GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בני איינהורן: הנושא עלה בעבר והובטח שבכל המקומות שבהם נקבעת קביעה ואחר כך נאמר שהמועצה יכולה לשנות זאת – כמו הפקות מקור, למשל – תהיה ודאות.
בני איינהורן: אם נקבע שתי-חמישיות, אני מבקש שהמועצה לא תוכל להקטין זאת.
דוידה לחמן-מסר: אינני מייצגת את המועצה, אך אני מבקשת להסביר זאת.
דוידה לחמן-מסר: הסעיף נולד כחלק מהעובדה שחברות הכבלים עובדות בשיתוף פעולה – כלומר הן מהוות גורם דומיננטי בשוק התוכן.
דוידה לחמן-מסר: נקבע שמאחר שזה המצב יש לערוך חלוקה ולקבוע שבבעלותן יהיו עד שתי-חמישיות של הערוצים.
דוידה לחמן-מסר: ישבנו כולנו לילה ארוך וניסחנו את הסעיף הזה, יחד עם חברות הכבלים.
דוידה לחמן-מסר: הסעיף משקף רגישות גבוהה מאוד למה שמתרחש בשוק.
דוידה לחמן-מסר: אם יו"ר המועצה תקבע אפס ערוצים בבעלות הכבלים – אפשר יהיה לתקוף החלטה זו בשל חוסר סבירות.
דוידה לחמן-מסר: לא צריך להלך אימים על הוועדה בשל החשש מאפשרות האפס.
דוידה לחמן-מסר: כמו שמכבדים הסכמים בכל נושא, אני מבקשת לכבד גם אותו.
דוידה לחמן-מסר: סעיף זה הוא תולדה של הסכם.
אברהם פורז: אני מבקש ממר מלובן ומר חטב לא להפריע לנו.
אברהם פורז: מה היה שיקספיר אומר על כך?
יורם חטב: "קוץ שקשה לחלוץ".
יורם חטב: זה מ"הלילה השנים-עשר".
אייל מלובן: צריך להזמין את מר חטב לכל ישיבות הוועדה, יהיה לו תמיד מה לומר.
דורית ענבר: יש למועצה סמכות לקבוע מדיניות בנושא שידורים.
דורית ענבר: הסעיף נולד טרם זמני.
דורית ענבר: מטרתו לפזר את הבעלויות והשליטה על הערוצים שמופקים בעבור הציבור בישראל – אין הכוונה לכלל הערוצים, ולא לערוצים זרים, אלא ערוצים שמופקים בעיקר בישראל.
דורית ענבר: מלכתחילה נקבע ששיעור הבעלות יהיה עד שתי-חמישיות, ולא שתי-חמישיות מלאות.
דורית ענבר: אך גם במסגרת ההיקף הזה יכולים להיות שיקולי מדיניות שונים.
דורית ענבר: ידוע לכולם שהשווי של הערוצים שמוחזקים על ידי חברות הכבלים - או שלחברות הכבלים יש עניין להחזיק בהם, או שיש להם אופציות בהם – עולה בהרבה על שתי-חמישיות.
דורית ענבר: גם אם השיעור האבסולוטי של הערוצים הוא שתי-חמישיות או פחות מזה מתוך הערוצים, השווי של הערוצים האלה וחשיבותם מגיעים לכדי 70% או 80% מהערוצים.
דורית ענבר: בנסיבות האלה צריך לתת שיקול דעת למועצת הכבלים לפעול בנושא.
דורית ענבר: זה בדיוק מה שניתן כאן.
דורית ענבר: כמובן ששיקול הדעת צריך להיות בסבירות ואחרי ששומעים את הצד האחר – ותמיד שומעים את הגופים שהעניין נוגע להם.
בני איינהורן: מבחינתנו בסעיף זה יש אי הגינות גבוהה ביחס לפעילות בלוויין.
בני איינהורן: ההסכם שציינה עו"ד לחמן-מסר נעשה בתקופה שלא הייתה תחרות.
בני איינהורן: הלוויין יכול להעביר ערוצים עצמיים כרצונו, בלי מגבלה.
בני איינהורן: מדובר בערוצים עצמיים ביחס לכמות גדולה של ערוצים.
בני איינהורן: דיברנו בוועדה על הצורך בוודאות בקביעת העמדות.
בני איינהורן: אם אין כמות מספיקה של ערוצים עצמיים, כלומר אין תוכן – לשם מה כל הדיונים הכבדים על בעלויות צולבות?
דוידה לחמן-מסר: זה לא שייך לבעלות צולבת.
בני איינהורן: אנחנו מבקשים להשאיר את מה שכתוב בחוק, את הקביעה שיהיו שתי-חמישיות, בוודאות.
בני איינהורן: אין לתת למועצה סמכות להוריד את השיעור הזה.
בני איינהורן: אסור לשכוח שהמועצה כבר הוציאה שימוע בחוץ.
בני איינהורן: בחוק כתוב שתי-חמישיות אך למועצה יש שימוע בחוץ שבו היא אומרת שהיא מבקשת להוריד את שיעור הבעלות המלאה לחמישית, ולאפשר עוד חמישית במעמד של עד 25% בעלות.
בני איינהורן: זה לא מקובל לחלוטין.
בני איינהורן: זו פגיעה מלאה ביכולתנו להתחרות.
אברהם פורז: ייתכן שיש פגיעה, אך זה המצב המשפטי הנוכחי.
בני איינהורן: מחייבים את הכבלים להעביר ערוצים שאינם שלהם כמעט ללא מגבלה.
בני איינהורן: אך מספר הערוצים שבבע
בני איינהורן: לותנו מצומצם ואפשר לצמצם עוד עד לאפס ערוצים.
בני איינהורן: עו"ד לחמן-מסר אומרת שזה לא סביר, אבל זה אפשרי לפי הסעיף.
ראובן ריבלין: האם מר איינהורן מבקש לשפר את מצבו?
ראובן ריבלין: אני תומך בכך שכולם ישפרו את מצבם, אבל אחרי שהכל ייגמר.
ראובן ריבלין: כל אחד חושב שברגע האחרון יתפוס "טרמפ" על החוק.
ראובן ריבלין: אם היו"ר יאפשר זאת לאחד מכם – זה גמור.
ראובן ריבלין: יש שני נושאים שבמחלוקת והכנסת תחליט עליהם.
ראובן ריבלין: הראשון הוא unbundling - ואני מקווה שיחליטו לפי עמדתי, והשני הוא הפורנוגרפיה – שהוא נושא חשוב ביותר.
ראובן ריבלין: בשני אלה הסכמנו לא להסכים.
אברהם פורז: על הנושא השני נצביע באוקטובר.
ראובן ריבלין: ייתכן.
ראובן ריבלין: יו"ר הוועדה הוא שיחליט.
ראובן ריבלין: היו"ר עצמו הוא לא הדבר החשוב, אלא הפונקציה שהוא מלא.
בני איינהורן: הסעיף הזה הוא הרעה של מצבנו לעומת מה שכתוב בחוק.
ראובן ריבלין: זה עניין אחר.
ראובן ריבלין: אם יש הרעה, צריך לדון.
ראובן ריבלין: אלה חוקי המשחק.
ראובן ריבלין: אך אם חלילה יש ניסיון להשיג הישגים – אין טעם לנסות.
ראובן ריבלין: מר איינהורן הבין את עמדתי ומיד שינה את ההסבר שלו.
אברהם פורז: אני מבקש שמר איינהורן יסביר את דבריו.
בני איינהורן: הסעיף שאומר שהמועצה יכולה להתערב במספר הערוצים שיופקו לפי סעיף קטן (א) לא היה קודם.
בני איינהורן: זה היה קיים לגבי מפיק ערוץ עצמאי, שם הייתה הגבלה.
בני איינהורן: אך לא לגבי הכבלים.
בני איינהורן: אם אין הרעה לעומת העבר – אני מציע לחזור לסעיף הקודם.
דורית ענבר: עובדתית מלכתחילה בסעיף המקורי היה כתוב "עד שתי-חמישיות".
דורית ענבר: מלכתחילה בסעיף המקורי המועצה הייתה רשאית להתנות, לדחות או לאשר וכו'.
דורית ענבר: מלכתחילה בסעיף המקורי הייתה למועצה סמכות לקבוע כללי מדיניות, לרבות למטרה המפורשת של ריבוי גורמים העוסקים בהפקת הערוצים האלה.
דורית ענבר: שנית, גם בטענה לגבי הלוויין אני מבקשת לתקן את העובדות: הסעיף מוחל על הלוויין.
דורית ענבר: נכון שהסעיף לא חל על ערוצים שהלוויין משדר לבדו, כפי שהסעיף אינו חל גם על חברת כבלים אחת שמשדרת לבדה.
דורית ענבר: הוא עוסק אך ורק בערוצים משותפים.
דורית ענבר: לכן ביקשנו לתקן ולקבוע שערוץ משותף יהיה ערוץ בן שתי פלטפורמות:
דורית ענבר: גם ערוץ של חברת לוויין אחת וחברת כבלים אחת – אם יהיה ערוץ כזה – ייכנס למכסה.
אסתר שטרנבך: הסמכות לקבוע מספר ערוצים ניתנה לעניין מפיק ערוץ ולא לעניין חברות הכבלים.
אסתר שטרנבך: סעיף 6כ1 מדבר על ערוצים משותפים בשתי דרכים.
בני איינהורן: אם זה לא משנה, שיושאר החוק הנוכחי.
דורית ענבר: הסעיף המקורי לא צפה פני מיזוג.
דוידה לחמן-מסר: הסעיף המקורי עוסק בשני דברים.
דוידה לחמן-מסר: זהו נושא חשוב מאוד הנוגע לבעלות הכבלים בערוצים בשוק התוכן.
דוידה לחמן-מסר: ככל שיש להם ערוצים רבים יותר בבעלותם – השאלה תמיד קיימת.
אברהם פורז: אני מבקש להבין מה פסול בסעיף המקורי.
דוידה לחמן-מסר: הסעיף הזה לא צפה ערוץ משותף שמשדר לחצי מהאוכלוסייה ויותר, וערוץ משותף מחצית ממנו הוא פונקציה של הלוויין והכבלים יחד.
דוידה לחמן-מסר: אנשי הכבלים מסתמכים על פרשנות לא נכונה של הסעיף המקורי.
דוידה לחמן-מסר: אני קוראת מסעיף 6כ1 המקורי, סעיף קטן ב: "המועצה רשאית לאשר בקשה לפי סעיף קטן (א), לדחותה או להתנות את אישורה בתנאים נוספים שתקבע," – וכעת באה תיבה נוספת: "לרבות לעניין סוגי הערוצים ומספר הערוצים שיפיק מפיק ערוץ…".
דוידה לחמן-מסר: אנשי הכבלים מפרשים את המילה "מפיק ערוץ" שבסוף התיבה הזאת, כאילו היא חלה רק על הרישה.
דוידה לחמן-מסר: אך היא חלה רק על התיבה.
דוידה לחמן-מסר: לכן הם טוענים שלמועצה אין סמכות לקבוע תנאים נוספים לגביהם אלא לגבי מפיק ערוץ.
דוידה לחמן-מסר: פרשנות זו איננה נכונה.
אברהם פורז: או שהסעיף המקורי מניח את הדעת או שיש שינוי מצב.
אברהם פורז: אם הוא משנה מצב, אינני רוצה להרע את תנאיהם של הכבלים.
אברהם פורז: הסעיף המקורי נוסח לטוב ולרע, הוא ימשיך במתכונתו הנוכחית.
דוידה לחמן-מסר: נזכרתי מדוע נעשה השינוי.
דוידה לחמן-מסר: קודם היו מגבלות על מפיק ערוץ.
דוידה לחמן-מסר: אסור היה למפיק ערוץ חיצוני להפעיל יותר משני ערוצים.
דוידה לחמן-מסר: ביטלו את הסייג הזה.
דוידה לחמן-מסר: אבל בכל זאת, לא רוצים שאדם חיצוני יפיק את כל הערוצים של המפיק העצמאי.
אברהם פורז: אז המועצה לכבלים תקבע זאת.
דורית ענבר: יש כאן כמה הבדלים.
דורית ענבר: במקור, כשכתבו את הסעיף, צילמו מצב קיים – שבו שני ערוצים נשארו בבעלות חברות הכבלים ושלושה ערוצים יצאו החוצה.
דורית ענבר: ואז, כדי ששלושת הערוצים החיצוניים לא יהיו בידי אותו מפיק, קבעו שבידיו של כל מפיק חיצוני יהיו שני ערוצים לכל היותר.
דורית ענבר: זה כבר לא רלוונטי.
דורית ענבר: השוק היום גדול הרבה יותר.
דורית ענבר: הנקודה הזאת תוקנה כאן.
בני איינהורן: הייתה הגדרה.
בני איינהורן: גם את זה משנים.
בני איינהורן: אני מציע להשאיר את הסעיף הישן.
אברהם פורז: אני מבקש לשאול שאלה אחרת:
אברהם פורז: האם סביר לדעת עו"ד ענבר שהמועצה לכבלים תקבע אפילו פחות משתי-חמישיות להפקה עצמית?
אברהם פורז: האם ייתכן שיופחת השיעור שנקבע, דהיינו שתי-חמישיות?
דורית ענבר: זה יכול להיות סביר אם יאשרו בעלויות בערוצים שיש בהם אינטרס – כמו הפקה מקומית.
בני איינהורן: אבל העניין נוגע לחלק היחסי מהערוצים, ולא על הערוצים המסוימים.
דורית ענבר: אתן דוגמה.
דורית ענבר: זה יקרה אם מתברר שמי שמחזיק בכל ערוצי הסרטים, למשל, מחזיק במשהו בעל שווי רב הרבה יותר ממספר הערוצים עצמם – וכך גם לגבי החזקה בערוץ הספורט היחיד.
דורית ענבר: לכן יכולים להיות שיקולים שבגינם המועצה תחליט שאיננה מאשרת ערוץ מסוים – גם אם עדיין לא התמלאה המכסה של שתי-חמישיות.
דורית ענבר: וכך לא יגיעו לשיעור של שתי-חמישיות מהערוצים מסיבות ענייניות אחרות.
אברהם פורז: איזה מנגנון היית מציעה, עו"ד ענבר, כדי לוודא שאין ניצול לרעה של הסעיף הזה?
דורית ענבר: כמו שאמרה עו"ד לחמן-מסר, אם נפעל משיקולים זרים או בלי שיקולים כלל – אפשר יהיה לתקוף את ההחלטה.
אברהם פורז: כדי לשים קץ לוויכוח אני מציע שאם תאושר בעלות של פחות משתי-חמישיות זה יהיה רק מנימוקים מיוחדים שהמועצה תנמק בנפרד ותיתן עליהם את הדעת מראש.
דורית ענבר: ממילא כבר היום יש שתי-חמישיות.
אברהם פורז: אני יודע שמר איינהורן איננו מרוצה מההצעה.
בני איינהורן: זה סעיף מהותי ביותר.
דוידה לחמן-מסר: זה סעיף שנובע מהסדר ICP.
דוידה לחמן-מסר: הוא היה קשור להפקות.
בני איינהורן: המדינה עומדת מולנו, אין צד אחר.
אברהם פורז: אם כותבים "נימוקים מיוחדים שינומקו בנפרד" – ואם העניין יגיע לבית המשפט – ייבדקו נסיבות מיוחדות לשבירת הכלל.
אברהם פורז: ייתכן שיהיו נסיבות כאלה.
אברהם פורז: הסיכוי לכך קטן.
בני איינהורן: לסעיף זה יש עוד עשר שורות, ובכל אחת מהן ממסמסים את החוק הקיים.
בני איינהורן: אני מציע להשאיר את החוק המקורי אם אין שינוי מהותי.
בני איינהורן: גם בחוק המקורי כתוב "לעד".
בני איינהורן: אני מעדיף את הניסוח הזה, העיקר שיישאר החוק הקיים.
אברהם פורז: החוק הקיים לא מתאים משום שהוא מדבר על שלושה ערוצים מתוך חמישה.
דוידה לחמן-מסר: יש בו סעיף על חברה אחת לשבע שנים.
אברהם פורז: הוועדה צריכה לקבוע מה היא רוצה לשנות, את הניסוח יקבעו אחרים.
אברהם פורז: המגמה שצריכה להתבטא בחוק היא זו: מאחר שעוברים ממספר אבסולוטי למספר יחסי, באחוזים, והערוצים גדלים, אי אפשר להשאיר קביעה של שני ערוצים מתוך חמישה.
בני איינהורן: זה לא כך בסעיף המקורי, גם שם נוקבים באחוזים.
אברהם פורז: העיקרון הוא שמתוך הערוצים העצמיים לעולם לא ייקחו מחברות הכבלים יותר משתי-חמישיות, אלא בנסיבות מיוחדות, שהמועצה תנמק אותן בנפרד.
אברהם פורז: הסיכוי שזה יקרה הוא קטן, אבל יש כאן פתח לפעול בנסיבות מיוחדות.
חיים אלון: אני רוצה לדבר על ערוצים עצמאיים, ולא על ערוצים של חברות הכבלים.
חיים אלון: יש היום הרבה ערוצים עצמאיים.
חיים אלון: אנחנו מתנגדים שמפיק ערוץ או מפעיל ערוץ יחזיק יותר משני ערוצים.
חיים אלון: אפשר להחזיק שלושה ערוצים באותו עניין – שלושה ערוצי סינמה, למשל.
דוידה לחמן-מסר: מר אלון מסביר מדוע שינינו את הסעיף.
אברהם פורז: יש מועצה, והיא קובעת.
אברהם פורז: מדוע לכתוב זאת בחוק?
אברהם פורז: זה העיקרון שהוצע, המנסחים יפעלו לפיו.
אברהם פורז: בכך סיימנו את הנקודה.
ראובן ריבלין: זה לא שינוי דרמטי.
ראובן ריבלין: יהיה צורך בנימוקים מיוחדים מאוד כדי לקבוע מדוע יסטו ממה שנקבע.
מיכאל איתן: אבל מהם "נימוקים מיוחדים"?
ראובן ריבלין: אינני יודע.
ראובן ריבלין: אולי מצב שבו יהיו המון ערוצים מסוג מסוים, ויהיה צורך בערוץ שישדר משהו אחר.
ראובן ריבלין: אולי יהיו המון ערוצי פורנוגרפיה וירצו להראות נושא אחר.
אברהם פורז: בדרך כלל רמזורים פועלים נכון, ואין צורך בהכוונה.
אברהם פורז: אבל לפעמים, גם מבלי שהרמזור יתקלקל, יש לחץ תנועה עצום מכיוון אחד ואין כמעט תנועה מכיוון אחר – ואז מגיע שוטר ומכוון את התנועה בלי קשר לרמזור.
מיכאל איתן: אני מסכים לגישה, אבל לא לביצוע.
מיכאל איתן: לא ברור מהם "טעמים מיוחדים" וזה פותח פתח לכל מיני נימוקים.
מיכאל איתן: צריך למצוא דרך לאפיין את הנימוקים האלה.
ראובן ריבלין: היחידים שיודעים מהם "טעמים מיוחדים" הם המועצה לשידורי כבלים והגורמים.
אברהם פורז: אם המועצה לשידורי כבלים תחליט לרדת מהשיעור שנקבע לבעלות, זה יהיה רק מטעמים מיוחדים שיירשמו.
בני איינהורן: אני מציע להביא את העניין לאישור הוועדה.
נחמה רונן: "טעמים מיוחדים" יכולים להיות כל דבר.
מיכאל איתן: האם מצב ביטחוני הוא טעם מיוחד?
מיכאל איתן: האם אינפלציה היא טעם מיוחד?
מיכאל איתן: צריך להגדיר את הכיוון.
מיכאל איתן: אפשר לכלול את כל הטעמים, אבל צריך לומר אותם.
יצחק וקנין: אפשר להביא זאת לאישור הוועדה.
אברהם פורז: החקיקה הישראלית מלאה ב"טעמים מיוחדים שיירשמו".
אברהם פורז: כך גם בחוק הפלילי, גם בחוקים אזרחיים.
אברהם פורז: הסיבה היא שאין לנו יכולת נבואית.
אברהם פורז: אולי לח"כ איתן יש יכולת כזאת, אך לא לי.
אברהם פורז: ניסוח כזה אומר שהמועצה לא יכולה לסטות מהשיעור של שתי-חמישיות כדבר שבשגרה.
אברהם פורז: יש צורך בנסיבות מיוחדות, המועצה צריכה לנמק אותן ושיקול הדעת שלה יכול לעמוד במבחן בג"צ.
בני איינהורן: אם המועצה כבר החלה בשימוע – זהו "טעם מיוחד"?
מיכאל איתן: השאלה היא איזה מסר רוצה המחוקק להעביר.
מיכאל איתן: אם רוצים שיועבר מסר כללי שהמועצה לא תקבל החלטות כלאחר יד – המנגנון הנהוג בחקיקה הוא שהמועצה תצטרך לקבל את ההחלטה ברוב גדול יותר של חבריה, או משהו דומה.
מיכאל איתן: אך ברגע שקובעים "טעמים מיוחדים", ואומרים בדברי ההסבר שטעמים אלה יכולים להיות כל טעם שהוא שלא צופים מראש – כאילו לא נקבע כלום.
מיכאל איתן: אם המחוקק כותב "טעם מיוחד" בחוק, ובדברי ההסבר אומר "כל נימוק בעולם שאי אפשר לצפות" – לא נשלל שום טעם.
מיכאל איתן: מהו טעם שאיננו מיוחד?
מיכאל איתן: אנחנו הפוליטיקאים מעולם לא הצענו הצעה שלא היה לה טעם מיוחד, בשום נושא שהוא.
מיכאל איתן: אנחנו מתלהבים ומתלה
מיכאל איתן: מים – כמו שאני עושה כעת – ובטוח שיש לכך טעם מיוחד, אחרת מדוע מתלהבים כל כך?
מיכאל איתן: האם בית המשפט יחליט מהו טעם מיוחד?
אתי בנדלר: בית המשפט יפקח, בוודאי.
ראובן ריבלין: אם מישהו יחליט שהטעם שנתנה המועצה איננו טעם מיוחד הוא יפנה לבית המשפט כרגולטור עליון, ושם ייקבע האם זה אכן טעם מיוחד.
ראובן ריבלין: לטענת ח"כ איתן לא צריך להשתמש ב"טעמים מיוחדים" לטעמים מיוחדים.
ראובן ריבלין: רק מטעמים מיוחדים ייכתב "טעמים מיוחדים".
ראובן ריבלין: יש בכך היגיון.
מיכאל איתן: חשוב לתת איזה שהוא אפיון או הגדרה.
אברהם פורז: בחוק כתוב שערעור יוגש תוך 45 יום לבית המשפט, ובית המשפט, מטעמים מיוחדים, יכול להאריך את המועד.
אברהם פורז: שכחה, למשל, היא לא טעם מיוחד.
מיכאל איתן: שם זה עניין של זמן, זה נקודה אחרת.
מיכאל איתן: הסיבה הטובה הנדרשת שם קשורה למועד, היא ספציפית מאוד.
ראובן ריבלין: יש דוגמה אחרת: עונשי מינימום.
ראובן ריבלין: המחוקק השאיר לבית המשפט את שיקול הדעת בנושא זה.
אתי בנדלר: נכון, בעונשי חובה יש סעיף טעמים מיוחדים.
מיכאל איתן: זה לא דומה.
מיכאל איתן: משאירים שיקול דעת לבית המשפט בתחום שמסור לבית המשפט.
מיכאל איתן: כאן יש עימות בין שני צדדים ולאחד מהם יש אפשרות לקבוע לשלול זכות מהאחר.
מיכאל איתן: וכל זאת בלי פירוט הטעמים.
ראובן ריבלין: אולי נקבע שיש צורך באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.
דוידה לחמן-מסר: העניין כאן נוגע לתכנים.
דוידה לחמן-מסר: אני מבקשת להבהיר: הסעיף נוגע להסדרת שוק התוכן.
ראובן ריבלין: יש טעם בטיעון של ח"כ איתן.
ראובן ריבלין: הכלל קבע בעלות של שתי-חמישיות מהערוצים.
דוידה לחמן-מסר: הסעיף אומר "עד שתי-חמישיות".
אתי בנדלר: כעת מצמצמים את שיקול הדעת.
דורית ענבר: שרירות לב ושיקולים זרים אינם "טעם מיוחד".
דורית ענבר: טעם מיוחד יש לנמק.
מיכאל איתן: אז צריך לכתוב "טעמים מיוחדים הקשורים במדיניות שידורים".
דורית ענבר: אני מסכימה.
אתי בנדלר: מה המשמעות של ניסוח זה?
אתי בנדלר: אם אדם אחד בעל עוצמה ושולט בכמה ערוצים – זו מדיניות שידורים.
בני איינהורן: כל מה שהמועצה עושה הוא מדיניות שידורים.
דורית ענבר: אז אפשר לכתוב "טעמים שבסמכות המועצה".
אתי בנדלר: אני מציעה לנסח כך: "… מטעמים מיוחדים שיירשמו, … בתחומים שבסמכות המועצה".
אסתר שטרנבך: לפני הוועדה לא הובאה העובדה שהסעיף נקבע על ידי המחוקק כסעיף שאמור להישאר כמות שהוא עד 2006.
אסתר שטרנבך: המשמעות היא שאין לשנותו עד אז.
אסתר שטרנבך: זה היה במסגרת הסדר כולל, שכלל, בצד הסמכות לאשר ערוצים משותפים, גם נטל הפקות מקור.
אסתר שטרנבך: בעלות בערוצים היא זכות קניינית.
אסתר שטרנבך: לא ייתכן לפגוע בה שוב ושוב ולהשאיר הסמכות בידי רשות מנהלית.
אברהם פורז: הטענה מעניינת, אפשר לפנות לבית המשפט בבקשה לפסול את החוק הזה.
אסתר שטרנבך: אינני רואה הצדקה לשנות את החוק היום.
בני איינהורן: אני מבקש לשמוע נימוק מדוע משנים את החוק הקיים.
אברהם פורז: אני אנמק.
אברהם פורז: בחלק מהמקרים אנחנו רוצים להועיל ובחלק מהמקרים אנחנו רוצים להשאיר סמכות שנובעת משינוי המצב.
אברהם פורז: אי אפשר לצלם את המצב.
אברהם פורז: החוק הקודם דיבר על שני ערוצים מתוך חמישה.
אברהם פורז: עשו הסדר.
אברהם פורז: הדברים השתנו.
אסתר שטרנבך: השינוי בעולם הוא דווקא בכיוון של ריבוי הערוצים של החברות.
בני איינהורן: נכון, בארה"ב הגבילו לשיעור של 40% בעלות והחליטו להסיר גם אותה לפני חודש.
בני איינהורן: אנחנו תמיד הולכים הפוך: קובעים עודף רגולציה, עוד פיקוח ואיסורים.
דוידה לחמן-מסר: בארה"ב השינוי נעשה מסיבות אחרות.
ראובן ריבלין: אני מבקש להוסיף משפט אחד.
ראובן ריבלין: כמובן, כל המשתתפים באים הנה מתוך רצון לקדם את הנושא הציבורי; וגם שמו של החוק ישתנה לפי רוח זו ובמקום "חוק הבזק" והוא יהיה "חוק התקשורת, שידורים ובזק – על שם ח"כ פורז, אוקטובר 2001".
ראובן ריבלין: אבל עמוק בתוך האוקיאנוס יש כאן כוחות שונים שכל אחד מהם מושך לכיוון אחר - אי אפשר לראות זאת, כמובן, כי כולם חיים כאן בהרמוניה מלאה ולא רואים שום אינטרס אישי, זה ברור.
ראובן ריבלין: לא כדאי לצדדים לתת לגורמים המנוגדים סיבות טובות להגביר את טיעוניהם.
ראובן ריבלין: בסופו של דבר, כשהחוק יחוקק – במועד שהיו"ר יחליט - ישתנו עמודי התווך של התקשורת בישראל.
ראובן ריבלין: כל טענה יכולה להיראות אחרת.
ראובן ריבלין: האפשרות למיזוג יכולה להעלות טענה שיוצרים מונופול.
ראובן ריבלין: כך גם לגבי unbundling, תיול ועוד.
ראובן ריבלין: בכל נושא אפשר לטעון דבר והיפוכו.
ראובן ריבלין: יש מאבק אדיר.
ראובן ריבלין: אומרים כעת שאין שום שינוי, ושצריך להקפיא את הכל.
ראובן ריבלין: אבל אחרים יכולים לטעון שמיזוג הכבלים הוא שינוי דרמטי, שהצטלבות בעלויות הן שינוי דרמטי.
ראובן ריבלין: לכן אני מציע לכל אחד לבדוק האם טענה שעוזרת בנקודה מסוימת לא עלולה להזיק בראייה הכוללת.
ראובן ריבלין: על חוק התקשורת טרחנו ימים ולילות, עבדנו חודשים, ויו"ר הוועדה עבד עליו שנים.
ראובן ריבלין: החוק עתיד לחולל מהפכה בתקשורת הישראלית.
ראובן ריבלין: הוא יפרוץ פריצה אדירה – שלא לדבר על אלפי מקומות עבודה.
ראובן ריבלין: שנתיים ימים אין אינטרנט בארץ, וח"כ איתן רצה להציע חוק בן סעיף אחד, שהשר יחולל את כל המהפכה בלי שום דבר אחר.
ראובן ריבלין: אבל החלטנו לחוקק חוק ובמסגרת ההליך כל אחד יוכל להשמיע את טיעוניו.
ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים לפני שעת נעילה.
ראובן ריבלין: כל מי שינסה כרגע להגיע לידי יתרון – לא נישמע לו.
ראובן ריבלין: טענות על חיסרון יישמעו.
ראובן ריבלין: שמענו את הטענה כאן, התרשמנו.
ראובן ריבלין: ח"כ איתן העלה הצעה ששיקול הדעת יוגבל לנושא מסוים.
בני איינהורן: אני מציע למנות לעניין זה גורם מפקח שיהיה באישור השר או באישור הוועדה.
ראובן ריבלין: אנחנו לא מעוניינים ברגולטורים על הרגולטורים.
ראובן ריבלין: אנחנו רוצים לשחרר את הממשלה ואת חברי הכנסת מהקביעה איזה סרטים לשדר.
ראובן ריבלין: אולי בקרוב חברי הכנסת יקבעו גם זאת.
ראובן ריבלין: אני בטוח שהמועצה לא תעשה דבר שיפגע בזכות הכבלים.
בני איינהורן: המועצה כבר במסלול של עשייה.
בני איינהורן: יש מסמך בחוץ שמטרתו להצדיק את הורדת הבעלות לשיעור של 20%.
ראובן ריבלין: זה יעמוד במבחן ציבורי?
ראובן ריבלין: זה יעמוד במבחן בג"צ?
ראובן ריבלין: אם כך צריך לבדוק מדוע.
יגאל ביבי: הגעתי הנה בהרגשה טובה.
יגאל ביבי: חשתי שאחרי חודש ימים של מאבקים הכל יסתדר.
יגאל ביבי: הלוויין מרוצה מהתיול, ואחרים מרוצים מהבעלות הצולבת, והיוצרים מרוצים כי הכפילו את ההיקף, והדתיים מרוצים כי יהיה שיפור בתחום הרוחני.
יגאל ביבי: כל אחד קיבל את חלקו.
אייל מלובן: אני מבקש להדגיש: אנחנו לא מרוצים.
יגאל ביבי: אבל ראיתי היום שרק אדם אחד, מרכזי וחשוב, הוא יו"ר הוועדה, אינו מרוצה.
יגאל ביבי: אני מרגיש שמשהו השתנה.
אברהם פורז: אומר את אשר על לבי.
אברהם פורז: השקפת העולם שלי אומרת שאסור לפרלמנט להתערב בתכנים של טלוויזיה.
אברהם פורז: מבחינתי הדרך הנכונה של ח"כ ביבי ושל כל אזרח היא לפנות למועצה לכבלים ולהביע התנגדות למצב השידורים המכונים "תועבה".
אברהם פורז: אפשר לדרוש כל מיני הגבלות, או לדרוש שלא יהיו שידורים כאלה בכלל.
אברהם פורז: זו זכותם המלאה של חברי הכנסת ושל כולם.
אברהם פורז: אבל כאן רוצים להשיג זאת באמצעות חקיקה של הכנסת.
אברהם פורז: זה בניגוד להשקפת עולמי.
יגאל ביבי: זאת הבעיה של היו"ר היום?
יגאל ביבי: בגלל זה צריך להרוס הכל?
אברהם פורז: בכל מקרה, אני יכול להשלים עם התערבות בתכנים – למרות התנגדותי – כשהיא נעשית בהליך חקיקה מסודר.
אברהם פורז: אפשר להכין הצעת חוק פרטית של חברי כנסת רבים ככל שרוצים, ולעבור את כל השלבים.
אברהם פורז: אך במסגרת החוק הזה העניין לא הוזכר בשום שלב – לא בהצעה הממשלתית ולא בהצעה הפרטית.
אברהם פורז: לא בא לו זכר.
אברהם פורז: אי אפשר "לתפוס טרמפ" על החוק בשלב האחרון.
יצחק וקנין: זה לא נכון, לאורך כל הדרך הייתה התייחסות לנושא.
יגאל ביבי: בחוק מוזכר נושא התועבה ואנחנו מבקשים להסביר זאת.
נחמה רונן: הטיעון של היו"ר איננו מתאים לבית הזה.
נחמה רונן: הממשלה עושה בחוק ההסדרים את אותו דבר.
נחמה רונן: אי אפשר להיתמם כאן.
אברהם פורז: ח"כ רונן, בית המשפט העליון, מתח ביקורת חמורה ביותר על הכנסת בעניין זה – כלומר על העובדה שדברים שלא נזכרו בקריאה הראשונה ולא הופיעו בחוברת הכחולה – מגיעים לשלב הסופי.
ראובן ריבלין: מדברים על "כחול"?
יגאל ביבי: בית המשפט העליון עדיף לו שלא יבקר.
אברהם פורז: אני נמצא בכנסת פחות מח"כ איתן, כמו ח"כ ביבי ויותר מכל האחרים.
אברהם פורז: על כל החוקים שהעברתי טרחתי ועמלתי: הגשתי אותם לקריאה מוקדמת, לקריאה ראשונה וכו'.
אברהם פורז: אין אף חוק שהעברתי בהסתייגות למשהו.
יגאל ביבי: אנחנו רוב.
יגאל ביבי: זה לא הוגן.
יגאל ביבי: האם יש משהו לא תקין בדברינו?
יגאל ביבי: אם אנחנו פועלים לפי החוק, אני מבקש להתייחס לכך.
יצחק וקנין: כל כך הרבה שינויים היו בחוק הזה - אנחנו נמצאים כאן בכל הדיונים – ומדוע כעת אי אפשר לשנות?
יגאל ביבי: ח"כ פורז, אל תהרוס את החוק.
יגאל ביבי: אתה עושה דבר שאיננו הוגן.
יצחק וקנין: מי שרוצה לראות פורנוגרפיה – יש לו כל הדרכים לעשות זאת.
יצחק וקנין: אין להתיר את הרסן כך שכל ילד קטן יראה פורנוגרפיה.
יצחק וקנין: ההצעה הזאת צריכה הייתה לבוא מח"כ פורז ומכל אחד שיושב כאן, לא ממני.
יצחק וקנין: אני בין אלה שמקשיבים ושומעים, אני האחרון שמתפרץ ומתלהם.
יצחק וקנין: אבל לא אני צריך הייתי להריץ את ההצעה – אלא כל חברות הכנסת.
יצחק וקנין: הן היו צריכות להיות הראשונות להעלות זאת.
דורית ענבר: אני מבקשת להציע הצעה.
יגאל ביבי: לא ייתכן שיש רוב בוועדה והיו"ר מונע זאת.
יצחק וקנין: יש עוד 70 חברי כנסת שחתמו – וגם במליאה נתמוך בהצעתנו.
יצחק וקנין: האם הכל קשור לכסף?
יצחק וקנין: רק זה משחק כאן?
יצחק וקנין: אנחנו מדברים כאן על כוח ומוסר, על דברים שבאמת צריך בחברה הזאת.
יצחק וקנין: בכל יום יש אונס ואירועים אחרים ואיש לא קושר זאת לנושאים האלה.
יגאל ביבי: אני מבקש שהח"כ יעלה זאת להצבעה.
יגאל ביבי: היו"ר מנצל את זכותו.
יגאל ביבי: מדוע להרוס את כל חוק הבזק?
אברהם פורז: לא אתן יד להליך חקיקה לא מסודר, שבו דברים שלא נזכרו בקריאה הראשונה מועלים בשלב הזה.
יגאל ביבי: איפה היית כל הזמן?
נחמה רונן: איפה היית כשעבר חוק ההסדרים, ח"כ פורז?
אברהם פורז: עליכם להגיש הצעות חוק נפרדות.
יגאל ביבי: אז בואו נגמור את הישיבה וזהו.
יצחק וקנין: צריך להפסיק את הישיבה.
יצחק וקנין: אני אעבוד במקביל, כמו שאומר ח"כ פורז.
מיכאל איתן: אני מציע שהיו"ר יבדוק שנית את דבריו, כי הם על הגבול.
מיכאל איתן: אני מבקש שנקיים בירור, לא בפורום הזה, נדבר בינינו בעניין.
מיכאל איתן: כעת נמשיך להתקדם עם החוק.
אברהם פורז: אני מציע שאתה תרכז את הטיפול בנושא זה, אני מסמיך אותך, ח"כ איתן.
אברהם פורז: אתה מקובל על כולם.
מיכאל איתן: כולנו מצדיעים לח"כ פורז על העבודה שעשה.
מיכאל איתן: יש ליו"ר קרדיט אצל כולם בעניין זה.
ראובן ריבלין: אין ספק בכך.
נחום לנגנטל: אפילו כשאומרים את זה כועסים עלינו על כך.
נחום לנגנטל: הבוקר שיבחנו את היו"ר וכעסו עלינו.
אברהם פורז: בסוף מכל המאמץ שלי ייצא שיצרתי חוק שפוגע ומכתיב.
אברהם פורז: למה נעצרים בפורנוגרפיה?
אברהם פורז: מחר יוחלט שדברים אחרים לא ישודרו.
יגאל ביבי: האם באנגליה יש פורנוגרפיה?
יגאל ביבי: ובצרפת?
יגאל ביבי: מדוע עלינו להיות גרועים יותר מכל העולם?
יגאל ביבי: זה לא יהיה כאן, במדינה הזאת.
יגאל ביבי: למה לא ללמוד ממדינות נאורות.
אברהם פורז: אתה יכול לפנות למעוצה לכבלים ולשר הממונה בעניין זה, ח"כ ביבי.
יצחק וקנין: את המועצה לכבלים לא מעניין כלום, רק הכסף מדבר כאן.
נחמה רונן: עובדה שהמועצה לכבלים אישרה את הפורנוגרפיה.
יצחק וקנין: מתי פעם דיברנו על פורנוגרפיה?
יגאל ביבי: לא יעזור, אדוני היו"ר, לא יהיה חוק אם לא תהיה כאן דמוקרטיה.
מיכאל איתן: ח"כ ביבי, עזוב את זה.
ראובן ריבלין: החלטנו לסיים היום את העניין.
ראובן ריבלין: לכל אחד יש דגל משלו, אך לי יש רק את דגל התקשורת.
ראובן ריבלין: אני מבקש לסיים עם כל השאר ואת הנושא הזה נשאיר לרגע האחרון – זה במחלוקת.
ראובן ריבלין: כבר אמרתי, שני דברים במחלוקת להבדיל אלף אלפי הבדלות: unbundling והפורנוגרפיה.
יצחק וקנין: הנושא הזה לא במחלוקת.
יצחק וקנין: יש להביא את העניין למליאה.
יצחק וקנין: אני מודיע: מאה חברי כנסת יתמכו.
יגאל ביבי: ח"כ רונן צודקת.
יגאל ביבי: בחוק ההסדרים עושים מהלכים כאלה כל הזמן.
ראובן ריבלין: אני מבקש להשאיר את הנושא הזה לשלב הסופי, אחרי שהכל ייגמר.
ראובן ריבלין: למה ליפול על הפורנוגרפיה כשאפשר ליפול על דברים אחרים?
יגאל ביבי: אני רואה שהיו"ר, בגלל הוויכוח, משנה הסכמות והבנות שהיו כאן.
ראובן ריבלין: בשלב זה נכנסים צלמי הטלוויזיה, אני קורא לכולם להמשיך לצעוק.
ראובן ריבלין: אני מבקש להודיע לחברי הליכוד שאני מהאו"ם – כבר "נפלתי" בכנסת מפני שהבעתי את דעתי.
יצחק וקנין: בחוק הזה הוסיפו כל כך הרבה נושאים – מה פתאום עולה הטענה שזה דבר חדש?
יצחק וקנין: שינינו כל כך הרבה בחוק.
יצחק וקנין: למה היו"ר נתפס דווקא לפורנוגרפיה כשינוי?
אברהם פורז: ח"כ וקנין, אני מבקש שתאפשר לח"כ לנגנטל לדבר.
יגאל ביבי: ח"כ פורז, אתה רוצה להרוס את החוק שעבדת עליו כל כך קשה?
אברהם פורז: ראשית, אני מבקש שכל המוזמנים שאינם חברי כנסת לא ישתתפו במהומה הזאת.
אברהם פורז: זה באמת לא נוגע להם.
אברהם פורז: שנית, אני נותן את רשות הדיבור לח"כ לנגנטל.
נחום לנגנטל: אני מבקש להעלות שני דברים לסדר.
נחום לנגנטל: אפשר לטעון שעניין הפורנוגרפיה הוא "נושא חדש" אבל אני מודיע שמהרגע הראשון שישבנו סביב השולחן בוועדה – וגם במליאה – הנושא עלה.
נחום לנגנטל: אני מעיין כעת בפרוטוקולים.
נחום לנגנטל: כולם דיברו על זה.
אברהם פורז: אבל זה לא נזכר בחוק.
אברהם פורז: אפשר גם לדבר על מזג האוויר.
יגאל ביבי: יש בחוק איסור תועבה.
נחום לנגנטל: הדרישה לקבוע שזהו נושא חדש איננה מדויקת.