה הזאת אבל בהחלט אני חושבת שארבעים אחוז זה מספיק.
חיים מנור: מבחינתנו כמפיקים, לא כמפיקי ערוצים, ברגע שיש מפיקי ערוצים, הם חילקו את הערוצים למקורבים, ואת זה אני אומר בפה מלא.
חיים מנור: אם ניקח את ויוה, שם עשו עכשיו הפקת מקור, הם קיבלו מהכבלים שלושים אלף דולר לפרק והם הפיקו כל פרק ב24- אלף דולר, כך ש6,000- דולר לפרק שמו בכיס.
חיים מנור: מי שסבל היו התסריטאים והשחקנים.
מיכאל קליינר: אם אני מראש אתחייב בחוק שבעוד שנה אם אף אחד לא ניגש ואם אף אחד לא מבקש ערוצי תוכן, אתה אז תוכל לקבל 25 אחוזים, ואז אני יוצר לך תמריץ מלאכותי לא לקחת ערוצים.
מיכאל קליינר: אני מעדיף להיות בסיטואציה אפילו כמו שאומרת דידי.
מיכאל קליינר: היא אומרת שאנחנו לא יודעים ויכול להיות שבאמת האינטרס שלך ככבלים יהיה לעודד חברות שיעבדו אתך ושיפנו רק אליך ותן להם הלוואה.
מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, לסיכום הדבר, במחשבה שנייה, אחרי הרבה היסוסים, אני אומר שיכול להיות שצריך לחכות עם זה.
אברהם פורז: אנחנו מנסים כאן להכריח את חברות הכבלים לתת לעוד פרחים לפרוח שלא בערוגה שלהם, פרחים שיהיו לגמרי לגמרי עצמאיים.
אברהם פורז: ברגע שהוא נכנס גם ב25- אחוז, אף פרח שאיננו קשור אתו במישרין או בעקיפין לא יצמח וזה נותן שליטה מוגזמת.
אברהם פורז: לדעתי התמהיל הוא בסופו של דבר נכון ואם אתם שואלים את דעתי, הסידור הזה של שתי חמישיות הוא ראוי, מאוזן והוא הרבה יותר לטובת הכבלים ממה שזה נראה.
אורי אולניק: (ד) המועצה רשאית לקבוע בכללים הגבלות על מספר הערוצים המשותפים המופקים בידי מפיק ערוץ, לבדו או ביחד עם אחרים, לרבות הגבלות כאמור על מי שמחזיק באמצעי שליטה במפיק ערוץ.
אורי אולניק: (ה) בסעיף זה – "בעל רשיון לשידורים" – כהגדרתו בסעיף 1, למעט בעל רשיון מיוחד לשידורי כבלים.
אורי אולניק: "הפקה" – לרבות הפקה, רכישה ועריכה של משדרים לערוץ, הפקת קטעי קישור וכן ביצוע הפעולות הכרוכות בהבאתו של ערוץ לשידור.
אורי אולניק: "ערוץ עצמי" – ערוץ המשודר על ידי בעל רשיון לשידורים, המופק בעיקר עבור הציבור בישראל או חלק ממנו, למעט ערוץ של בעל רשיון מיוחד לשידורי כבלים, ערוץ המשדר לפי הוראות סעיף 6כא(א), ערוץ קהילתי, ערוץ מקומי, ערוץ שהפקתו עבור הציבור בישראל מתבטאת בהוספת תרגום, דיבוב או קדימונים בלבד, ערוץ מידע או ערוץ אחר שקבעה המועצה לעניין זה.
אורי אולניק: "ערוץ משותף" – ערוץ עצמי המשודר על ידי יותר מבעל רשיון לשידורים אחד או ערוץ עצמי המשודר למחצית או יותר מכלל המנויים של כלל בעלי הרשיונות לשידורים.
בני איינהורן: הסעיף הזה ממשיך סיטואציה ואני אומר מה בעצם עומד מאחורי ערוץ משותף.
בני איינהורן: כל ערוץ שאני משדר, אוטומטית אני מעביר לצד השני.
בני איינהורן: זה כמו שיגידו ל"ידיעות אחרונות", אלף אלפי הבדלות, שאנחנו עכשיו מקימים עיתון חדש וכל חומר המערכת שמגיע אליך, כמו שזה תעביר אליי.
בני איינהורן: כל ערוץ שאצלי, אני חייב לתת להם אותו במחיר עלות.
אברהם פורז: מר איינהורן, אני חושב שיש לך הישג היסטורי.
אברהם פורז: אני חושב שהשגתם הישג מהמדינה מול התביעה הבסיסית הראשונית שלה.
אתי בנדלר: מדובר בפעולות במקרקעין ציבוריים ובקשר לזה סעיף 21א החדש או 6כח לחוק העיקרי אומר שתוכניתו של בעל רשיון להנחת הרשת בקרקע ציבורית טעונה אישור של הוועדה המקומית לתכנון ובנייה שבמרחב התכנון שלה מיועדת הנחת הרשת, מדברת על פרוצדורה מאוד קצרה לקבלת האישור ובסעיף קטן (ד) אומרת שאישור לפי סעיף זה כמוהו כהיתר שניתן כדין לפי חוק התכנון והבנייה.
אתי בנדלר: הסעיף הזה היה ממוקם בפרק אחר שדיבר רק על רשת כבלים ועכשיו העבירו אותו לפרק כללי של פעולות במקרקעין ציבוריים ומכוח זה שהוחלף המינוח רשת כבלים ברשת, בעצם ההוראה אומרת שכל פעולה במקרקעין ציבוריים של הנחת רשת וכיוצא בזה , הפרוצדורה לקבלת אישור היא פרוצדורה מאוד קצרה שמחליפה את הפרוצדורה לפי חוק התכנון והבנייה ויראו את זה כקבלת היתר.
אתי בנדלר: הפועל היוצא של זה הוא שבניית מבנים, בניית אנטנות ענקיות וכיוצא בזה, יוצא שהן פטורות מקבלת היתר בנייה לפי חוק התכנון והבניה.
אתי בנדלר: אי לכך פניתי למשרד התקשורת, ללשכה המשפטית, וביקשתי מהם שיביאו לוועדה איזושהי הצעה לתקן את התוצאה שנגרמה כתוצאה מכך, כי אני הנחתי שלא זו הייתה הכוונה, והייתה הצעה שייאמר בסעיף הזה שהוראות סעיף זה לא יחולו על מבנים עיליים ואנטנות המשמשות לשידור.
קריאה: יש הרבה בעלי רשיונות מיוחדים או אחד שיש לו חמישה רשיונות מיוחדים, הוא יעשה כאן תרגיל ויעביר חמישה כאלה בלי חובות של הפקות מקור.
אברהם פורז: אני הייתי מציע סעיף, ואני לא יודע איפה למקם אותו, שהיה שמישהו קיבל רשיון יותר מערוץ אחד, תהיה המועצה רשאית, אם תמצא לנכון, להטיל עליו חובת הפקת מקור.
אברהם פורז: תנסו למצוא אכסניה לסעיף הזה.
אברהם פורז: אם המועצה נותנת יותר מאשר רשיון אחד, היא רשאית, לא חייבת, לקבוע חובת הפקות מקור, אם מצאה לנכון לעשות זאת.
מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, סוכם שבמקביל תתקיים פגישה בהשתתפות שר האוצר והממשלה תציע איזושהי הצעה.
מיכאל איתן: לכן בניסוח מה שנאמר הם ביקשו שאני אסכים שיתווסף שר האוצר במקום ראש-הממשלה.
מיכאל איתן: כלומר, התוכנית תעובד על-ידי ראש-הממשלה ושר האוצר.
אברהם פורז: עיצומים כספיים.
אברהם פורז: לאור השינוי שהציע משרד התקשורת, הרשיונות לשידורי טלוויזיה ניתנים לא על-ידי השר אלא על-ידי המועצה.
אברהם פורז: על-מנת שלא ייווצר שום ספק צריך לומר שהמועצה תיתן ויושב-ראש המועצה תחתום בשם המועצה.
אברהם פורז: אני מציע שתבדקו איפה למקם את זה.
אברהם פורז: אם יש לכם כבר מקום, עוד יותר טוב.
אורי אולניק: בדבר אותו שיתוף פעולה, אני רוצה להסביר את הנחיצות שקיימת היום בשני סעיפים שהם הוראת שעה והם קשורים לסעיף הבעלויות הצולבות.
אורי אולניק: אנחנו תכף ניגע ונדון באופן פרטני בסעיף הבעלויות הצולבות, אבל הייתי רוצה גם להתייחס לסעיפי הוראת השעה.
אורי אולניק: אין זה סוד שבנקודת הזמן הזו שוק התקשורת הישראלי נמצא בנקודת שבר אמיתית ואני מדבר על נקודת שבר כי מצד אחד יש לנו משבר לא פשוט בשוק התקשורת העולמי בכלל והדבר מחלחל אלינו, ומצד שני יש לנו פה גם מצב שהרבה חברות היום נמצאות בקשיים לא פשוטים והתחרות בתחום מאוד חשוב, בתחום התקשורת הנייחת למול חברת בזק, נראית אתגר מאוד משמעותי לשוק התקשורת הישראלי.
אורי אולניק: הסעיף של הוראת השעה שאנחנו מציעים כאן הוא איננו הסדר קבע אלא הוראת שעה שנראית נכונה ונחוצה באמת באותה נקודת זמן של ערב פתיחת התחרות בתחום התקשורת הנייחת.
אורי אולניק: רבותיי, אני אומר בפירוש שיש קשר בל ינותק בין תחום השידורים לבין תחום התקשורת ככל שהדבר נוגע לפיתוח שירותי תקשורת על גבי רשת הכבלים.
אורי אולניק: מצד אחד אנחנו נמצאים בשלב קריטי לפני ולקראת פתיחת תחום הטלפוניה לתחרות ולקראת הכנסה של טכנולוגיות תקשורתיות חדשות ומצד שני רבותיי לאור המצב כאן, ברור שהחברות הפועלות בתחום מושפעות מהשפל הקשה בתחומי התקשורת ומצבן הכספי הקשה מסביר זאת באופן מוחשי ביותר.
אורי אולניק: בשלב הקריטי הזה אנחנו סבורים שעלינו לעשות מאמצים רבים לאפשר לחברות הכבלים, המועמדות הטבעיות והזמינות ביותר לתחרות בבזק, להשקיע מכיסן את הון העתק הדרוש כדי להיערך ולהתכונן לתחרות בתחום התקשורת בכלל ובשוק הטלפוניה הנייחת והאינטרנט המהיר בכל.
אורי אולניק: משרד התקשורת שהיה תמיד חלוץ התחרות ופתיחת השווקים לתחרות, גם כיום, בזמנים קשים ביותר, עדיין אנחנו מאמינים בתחרות ובקידומה אלא שלעתים יש מצבים בהם כדי לקדם תחרות בתחום המאוד חשוב של טלפוניה, תחרות בחברת בזק, צריך לאפשר שיתוף פעולה למי שהיו עד אתמול מתחרים או מתחרים פוטנציאלים.
אורי אולניק: אני מאמין שזהו המקרה שלפנינו.
אורי אולניק: דרושה לנו הוראת שעה לתקופה קצובה ותחומה לפיה ניתן יהיה לזכייני הכבלים לשתף פעולה זה עם זה כדי לייעל ולהוזיל את עלויות רכש התוכן הזר ומאידך כדי שההשקעות הדרושות לכניסת חברות הכבלים לתחרות בבזק וטלפוניה יוכלו להתפזר על פני כמה גופים כלכליים.
אורי אולניק: הסעיף המוצע בהוראת השעה מאפשר לשר ולמועצה להתיר לבעלי הרשיונות הכלליים לפעול באמצעות אותו תאגיד במשותף לתקופה של שמונה שנים באמצעות רשיון כללי אחד לשידורים ובכפוף להוראות שאנחנו תכף נקריא אותן ונדון בהן אחת לאחת.
אורי אולניק: בצד ההוראה הזאת אני רואה לנכון להבהיר שההסדר המוצע פה אינו מייתר את הדיון שכבר התחיל ונדון בפני הממונה על ההגבלים העסקיים בכל הקשור לשיתוף הפעולה בין חברות הכבלים כאשר ידוע שהוגשה בקשת מיזוג על-ידי חברות הכבלים לממונה וגם למועצה לשידורי כבלים, וההסדר הזה, מי מבין חברי הכנסת שמכיר את הסדר ICP שהושג בשעתו בשנת 1996, אנחנו מציעים כאן, נוכח האתגר העצום וההשקעות של מאות מיליוני הדולרים הנדרשים מחברות הכבלים לעבור לעידן החדש ולפיתוח שירותי תקשורת חדשים על גבי רשת הכבלים את האפשרות לשתף פעולה בתחום התוכן.
אורי אולניק: אין ספק שמדובר בסוגייה שהייתי אומר שרבים כבר כתבו עליה, רבים כבר הביעו דעות עליה, אבל אנחנו במשרד התקשורת סבורים שבנקודת הזמן הזאת שיתוף הפעולה הזה הוא חיוני ודרוש לשם פיתוח שירותי תקשורת שונים.
אורי אולניק: אני רואה לנכון לציין שמבלי שחברות הכבלים יפעלו על גבי תשתית אחת במשותף, תשתית ארצית, אוניברסלית, אין ספק שבבואנו לקבוע את היקף פעילותן של חברות הכבלים – ואני אומר את זה כדי שלא יהיה ספק בדבר הזה – אנחנו רוצים תחרות מבחינת חברות הכבלים מדן ועד אילת.
אורי אולניק: אנחנו רוצים שהתחרות באינטרנט המהיר לא תהיה רק בתל-אביב ולא תהיה רק בחיפה אלא היא תגיע לכל קצווי הארץ.
אורי אולניק: על מנת שנגיע למצב הזה שתהיה לנו פה רשת כבלים משודרגת דיגיטלית שיכולה להחליף טכנולוגיות רחבות פס משוכללות, יש היום את החיוניות לבוא לקראת חברות הכבלים ועל כן בא הסעיף הזה, גם כדי להקל בשיתוף הפעולה בתחום התוכן שמשליך על היכולת להתמודד באתגר העצום בתחום התקשורת.
אורי אולניק: בתחום התשתית ייתן הממונה את החלטתו בתחום המיזוג ואנחנו לא מתערבים בהחלטה זאת.
אורי אולניק: עד כאן אלה היו דברי הסבר כלליים ביותר ואני מציע שנקרא את סעיף הבעלויות הצולבות בין שתי הוראות השעה כאשר בסעיף הבעלויות הצולבות יש שתי הוראות שעה.
אורי אולניק: מבחינת החוק סעיף הבעלויות הצולבות משתלב בסעיף 6ח4 לחוק ואני נותן למשנה ליועץ המשפטי לממשלה, גברת דוידה לחמן-מסר, להציג את סעיף הבעלויות.
דוידה לחמן-מסר: המגבלות הן שאסור לך לשלוט או להחזיק בלמעלה מ24- אחוזים בתאגיד.
דוידה לחמן-מסר: זאת אומרת עד 24 אחוז מותר יהיה להחזיק.
דוידה לחמן-מסר: זאת מגבלה במובן הזה והיא באה בכל-זאת גם לענות לדברים שדיברו כאן כולם שגם עיתונים רואים את עצמם משולבים בתחום התקשורת.
דוידה לחמן-מסר: אם אתה שולט בעיתון, אתה יכול להיות משקיע פיננסי רציני אבל לא שולט.
דוידה לחמן-מסר: זה העיקרון.
דוידה לחמן-מסר: בשום מקרה לא אמרו לך אאוט טוטאלי.
דוידה לחמן-מסר: סעיף קטן (3)(א) ו-(3)(ב) שלפניכם עוסק בשאלה המעניינת של בעלי מניות בעיתון שרוצים להחזיק בחברה.
דוידה לחמן-מסר: זאת אומרת, הם מדלגים, הם לא מחזיקים דרך העיתון אלא הם מחזיקים כבעלי מניות.
דוידה לחמן-מסר: למשל, אני ומר אולניק, אם הוא יחליט לשתף אתי פעולה, אנחנו מחזיקים במספר מניות בעיתון מסוים ואנחנו מחזיקים באותו שיעור בלמעלה מ24- אחוז ביחד, למרות שאנחנו לא שותפים – הוא 12 אחוז ואני 12 אחוז – הרי שיחד לא נוכל להיות בעלי שליטה ולא נוכל להחזיק מעל 24 אחוזים.
דוידה לחמן-מסר: חל כאן אותו עיקרון.
דוידה לחמן-מסר: הייתה לנו בעיה והשר ביקש שניקח לתשומת לבנו, בעיה של דברים קיימים והדברים שקיימים הם תאגיד – וצריך לדבר על זה – שכל בעלי מניותיו מחזיקים בשני עיתונים בתאגיד אחד וזו בעיה קיימת והיא נוצרה מאחר שלא היו מגבלות בחוק הקודם.
דוידה לחמן-מסר: לכן, לאור דברי השר ולאור הדברים האחרים, למרות שהזיכיון פג, חשבנו שנכון יהיה להתייחס גם לסיטואציה הזאת.
דוידה לחמן-מסר: כאשר כלל בעלי המניות בשני העיתונים מחזיקים ביחד בתאגיד שהוא בעל רשיון לשידורי תוכן, אז מותר להם לעלות קצת מעל ה24- ולהגיע ל33- אחוזים ובלבד שלא ישלטו בתאגיד.