GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני אמיר: אנחנו שלחנו גם לגבי זה, אגב, סעיף הצעה לעדכון מספרי טיסות.
לאה ורון: גם את צריכה לומר את שמך.
רוני אמיר: שמי רוני אמיר, אני עורכת דין בלשכה המשפטית של "אל-על".
רוני אמיר: בהמשך ההצעה שלנו אנחנו שלחנו גם נוסח של האיחוד הטכני הזה, או משהו כזה, שאפשר לדבר עליו עכשיו.
דוד שפרכר: בוקר טוב.
דוד שפרכר: אני עורך הדין דוד שפרכר, מומחה ברגולציה תעופתית, ובמיוחד רגולציה אירופאית.
דוד שפרכר: יש לי מספר הערות.
דוד שפרכר: דבר ראשון, אם הבנתי נכון, כוונת המחוקק מבחינת החוק הזה היתה בעצם לנסח איזשהו חוק שהוא מעין הקבלה לרגולציה האירופאית, ובמיוחד מבוסס על הנוהל האירופאי 261, 2004.
דוד שפרכר: בחוק הזה, לצערי הרב - - -
דוד שפרכר: אני בא ממשרדי, רוגל ושות'.
דוד שפרכר: מומחה בתחום הזה.
כרמל שאמה-הכהן: לא מייצג אף אחת מהחברות.
דוד שפרכר: אני מייצג גם רשתות של סוכני נסיעות בארץ - - -
אחמד טיבי: הוא פגש אותי באחת הטיסות – שלא התעכבנו אז – ואמר שהוא מתעניין בנושא.
אחמד טיבי: אני הזמנתי אותו, למרות שדעתו היא לא כמו דעתי.
דוד שפרכר: אני גם מרצה בכיר ברגולציה תעופתית במספר מוסדות באירופה.
דוד שפרכר: בסעיף הזה, לצערי הרב, לדעתי יש מספר טעויות.
דוד שפרכר: קודם כל, מבחינת החובה שהנוסע יתייצב בדלפק בידוק – מה עושים עם האנשים שהיום הרבה מאוד מהם בעצם עושים Check in באינטרנט, לדוגמא, ומגיעים לשדה התעופה אך ורק עם כבודת יד?
דוד שפרכר: לדוגמא, מישהו שיוצא לקפריסין לטיסת עסקים ויחזור באותו הערב.
דוד שפרכר: אין לו שום דרישה להתייצב בשום דלפק בידוק, אלא רק בביטחון של שדה התעופה.
דוד שפרכר: ומהביטחון הוא ניגש ישירות לשער היציאה.
דוד שפרכר: המבחן באירופה לא מבוסס על כך שהבן אדם התייצב במועד בדלפק טיסה, אלא שהתייצב במועד בנקודה מסוימת, שיכולה להיות, לדוגמא, השער, ה- boardingעצמו.
דוד שפרכר: לדוגמא, אם באמת היה ברשותו כרטיס עלייה למטוס אינטרנטי – והיום יודעים שיש אחוז גדול מאוד של אנשים שמגיעים לשדה התעופה עם כרטיס עלייה שכבר הונפק במשרד או בבית.
דוד שפרכר: זה דבר ראשון.
דוד שפרכר: שתיים, לגבי הפטור למי שקיבל הודעה שבוע מראש, זה עומד גם בניגוד לא לדירקטיבה האירופאית, אלא לנוהל האירופאי, שאומר בעצם אומר שהזמן הוא לא שבוע אלא שבועיים.
דוד שפרכר: לדוגמא, טיסה שמבוטלת ומקבלים הודעה על ביטול הטיסה בפחות משבועיים, הנוסע זכאי למלוא הפיצוי.
דוד שפרכר: אבל זאת הערה תוכנית מאוד חשובה.
אתי בנדלר: ההתייחסות לזה נכללה בסעיף של הביטול.
אתי בנדלר: זכאות לפיצוי בשל ביטול.
דוד שפרכר: אני רק רציתי, ברשותך, לסיים את דברי ולומר שאני הייתי מצפה שהחוק הזה – שלדעתי הוא חוק מאוד חשוב ומאוד ייחודי, כי חוץ מאשר באיחוד האירופאי אין עוד חוק כזה – ינוסח עם הקבלה מסוימת וטובה להוראות הנוהל האירופאיות.
רוני אמיר: אנחנו, כמובן, בהערות שלנו כתבנו למה צריך להרחיב - - -
אחמד טיבי: אני ממלא מקום מאתמול.
אחמד טיבי: מאתמול אני ממלא מקום באופן רשמי.
אתי בנדלר: הוכרז על זה במליאה?
אחמד טיבי: במליאה, אתמול.
לאה ורון: תקנון הכנסת לא מאפשר לממלא מקום למלא - - - זו הצעה לגבי התקנון הבא.
לאה ורון: אולי.
אתי בנדלר: אני אבדוק.
אתי בנדלר: אם זה לא נכנס לתוקף, אדוני, לא נוכל לקיים את הישיבה.
אתי בנדלר: אני מבקשת להכריז על הפסקה של חמש דקות, אדוני.
אחמד טיבי: לא, הוא יצא לשירותים, אז אין הפסקה.
אחמד טיבי: להמשיך.
דוד שפרכר: זהו, גמרתי.
אחמד טיבי: טוב שגמרת.
יוסי פלד: אתי, אולי מתייצב לטיסה, בלי להגיד דלפק בידוק.
יוסי פלד: או בשער, או בדלפק, זה ברור לגמרי אם אדם הגיע לטיסה.
אתי בנדלר: לדעתי כבר התקבלה החלטה אבל היא עדיין לא נכנסה לתוקף.
אתי בנדלר: זה מה שאני רוצה לבדוק.
אתי בנדלר: היא התקבלה אבל היא לא נכנסה לתקנון, זה עדיין לא נכנס - - -
לאה ורון: טוב, מה שאני אציע לאדוני זה לסגור את הישיבה בשלב הזה, אבל לקיים שיחה והערות של המוזמנים.
לאה ורון: בשלב השני, כשתצטרכנה להתקיים ההצבעות, אנחנו נוודא שיושב-ראש הוועדה, או מי ממלא מקומו, בהתאם לתקנון הכנסת, נמצא.
אחמד טיבי: היות ויש צרכים ביולוגיים גם ליושבי-ראש, אז אנחנו ממשיכים.
אחמד טיבי: לא יתקיימו הצבעות בדקות הקרובות.
בשעה 11: הפסקה (במהלכה מתקיימת שיחה של חברי הכנסת עם המוזמנים).
לאה ורון: תכתבי "הפסקה (במהלכה מתקיימת שיחה של חברי הכנסת עם המוזמנים)".
לאה ורון: ותכתבי אותם.
לאה ורון: זהו.
לאה ורון: אחר כך תעשנה ההצבעות.
רון חלפון: אז אני אבקש להתייחס.
רון חלפון: רון חלפון, ממשרד התחבורה.
רון חלפון: ראשית, עלתה סוגיה בדיון הקודם האם צריך להתייצב 60 או 90 דקות.
רון חלפון: רשות שדות התעופה העבירה מסמך לוועדה שהיא מציעה 90 דקות.
רון חלפון: אנחנו ערכנו התייעצות נוספת עם רשות שדות התעופה והוחלט בעצה אחת עם רשות שדות התעופה שזה יישאר 90 דקות.
רון חלפון: תוך כדי שאנחנו מבהירים, היתה איזושהי אי-הבנה, רשות שדות התעופה תמשיך לתפעל את דלפקי ה-Check in, כמו שהיא מתפעלת היום.
רון חלפון: כמובן שהדלפקים לא יסגרו לאחר 90 דקות, אלא 60 דקות, 45 דקות, כפי שהיה עד היום, ולא יהיה שום שינוי בתפעול הדלפקים, לכן אנחנו נבקש להשאיר את זה 90 דקות, בעצה אחת עם רשות שדות התעופה.
אתי בנדלר: המייל האחרון שקיבלתי שממנהל שדה התעופה הוא - - הוא נמצא כאן?
שמואל זכאי: כן.
אתי בנדלר: שלום.
שמואל זכאי: עורך דין חלפון - - -
אתי בנדלר: אוקיי, אז אנחנו משאירים את זה ב-90 דקות.
רון חלפון: עניין שני - - -
איתן כבל: כולה להוציא טיסה בזמן.
קריאה: אתה לא יודע כמה זה מסובך, איתן, אתה לא מבין - - -
אחמד טיבי: מדובר בחוק הכי צרכני שיש - -
קריאה: אין ספק.
אחמד טיבי: - - עם הכי הרבה עבודה של צוות הוועדה.
אחמד טיבי: הכי הרבה עבודה.
רון חלפון: לעניין המועדים שיכול להודיע מפעיל בנוגע לשינויים בטיסה – אנחנו מציעים לאמץ את המועדים, או על דרך הפנייה או על דרך של לכתוב אותם ממש, של 7ג(1), ושם יש איזשהן מדרגות: יותר מ-14 ימים אתה יכול להודיע על ביטול ממש.
רון חלפון: בין 7-14 אתה יכול להודיע על שינוי מסוים, ושינוי מינורי של שעתיים, אתה יכול להודיע לו גם בסמוך לפני הטיסה.
רון חלפון: אנחנו חושבים שלקבוע מועד אחד בנוגע לכל לא עומד בקנה אחד עם 7ג(1) - - -
אתי בנדלר: אני רוצה לשאול אותך, מר חלפון, לאחר, אני חושבת, שיתברר כאן שהכוונה היא רק למקרה שמעלים את הנוסע פחות או יותר באותו זמן של הטיסה שהיתה אמורה להמראה המקורית לטיסה אחרת.
אתי בנדלר: האם לא ראוי לכתוב את הדברים במפורש ולא להתייחס בכלל למתי נמסרה לו הודעה?
אתי בנדלר: מצידי, שלא תימסר לו בכלל הודעה.
אתי בנדלר: שתימסר לו בשדה התעופה הודעה על כך.
רון חלפון: לא, אבל אנחנו יודעים ש-14 יום לפני מותר להודיע על ביטול הטיסה על-פי 7ג(1).
אתי בנדלר: אתה צריך לעשות הבחנה בין תנאי הסף לזכאות, לבין הזכאות לכל הטבה פרטנית, כפי שמוגדר בכל אחד מהסעיפים.
אתי בנדלר: אנחנו בסך הכול רוצים לוודא שלא תהיה כאן שלילת זכאות על הסף.
אתי בנדלר: אחר כך, לגבי טיסה שבוטלה.
אתי בנדלר: אז כתוב למה הוא זכאי במקרה שההודעה נמסרה X ימים מראש, או Y ימים, וכן הלאה.
רון חלפון: אם מפעיל טיסה הודיע עכשיו לנוסע, חמישה ימים לפני, שהטיסה מתעכבת בשעתיים – זה מותר לו על-פי 7ג(1) – מצד שני, על-פי 2(א) נשללת לו הזכאות.
רון חלפון: יופי, אז - - -
אתי בנדלר: אז לכן אני רוצה ששלילת הזכאות תהיה - - אני רוצה בעצם להבהיר את האמור בסעיף 2 – ולדעתי, זו היתה כוונת הדירקטיבה מלכתחילה, רק שהם צמצמו במילים כי שיטת הכתיבה שלהם היא שונה משיטת הכתיבה של החקיקה הישראלית – ובסך הכול להוסיף כאן: "אלא אם כן קיבל הודעה מאת מפעיל הטיסה, המארגן, או נותן שירותי סוכנות נסיעות בדבר העברתו לטיסה אחרת מזו שאליה הונפק כרטיס הטיסה, ובלבד שאותה טיסה המריאה לא לפני חצי שעה ולא יותר מאשר שעה אחרי המועד המקורי, והוא הגיע ליעדו במועד המתוכנן או באותם טווחי זמן של איחור".
אתי בנדלר: זאת אומרת שהעלו אותו לטיסה אלטרנטיבית, אחרת, שיוצאת – פחות או יותר – באותו הזמן.
אתי בנדלר: אם הבנתי, זו היתה כוונתכם, ולמה לא לומר את זה, ברחל בתך הקטנה.
יוסי פלד: הנושא של החצי שעה הוא קריטי, מכיוון שבחוץ לארץ חברות תעופה - - ברגע שהחוק הזה יכנס בישראל, חברות תעופה יתחילו לשחק, ומה שקובע מבחינת הלו"ז זה שמתנתקים מה-Gate.
יוסי פלד: לפעמים, בשביל לא לפצות, מכניסים את הנוסעים לתוך המטוס, מנתקים אותו מה-Gate, ואז מתחילים לתקן אותו.
אתי בנדלר: אנחנו מדברים על המראה, לא על ישיבה במטוס.
אתי בנדלר: לכן אנחנו - - -
יוסי פלד: נכון, אבל ההגדרה שעכשיו את עושה, הוא יצא בעצם משדה התעופה חצי שעה – זה לא דבר שנמצא כרגע בלשון של החוק - - -
אתי בנדלר: לא, אני רוצה להוסיף.
אתי בנדלר: במקום המילים: "ובלבד שקיבל את ההודעה שבוע לפני מועד הטיסה" – במקום זה, אני מציעה לכתוב: "ובלבד שהטיסה המריאה לפני המועד הנקוב בכרטיס הטיסה, לא לפני חצי שעה", נניח, "30 דקות מהמועד הנקוב בכרטיס הטיסה, ולא יותר מ-30 דקות אחרי המועד הנקוב".
יהודית גריסרו: ואם הוא המריא שעתיים לפני?
יוסי פלד: זה הפך להיות מאוד יצירתי, אפשר גם להיות על הקרקע - - -
חנא סוייד: בדיוק ככה, נכנסים להגדרה המדויקת של המראה, כי אני יודע – המצב בארצות הברית - - -
סלעית קולר: לא צריך ממועד ההמראה, את הצרכן מעניין מתי הוא מגיע.
חנא סוייד: תראי, בארצות הברית יש מלחמה גדולה על העניין של מה זה המראה.
חנא סוייד: לפעמים לוקחים נוסעים במטוס לתוך השדה, וממתינים 10 – והיו מקרים של 12 שעות – ולא נותנים לנוסעים ללכת לשירותים.
חנא סוייד: ממש מחזיקים אותם כבני ערובה, ושם מתווכחים אם זו המראה או לא המראה.
אתי בנדלר: מעיר לי עורך הדין עצמון שלמיטב זכרונו היתה פסיקה בקשר לעניין הזה, נגד העניין, וגם לי - - -
חנא סוייד: לא, בסדר, אני אומר רק - - -
אחמד טיבי: מה שחשוב מבחינת הנוסע זה זמן ההגעה.
יוסי פלד: - - - שבארצות הברית כבר התמודדו איתה, והגיעו אפילו לדבר שנקרא:
יוסי פלד: Passenger's Bill of Rights.
יוסי פלד: עד כדי כך זה הגיע שהיתה אמנה לזכויות הנוסע.
יוסי פלד: ברגע שהחוק ייכנס לתוקף - -
חנא סוייד: זה עבר?
יוסי פלד: - - תתחיל התעשייה - - לא, זה לא עבר כחוק, זה הפך להיות איזושהי סוג של אמנה.
יוסי פלד: אבל בארץ אין ספק שתתחיל תעשייה סביב הנושא של מה היא המראה.
יוסי פלד: כיודע, בישראל, גם על המראה אפשר להתווכח – אם זה באוויר או על הקרקע.
אתי בנדלר: אני מוכנה להוסיף שההמראה היא ניתוק של גלגלי המטוס מהקרקע.
יוסי פלד: - - - מועד ההגעה הוא קריטי, ולא מועד ההמראה.
אחמד טיבי: מה שחשוב לצרכן ולנוסע זה מבחן התוצאה – זמן ההגעה.
סלעית קולר: - - - של זמן ההגעה היה שעה, היה חצי שעה – תחליטו מה שאתם רוצים.
איתן כבל: אולי היו פקקים באוויר.
לאה ורון: לא, אבל לפעמים יש עניינים של מזג אוויר.
חנא סוייד: זה מתקשר גם לעניין של מבחן התוצאה שאני דיברתי עליו, כי אם תוקעים אותו עשר שעות בשדה, אז הוא לא מגיע ליעד שלו בזמן המתוכנן.
חנא סוייד: או אם עושים לו טיול – הוא נוסע ללונדון ואז לוקחים אותו לאזרבייג'אן, ואחר כך - - ועושים לו טיול סיבוב חובק עולם – זה כבר סיפור אחר.
יוסי פלד: בארץ אין בעיה.
יוסי פלד: זה לא חוץ-לארץ, שעומדים שעה בשביל - - -
לאה ורון: הלאה, אפשר לעבור לסעיף 3.
אתי בנדלר: אז רק לנושא הזה, אם כך, אני רושמת לעצמי את ההצעה במסגרת השיחה שנערכה בהפסקה - -
אחמד טיבי: הצבעה – כשיחזור יושב-הראש.
אתי בנדלר: שזה יהיה במקום "ובלבד שיקבל את ההודעה שבוע לפחות לפני מועד הטיסה", יאמר: "ובלבד שהגיע ליעדו במועד הנקוב בכרטיס הטיסה".
אתי בנדלר: בכרטיס הטיסה כתוב גם שעת הנחיתה?
חנא סוייד: המתוכנן.
קריאה: המועד המתוכנן.
רוני אמיר: אבל רגע, יש כאן עניין של עיכוב.
רוני אמיר: כמה שעות יהיה זכאי בעיכוב?
רוני אמיר: אני חושבת שצריך לתת - - - יותר מזה, עד לטווחים של העיכוב של הזכאות להטבות.
סלעית קולר: לא, זה אחר כך.
סלעית קולר: זה בכל מקרה יהיה בתוקף - - -
רוני אמיר: פה יש תנאי סף, אז זה לא צריך להיות באותו זמן.
רוני אמיר: אם הוא מגיע שעה או שעתיים אחרי, ועדיין הוא לא זכאי להטבות של - - -
אתי בנדלר: זה תנאי הסף לשלילה.
אתי בנדלר: אחר כך, לגבי כל אחת מההטבות, יש את הזכאויות שלו.
רוני אמיר: אבל אם הוא עבר לטיסה אחרת והוא מגיע בטווח שהוא עוד לא זכאי להטבות לפי עיכוב, אז הוא לא צריך לקבל הטבות.
אתי בנדלר: אז הוא לא יקבל.
יהודית גריסרו: אבל למה להרחיב?
רוני אמיר: את יוצרת אי-התאמה פה.
קרן כהן סעד: נוצרת אי-התאמה בין התנאים לזכאות להטבות לבין הסעיפים של הזכאות להטבות.
אתי בנדלר: אני לא יוצרת אי-התאמה.
אתי בנדלר: לגבי כל אחת מההטבות יש את מכלול התנאים לקבלת אותה ההטבה.
אתי בנדלר: מעבר לזה, ולפני הכול, יש תנאי סף, ותנאי הסף הם קודם כל תתייצב בזמן שנקבע לך בשדה התעופה – תיכף אנחנו נראה בדיוק איפה, בנושא הזה דיבר מר חלפון, לאחר דבריו של מר שפרכר – ואם הועברת לטיסה אחרת, הגעת בזמן ליעד שלך.
אתי בנדלר: אלה תנאי הסף שבאי-התקיימותם אתה לא זכאי.
אתי בנדלר: לא מתחילים לדון בשאלה אם אתה זכאי להטבה זו או אחרת.
יהודית גריסרו: העיקרון ברור.
יהודית גריסרו: יש פה רק שאלה אחת שהיא פרקטית – סליחה שאני לוקחת את גברתי למקום הפרקטי – אם לא תהיה הלימה בין מי שזכאים בתנאי הסף, לבין אלה שיהיו גם זכאים לאישזהן הטבות, נמצא את עצמנו שקבוצה מאוד גדולה של אנשים, שמעצם היותם זכאים בתנאי הסף, עכשיו נמצאים באיזו מפת ציפיות אל מול הארגון.
יהודית גריסרו: ומה שאנחנו מנסים לעשות, אנחנו מנסים לכייל את הציפיות האלה כבר בשלב הראשון של החוק.
יהודית גריסרו: ולכן בהגדרה, צריך שתהיה הגדרה יותר מצרה, על מנת שכולנו נפנה את הקשב – הרי בסוף אנחנו באנו לכאן בשם השירות ולמען הלקוחות – למי שזכאים, ולא עכשיו מרחיבים את היריעה ומכניסים פנימה כאלה שזה לא רלוונטי בעבורם.
אתי בנדלר: סליחה, גברתי, אני מצטערת.
אתי בנדלר: יש – לא יודעת איך לומר את זה – שפה של משפטנים, בואי נגיד ככה.
אתי בנדלר: תנאי סף לא מקנים זכאות, תנאי סף הם כאלה שלא שוללים זכאות.
אתי בנדלר: לכן זה לא מעורר ציפיות.
אתי בנדלר: למשל, באיחור של עד שעתיים, עיכוב של עד שעתיים – לא זכאים אפילו לסנדוויץ'.
אתי בנדלר: אז מה זה אומר, שאם לא שללו את הזכאות שלי על הסף, זאת אומרת שאני כבר זכאית לסנדוויץ' בגלל זה?
יהודית גריסרו: אבל זה בדיוק העניין.
יהודית גריסרו: אנחנו מנסים לייצר פה שפה בהירה.
יהודית גריסרו: היות ובסוף מישהו - - -
אתי בנדלר: אני יודעת לכתוב בשפת חקיקה אחידה, פחות או יותר.
אתי בנדלר: יש דפוסי חקיקה, יש לשון של חקיקה, יש משמעות לתנאי סף בחקיקה.
אתי בנדלר: אני לא יודעת לכתוב את זה בלשון יותר בהירה שתתאים לכל המקרים, אולי יש, אני אנסה ללמוד, לא יודעת עדיין.
אתי בנדלר: יש למשרד המשפטים איזושהי הצעה בעניין הזה?
הילה דוידוביץ -בלומנטל: נראה לי שאני מסכימה עם היועצת המשפטית של הוועדה.
הילה דוידוביץ -בלומנטל: זה שכתוב תנאי סף זה לא אומר שזה לחוד וזה לחוד.
הילה דוידוביץ -בלומנטל: כשקוראים את החוק, קוראים את כולו כמקשה אחת.
יהודית גריסרו: אני הראשונה ללמד קטגוריה על שפת חקיקה.
יהודית גריסרו: אני רק אומר שבסוף מי שצריך לעשות שימוש בחוקים האלה הם הצרכנים ונותני השירות, אז אני מציעה שזה יהיה בהיר.
יהודית גריסרו: זה הכול.
אחמד טיבי: אדוני, תציג את עצמך.
שמשון כץ: שמשון, רשות שדות התעופה.
לאה ורון: וגם תעבור, בבקשה, לשבת ליד - - -
אחמד טיבי: ליד מיקרופון, כדי שהדברים - - -
לאה ורון: יוקלטו.
שמשון כץ: אני חושב שבסיפה של סעיף 2א הכתוב, לצערי, נדרש להוסיף "לפחות 90 דקות" – כאמור, דיברנו – "לפני מועד ההמראה המתוכנן בלוח הטיסות, או הנקוב בכרטיס הטיסה".
אתי בנדלר: איך אני אמורה לדעת מה נקוב בלוח הטיסות?
אתי בנדלר: לי יש כרטיס טיסה, כתוב לי שהטיסה היא בשעה תשע, ואני אמורה להתייצב בשעה שמונה.
סלעית קולר: אז הרימו אלי טלפון מסוכנות הנסיעות, שלוש שעות לפני, ואמרו לי - - -
שמשון כץ: הסעיף מדבר על המועד שבו נקנה כרטיס טיסה – שהוא יכול להיות שלושה חודשים לפני הטיסה, או ארבעה, או חמישה וכן הלאה.
שמשון כץ: לוח הטיסות הוא דבר דינאמי, והוא משתנה, והוא מפורסם, והוא ידוע – באתרי האינטרנט ובכל מקום.
שמשון כץ: ולכן המועד הכתוב על כרטיס הטיסה - -
אחמד טיבי: לפרוטוקול, יושב-הראש חזר.
שמשון כץ: - - כנתון, לדעתי הוא בעייתי - - -
לאה ורון: וההפסקה הסתיימה.
אחמד טיבי: הסתיימה ההפסקה.
שמשון כץ: - - - הטיסה משתנות, ה- scheduleמשתנה.
שמשון כץ: לכן על מנת לגזור את זה נכון – ואת זה היום כולם יודעים, כולם יודעים שלוח הטיסות משתנה, כולם בודקים את הטיסות האלו באינטרנט.
שמשון כץ: לדעתי, הזמן הנקוב בכרטיס הטיסה הוא נתון שיהיה כבד מאוד - - -
אתי בנדלר: ההערה שלך נשמעה, אם תשמע דעתי, אני מתנגדת באופן נמרץ לשינוי הזה.
אתי בנדלר: כפי שאמרתי קודם, לגבי כל הטבה שהיא, כתוב בפירוש מה תנאי הזכאות לה.
אתי בנדלר: לגבי כל אחת מההטבות נאמר מתי אפשר להודיע על שינוי.
אתי בנדלר: אם יש שינוי במועד הטיסה הנקוב בכרטיס הטיסה, תתכבד החברה ותודיע לנוסעים.
אתי בנדלר: אנחנו לא צריכים להעביר את הנטל אל הנוסעים, להתחיל לבדוק בלוח ההמראות.
חנא סוייד: לבדוק כל יום.
אתי בנדלר: או כל שעה.
שמשון כץ: אבל ההתייצבות בשדה היא נטל של הנוסע.
שמשון כץ: ההתייצבות בשדה היא נטל שהטלתם על הנוסע, ולכן - - -
שמשון כץ: הסעיף הזה מדבר על מתי הנוסע צריך להתייצב בשדה.
שמשון כץ: ההתייצבות בשדה היא אחריות הנוסע, ולכן מה שנקוב בכרטיס הטיסה מלפני ארבעה חודשים, לא בהכרח משחק לטיסה שקיימת היום.
חנא סוייד: אז מה הוא צריך?
חנא סוייד: אם אני קניתי כרטיס לפני ארבעה חודשים, כל יום להיכנס לאינטרנט לבדוק אם יש שינויים?
קריאה: לא, זה אלטרנטיבה.
שמשון כץ: לא, לא כל יום.
שמשון כץ: אל"ף, החברה מודיעה - -
חנא סוייד: כל שבוע.
שמשון כץ: - - או הסוכן מודיע, או מארגן הטיסה מודיע - -
חנא סוייד: נניח שלא הודיעו.
שמשון כץ: - - אם לא, אנשים היום בודקים – או במודיעין, או באינטרנט - - -
אתי בנדלר: מה המשמעות שהם לא יבדקו, שזה ישלול את הזכאות שלהם?
שמשון כץ: אם הם לא בדקו, אז מה שמופיע בכרטיס הטיסה הוא - - -
סלעית קולר: סליחה, זה או-או.
סלעית קולר: זה יכול להיות בהחלט או.
סלעית קולר: אם הבן אדם לא בדק, והגיע במועד הנקוב בכרטיס הטיסה, הוא זכאי להטבה.
סלעית קולר: ואם במקרה התקשרו אלי מסוכנות הנסיעות שלוש שעות לפני שהייתי אמורה להתייצב בשדה התעופה, ואמרו לי: גברת, הטיסה נדחית בחמש שעות, אני לא אהיה מטומטמת – סליחה שאני אומרת – לבזבז את הזמן שלי, להתייצב בשדה התעופה במועד הנקוב בכרטיס הטיסה בשביל שאני אוכל לקבל אולי הטבה אם וכאשר יסתבר - - -
חנא סוייד: אולי כן.
חנא סוייד: אולי כן בשביל לקבל את ההטבה?
סלעית קולר: לכן העניין צריך להיות או.
סלעית קולר: מה שאנחנו אומרים לא לשלול את האפשרות שהבן אדם יתייצב בזמן לטיסה, גם אם הם איחרו לו את הטיסה.
סלעית קולר: בעיקרון, הוא התייצב בזמן לטיסה, ללא קשר לכרטיס הטיסה שהוא - - זאת אומרת, יכול להיות מצב – אני אומרת שוב – יכול להיות מצב שבן אדם קיבל הודעה מאוחרת יותר לשעות שהיו צריכים להודיע ולזמנים שהיו צריכים להודיע, הוא מתייצב לפי ההודעה הזאת, ואז כאילו תנאי הסף שוללים ממנו הזכות.
סלעית קולר: לפי הנוסח כמו שזה עכשיו, ככה זה נראה.
סלעית קולר: לפי הנוסח הזה, אם אתה לא מתייצב במועד הנקוב בכרטיס הטיסה - - -
אתי בנדלר: אני מצטערת, קודם כל, תיכף עורך הדין עצמון יקרא לכם את הדירקטיבה האירופאית – וכאן אנחנו הולכים אפילו בהחמרה לעומת הדירקטיבה האירופאית.
אתי בנדלר: אבל מעבר לזה, אני חושבת שמייחסים כאן – סליחה, במטותא מכם, אני מתנצלת – איזשהו טמטום של הקהל הישראלי.
אתי בנדלר: אם נוסע יודע מראש שהטיסה שלו – למרות שכתוב בכרטיס הטיסה – היא בתשע, ומסרו לו הודעה, או שהוא עקב, והוא ראה שהטיסה יוצאת רק ב-12, אז אם מישהו חושב שהוא יבוא בשביל לקבל את הסנדוויץ' 60 דקות או שלוש שעות לפני שעה תשע כדי לקבל את הסנדוויץ' הזה, אז סליחה, אני חושבת שזה פרשנות בלתי סבירה של החוק.
יוסי פלד: עוד לא טעמת את הסנדוויצ'ים של "אל-על".
אחמד טיבי: בואו נתקדם לנוסח - - -
סלעית קולר: - - - והתייצב בפני אדם שמונה 90 דקות לפני המועד הנקוב בכרטיס הטיסה.
רון חלפון: אני רוצה להתייחס לעניין ההערה של ה-Check in באינטרנט.
אתי בנדלר: ההערה של ה-Check in באינטרנט מתייחסת להערתו של עורך הדין שפרכר לעניין החובה להתייצב דווקא בדלפק הבידוק.
רון חלפון: הסעיף קובע שתי אופציות להתייצבות במועד, או על-פי הודעה של מפעיל הטיסה – וכאן אני חושב שצריכים להוסיף: "במועד שנקבע לכך ובמקום שנקבע לכך והובא לידיעת הנוסע על-ידי מפעיל הטיסה".
רון חלפון: וכך, אם מפעיל הטיסה אומר לו להתייצב בביטחון, או בכל מקום אחר, הוא צריך לפעול על-פי הוראה של מפעיל הטיסה.
סלעית קולר: אבל שים לב לסיפה: "בעת הזמנת כרטיס הטיסה", ואז אם הוא הודיע לי את זה אחרי כן, אני בבעיה.
רון חלפון: את צודקת, ולכן אפשר לשנות את זה כדי לפתור עניין של Check in באינטרנט.
רון חלפון: אם הוא הודיע לו במהלך ה-Check in שהוא צריך להתייצב לא בדלפק ה-Check in, אלא במקום אחר, אז כך הוא צריך לעשות.
רון חלפון: אני ברור?
אתי בנדלר: לא, ויש גם הערה של מנהל שדה התעופה, מר שמואל זכאי.
שמואל זכאי: קודם כל, המגמה הזאת של יותר ויותר נוסעים עושים Web check in, מה שאנחנו קוראים, Check in באינטרנט היא מגמה שהאחוזים היום מגיעים מעל 20% בנתב"ג, וזאת מגמה שהולכת ומתחזקת בכל העולם וגם אצלנו.
שמואל זכאי: מה שהציע כאן עורך הדין חלפון הוא בלתי ישים משום שנוסע שעשה Check in – לא משנה אם באמצעות האינטרנט, או באמצעות קיוסק, או באמצעות ה-Smartphone שלו, הוא יכול לעשות את זה במגוון שלם של אמצעים – שטס עם כבודת יד בלבד, לא מגיע לא לביטחון שלפני הדלפקים , וממילא לא לדלפקים עצמם.
שמואל זכאי: הוא מגיע ישירות ל-Check point, לבידוק של כבודת היד.
דוד שפרכר: זה לא נכון.
דוד שפרכר: סליחה, זה לא נכון, כי בבידוק של תיק היד הפקיד בודק שיש מדבקה של הביטחון למטה.
שמואל זכאי: אתה אומר לי מה נכון?
דוד שפרכר: אבל אני הייתי עוד שלשום עם כבודת יד.
שמואל זכאי: אני מנתב"ג, אני אומר לך - - -
דוד שפרכר: טוב, כי החזירו אותי אחורה.
שמואל זכאי: ולכן נוסע כזה, שעשה Check in בבית – בכל דרך שהיא – וטס רק עם כבודת יד, לא מגיע בכלל לדלפק של חברת התעופה.
שמואל זכאי: הוא עובר ביטחון, ומגיע ישירות ל-Check point.
שמואל זכאי: הוא עובר אחר כך ביקורת גבולות, והוא מגיע ל-Gate, למה שאנחנו קוראים E-ticket, או עם פתק – הוא מוציא מהמדפסת של האינטרנט שהוא עשה Check in, או עם ה-Smartphone שלו ומראה ב- Gateשהוא רשום על הטיסה.
לאה ורון: בדרך כלל אפילו לא מבקשים ממנו גם את זה.
שמואל זכאי: בדרך כלל אפילו לא מבקשים ממנו גם את זה.
שמואל זכאי: לכן נוסע כזה – המטרה של החוק היא להגן על הצרכנים, בכל הוריאציות של ההגעה לשדה התעופה, והוא מסיבה כלשהי עבר את תנאי הסף שמזכים אותו להטבה, לא תהיה לו שום יכולת – בבואו לתבוע את הזכאות – להוכיח שהוא הגיע בזמן, וזה יהיה מקור לוויכוחים אין סופיים – הגעת בזמן או לא הגעת בזמן?
שמואל זכאי: דבר נוסף שאני רוצה להגיד, כל ה-Web check in הזה, וה-Self check in וה- Smartphone– כל זה נועד כדי להקל על הצרכן.
שמואל זכאי: אז אנחנו לא רוצים – אני מתאר לעצמי – לעשות פה - - למרות שהוא השתמש בטכנולוגיה.
שמואל זכאי: ארז את כל החפצים שלו רק לכבודת יד כדי שלא יצטרך למסור ולא יצטרך לחכות.
שמואל זכאי: אז מה אנחנו רוצים, שגם נוסע כזה עכשיו אנחנו נכריח אותו באמצעות החוק להגיע יותר מאוחר מאשר הפוטנציאל שלו מאפשר לו כי הוא השתמש בכל הטכנולוגיה ונכנס לתוך מערכת של אילוצים?
שמואל זכאי: אני מקבל את מה שאמר אדוני המלומד, החוק חייב לתת לזה – אם אנחנו רוצים להגן גם על הפלח הזה, שאני חוזר ואומר, הוא הולך וגדל, והוא הולך וגדל גם בנתב"ג.
אתי בנדלר: אם כך, מה ההצעה שלך?
אתי בנדלר: בוא נגיד שנוסע כזה הגיע, הוא רואה על לוח הטיסות שהטיסה שלו או לא קיימת או שכבר לא קיימת, כי הקדימו אותה ולא מסרו לו הודעה, או שהיא תצא באיחור כלשהו.
אתי בנדלר: הוא פונה למישהו, למשהו.
איתן כבל: הוא יצטרך בכל מקרה.
איתן כבל: הרי הוא הגיע ואין טיסה - - -
אתי בנדלר: אז מה שהוא יעשה - - -
איתן כבל: יש איזה מישהו שהוא מגיע אליו.
איתן כבל: מה הוא יגיד: אוקיי, אין טיסה, אני הולך הביתה?
שמואל זכאי: מה שעשו האירופאים – וגם זה נאמר כאן – הם הגדירו את המועד הזה כמועד להתייצבות ב-Gate, בשער היציאה למטוס.
שמואל זכאי: עכשיו אני רוצה להזהיר – עוד משהו, הערה שהיא הערה מקצועית – מהיצמדות לנוסח האירופאי.
שמואל זכאי: ואני אומר את זה דווקא בהיבט של הגנה על הצרכן.
שמואל זכאי: צריך להבין שבישראל – בניגוד לתהליך שקיים באירופה, וגם ברוב שדות התעופה בארצות הברית – יש שלב בתהליך שנוסע יוצא, שקיים בישראל ולא קיים בשדות התעופה האחרים בעולם, וזה השלב של הביטחון.
שמואל זכאי: ברוב שדות התעופה בעולם לפני שהנוסע מגיע ל-Check in, הוא לא עובר שלב ביטחוני.
שמואל זכאי: בישראל – ואני אומר את זה בהיבט של הגנה על הצרכן – זה שדה התעופה כמעט היחיד בעולם, נתב"ג, שנוסע עובר תהליך ביטחוני עוד לפני שהוא מגיע ל-Check in.
שמואל זכאי: הנושא הזה של האימוץ הדווקני של התקנות האירופאיות – צריך מאוד מאוד להיזהר עם זה, כי אלו תהליכים שיש בהם שוני, שמבחינת הצרכן וחברות התעופה, הוא שוני מהותי.
שמואל זכאי: וצריך מאוד להיזהר עם זה.
שמואל זכאי: אני רוצה לחזק את אדוני, חבר הכנסת, כיוון שזה כל כך מורכב, אני מסכים שהבחינה צריכה להיות בחינת התוצאה ולא בחינת התהליכים.
שמואל זכאי: עוד נקודה שאני רוצה להבהיר, רק לגבי נתב"ג – לא משנה מה יגידו לכם לגבי מועד ההמראה, הטייסים גם מודיעים את זה בקוקפיט אנחנו כולנו שומעים את זה – מבחינת הנוסע, מועד ההמראה, מבחינת חברת התעופה, הוא המועד שבו המטוס מתנתק מהשרוול.
חנא סוייד: מתנתק מהשרוול.
חנא סוייד: נאמרה כאן הערה מאוד חשובה לעניין הגדרת ההמראה.
חנא סוייד: ההמראה היא לא כפי שאמרת, או שהצעת.
חנא סוייד: התנתקות מהשרוול, זו המראה.
שמואל זכאי: אני אסביר גם למה.
אתי בנדלר: אני מוכנה להכניס הגדרה של המראה.
אתי בנדלר: הצעה להגדרה ונכניס.
אתי בנדלר: החוק זה המראה, ותגידו לי מה זה.
שמואל זכאי: אני לא אומר מה צריך להיות.
שמואל זכאי: זה כל כך מורכב שזה לא המקום להיכנס - - -
אחמד טיבי: אני מסכים שבחוק הזה לא צריכים להיכנס לזה.
אחמד טיבי: לא צריך להיכנס בחוק הזה להגדרה של המראה.
אחמד טיבי: זה משהו אחר לחלוטין.
שמואל זכאי: כשאנחנו מדברים פה עכשיו, יש מעל השמיים של אירופה 20 מטוסים במקביל.
שמואל זכאי: כשחברת תעופה מקבלת מועד זמן שבו המטוס צריך לעבור בין תחנת מכ"ם אחת לשנייה, אם המטוס פספס את הזמן הזה הוא לא יכול להמריא מתי שבא לו.
שמואל זכאי: לפעמים החברה מוכנה להמריא ורוצה להמריא בזמן – היא עשתה את הכול.
שמואל זכאי: היא מוכנה, הנוסעים סגורים, המטוס סגור, והיא באמת מוכנה להמריא.
שמואל זכאי: באירופה לא נותנים לה להמריא כי קרה משהו בשמיים של אירופה.
יוסי פלד: אבל יכול להיות שנותנים לה להמריא והחברה תכניס אותך לתוך המטוס, ותעשה את התיקון שכמתנתקים מה-Gate, כשהבעיה היא לא slotting לצורך העניין.
יוסי פלד: יכול להיות.
יוסי פלד: אני מדבר על מצב - - -
איתן כבל: שמואל, כמה מקרים כאלה יש בערך?
יוסי פלד: המון.
יוסי פלד: הרבה מאוד, זה קורה הרבה.
שמואל זכאי: במיוחד בישראל.
שמואל זכאי: זה בגלל שאנחנו לא מחוברים ל-Euro-control.
שמואל זכאי: כל הטיסות באירופה מוזנקות במרוכז.
שמואל זכאי: זה - - - שקוראים לו Euro-control- - - וזה שולט על - - - באירופה.
שמואל זכאי: מכיוון שישראל לא מחוברת ל-Euro-control, לפעמים חברת תעופה – הרבה פעמים זה קורה – מוכנה, עשתה את הכול, כל הנוסעים על המטוס, סגרה את ה-Gate, המטוס התנתק מהשרוול.
שמואל זכאי: עשתה את הכול כמו שצריך.
שמואל זכאי: אבל מאירופה – היא מקבלת את זה דרך מגדל הפיקוח של נתב"ג – אומרים לה אתה לא יכול להמריא.
שמואל זכאי: למה הוא לא יכול להמריא?
שמואל זכאי: כי יש עומס בנתיב בין קפריסין ליוון.
שמואל זכאי: זה לא בגלל חברת התעופה.
שמואל זכאי: לכן אני מציע לעניין הגדרת החוק – כדי שיהיה ברור – מבחינה חברת התעופה, היא צריכה לנתק בזמן את המטוס מהשרוול.
שמואל זכאי: זהו, זה המבחן הקובע.
יוסי פלד: אז צריך להכניס עוד פסיק מאוד קטן, שאומר - - - היציאה לדרך - - -
שמשון כץ: ולא משחקים כמו שקבעו בארצות הברית כדי לא להתחכם עם הנוסעים.
אתי בנדלר: אתם צריכים להכריע, לא אני.
אחמד טיבי: אנחנו כבר שעה על סעיף אחד.
אחמד טיבי: שעה על סעיף אחד.
אהוד שבתאי: סליחה, בהקשר הזה, אני מבקש להוסיף – אהוד מ"ארקיע", היועץ המשפטי של "ארקיע" – לפעמים יש לנו מקרים שבהם אנחנו מוכנים לצאת לטיסה.
אהוד שבתאי: יש לנו נוסע אחד שמאחר, אנחנו מוכנים לגמרי.