GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי בנדלר: מש לא יודע מה אומר התקן ואם הקסדה שהוא מרכיב על ראשו עונה לדרישות התקן – עורך דין איתי עצמון עמד בקשר עם משרד המשפטים אם אניני טועה – הודענו למשרד המשפטים על התנגדותנו לנוסח המוצע, בדיוק מהטעם שאדוני העלה עכשיו.
אתי בנדלר: אני מבינה שההצעה שמובאת עכשיו, באה להתגבר על התקלה הזאת – מה שבעיני היא תקלה.
חוה ראובני: אנחנו מעקרים את הבעיה הזאת, לפחות בהקשר המסוים הזה.
חוה ראובני: אני לא רוצה להתייחס למחלוקת בכללותה – זה לא תחום שאני מתמחה בו.
חוה ראובני: האדם צריך יהיה לדעת שהמוצר מסומן, הוא לא צריך יהיה לדעת אם הוא תקני אל לו תקני – ממילא הוא לא צריך לדעת מהו התקן.
חוה ראובני: אם הוא יראה שהמוצר מסומן כדרישת התקנות הפומביות כדבעי, כתקני, אז הוא יצא ידי חובתו.
אתי בנדלר: מה זה מסומן כדבעי לצורך העניין הזה, אני לא יודעת.
אתי בנדלר: אגב, זו ההצעה שאני העברתי למשרד המשפטים:
אתי בנדלר: קסדה המסומנת בסימון – צריכים לדון על איזה סימון – אני לא יודעת מה זה סימון מקורי או לא סימון מקורי, גם על זה צריך לדון, אבל אם קסדה מסומנת בסימון, רואים את המשתמש כמשתמש בקסדה שעומדת בדרישות.
אתי בנדלר: השאלה היא, מעבר לשתי השאלות ששאלתי כרגע, איך הוא יידע על איזה סימון מדובר?
אתי בנדלר: ומה קורה עם מי שמייבא – האם אסור לאדם לייבא באופן עצמי קסדה?
אתי בנדלר: אם אני נמצאת בארצות הברית וקונה לנכדי קסדות לרכיבה על אופניים – האם אני יכולה להשתמש בהם או לו?
חוה ראובני: אנחנו לא מדברים על אופניים כאן.
אתי בנדלר: עוד מעט הם ירכבו על אופנועים.
משה ימיני: אני ראש תחום ייצור, סחר ויבוא באגף הרכב במשרד התחבורה.
משה ימיני: לגבי הנושא של ייבוא אישי שנקרא: "ייבוא אישי לצריכה עצמית של מוצרי תעבורה", מותר לייבא מוצרי תעבורה בייבוא אישי – יש לנו הוראת נוהל מיוחדת לנושא הזה.
משה ימיני: אחד הסעיפים בהראות הנוהל מחייב מי שמייבא מוצרי תעבורה שחייבים בתקן – הם חייבים עמידה בתקן.
אתי בנדלר: מה הם חייבים?
משה ימיני: הם חייבים בעמידה בתקן:
משה ימיני: אם מביאים קסדה – היא חייבת לעמוד בתקן הנדרש, היום זה בתקן האמריקאי או בתקן האירופאי או בתקן הבריטי.
אתי בנדלר: זאת אומרת שאם אני קונה בארצות הברית קסדה שמסומנת שם – אני לא יודעת אם יש שם חובת סימון של התאמה לתקן – אבל אם היא מסומנת בסימון כזה אז זה תקין?
משה ימיני: בוודאי.
משה ימיני: יש בתקן האירופי והאמריקאי את חובת סימון הקסדה על-ידי היצרן.
חוה ראובני: אבל אם זאת קסדה שהיא תקנית בארצות הברית ולא תקנית פה?
משה ימיני: התקן הישראלי, תקן 511 - - -
חוה ראובני: היא יכולה להכניס את זה לארץ?
חוה ראובני: קסדת חצי היא תקנית בארצות הברית.
משה ימיני: ברגע שייצא תקן 511 אי אפשר יהיה להכניס למדינת ישראל קסדת חצי.
משה ימיני: זה יהיה מפורסם גם בתקנות וגם באתר האינטרנט של משרד התחבורה לידיעת כל הציבור עם הערה שתקן 511 מונע קסדת חצי, וזה יהיה לכל הציבור באתר האינטרנט, כמו כל שכל הוראות הנוהל שלנו מפורסמות.
חוה ראובני: אתם תתנו לזה פומבי?
יעקב אדרי: אני מעמותת אנשים באדום.
יעקב אדרי: בארצות הברית זה מקובל, שם משתמשים בחצי קסדה, ביחוד הרוכבים היותר מבוגרים.
יעקב אדרי: זה עומד, כמובן, בתקן שלהם.
יעקב אדרי: אנחנו רוצים להנהיג פה קסדה מלאה ולא חצי קסדה מכיוון שמבחינה רפואית אני יכול לומר שחצי קסדה היא לא רק מסוכנת בכך שהיא לא מגינה על הפנים ועל העורף אלא היא מסוכנת בכך שכשאדם נופל או שיש תנועה של היפוך – הרצועה של הקסדה יכולה להיתפס בסנטר ולגרום לחנק.
יעקב אדרי: לכן, קל לקשור את זה עם ההנחיה או עם החוק שרק קסדות מלאות יהיו בתקן ישראלי או בשימוש ישראלי.
אתי בנדלר: נדמה לי שזה בדיוק מה שאמר הדובר הקודם.
אליעזר אלג'ם: אני חייב להוסיף הערה בקשר לרכיסה עצמה.
אליעזר אלג'ם: ד"ר אדלר הנכבד כנראה לא יודע שגם בקסדות מלאות וגם בקסדות שלושה-רבעים יש אותה רצועת רכיסה שעלולה לחנוק אותך בכל מקרה, אז אולי נוריד את הקסדות בכלל, הן יותר מסוכנות.
יעקב אדרי: זה ימנע את החנק.
אליעזר אלג'ם: זאת אי הבנה של המושג קסדה.
אליעזר אלג'ם: זאת הסיבה שאני יושב פה – ישנם רוכבים שרוכבים על וספות כבר 60 שנה ויש להם קסדת חצי, הם לא מבינים כל כך מה זה תקן ישראלי; מה זה 511; ומה זה תקן אמריקאי.
אליעזר אלג'ם: כששוטר יעצור אותם וירצה לרשום להם דוח – הם לא יבינו למה.
אליעזר אלג'ם: המסר צריך להיות ברור, כרגע המסר לא ברור.
בועז גדנסקי: דיברנו הבוקר, גם בעקבות בעיות שלא קשורות למחלוקת – יש פה צמצום המחלוקת – זה ברור שכאשר יש הוראות כלפי צרכן קצה, אז הוא לא יכול לדעת מה יש בתקן והוא לא יכול לדעת איך לעמוד בהוראות התקן.
בועז גדנסקי: לכן, לשאלת היועצת המשפטית של הוועדה, איך הוא יוכל לדעת את הסימון?
בועז גדנסקי: – תוך התקן עצמו יש חובת סימון על המוצר.
בועז גדנסקי: את חובת הסימון נעתיק לתוספת לתקנות כדי שצרכן הקצה יוכל – כמו בתרגיל בית ספר – ללכת לחנות ולראות בתוספת לתקנות האם באמת הסימון הזה שחובה עליו לעמוד בו, מסומן על הקסדה.
בועז גדנסקי: בגלל שיש שאלות שעדיין אנחנו צריכים לברר, גם לגבי הדרישה לעמוד בסימון מקורי, עם המחלקה הפלילית בייעוץ וחקיקה: האם באמת אפשר לדרוש כזה דבר; איך צרכן יכול לדעת מה זה מקורי – אלו שאלות שעדיין טעונות בדיקה מבחינתנו.
בועז גדנסקי: לעניין העקרונות – אני מצטרף למה שהיועצת של משרד התחבורה הציעה.
בועז גדנסקי: נסכים שהסימון פותר את השאלה כיצד צרכן הקצה יכול לעמוד בדרישות.
חגי צרפתי: אני מורה לנהיגת אופנועים בבית הספר הכי גדול בארץ בתל אביב.
חגי צרפתי: כעקרון, אנחנו מברכים על ההחלטה הזאת לשיפור מצב הקסדות.
חגי צרפתי: משרד התחבורה החיל על לומדי הנהיגה תקן מסוים שמחייב מעבר לקסדות החצי כבר כמה שנים.
חגי צרפתי: אנחנו רואים שכולם מברכים על זה, גם מי שבהתחלה התנגד וטען שחם בקיץ וזה לא נוח.
חגי צרפתי: כולם מסתדרים עם התקן הזה.
חגי צרפתי: יש רק לפשט את התהליכים כדי שאנשים ידעו מה מתאים ומה לא מתאים.
חגי צרפתי: האם אני צריך עכשיו לזרוק את הקסדות שלי, עליהן אין סימן.
חגי צרפתי: איך מחילים את הנושא הזה בצורה מידית?
חוה ראובני: מאחר ותקן ישראלי 511 הוא בתוקף כבר מ-2008, הוא מונע ייבוא ושיווק של קסדות שלא עומדות בו, גם חובת הסימון נמצאת בתקן הזה בסעיף 3 לתקן – ממילא כל הקסדות שנמצאות בשוק כבר אמורות להיות מסומנות.
חוה ראובני: הבעיה היא שהשינוי יחול רק מבחינת אותם אנשים שמחזיקים קסדות שלא עומדות בתקן ונרכשו לפני שנת 2008.
חוה ראובני: האוכלוסייה הזאת תיאלץ להחליף את הקסדות.
כרמל שאמה-הכהן: אפשר להקריא את הנוסח.
חוה ראובני: "בתוקף סמכותי לפי סעיף 70 לפקודת התעבורה, ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת לפי סעיף 21א(א) לחוק יסוד: הכנסת, וסעיף 2(ב) לחוק העונשין, התשל"ז-1977, אני מתקין תקנות אלה: תיקון תקנה 28. 1.
חוה ראובני: בתקנה 28(ב)(1)
חוה ראובני: (ב) לתקנות התעבורה, התשכ"א-1961 (להלן – התקנות העיקריות), בסופה יבוא "או דואר אלקטרוני".
חוה ראובני: אנחנו מרחיבים את האיסור על שימוש באמצעי תקשורת – היום מדברים על טלפונים ניידים ועל משלוח וקריאה מסרונים – גם לדואר אלקטרוני.
כרמל שאמה-הכהן: מה הקנס?
חוה ראובני: הקנס הוא 1,000 ₪.
חמד עמאר: למה לא לאסור שימוש כללי בטלפון?
חמד עמאר: יש הרבה משחקים בטלפון – אני יכול לשחק תוך כדי נהיגה?
חמד עמאר: אני לא שולח סמס, אני משחק משחקים עכשיו.
חוה ראובני: כל הגדרה שאנחנו נקבע – היום זה טלפון ומחר יהיה מכשיר אחר שהוא לא טלפון.
חוה ראובני: אפשר לשחק משחקים במחשב נייד, באייפד – כל הגדרה שאנחנו נשים לעולם תתיישר עם הטכנולוגיה.
חוה ראובני: אדוני צודק, גם משחקים זה דבר מסוכן.
חמד עמאר: אנחנו נרדוף אחרי כל דבר ודבר היום – היינו נגד סמסים ועכשיו נגד דואר אלקטרוני – עוד מעט אני לא יודע נגד מה.
חמד עמאר: לכן צריך להתקדם בנושא, לא כל פעם לפתור בעיה נקודתית.
חוה ראובני: מעבר לזה, יש לנו את החובה להסתכל על הדרך; יש איסור על שימוש בכלל בתצוגות הנראות לנהג בתקנה 28א הבאה.
חוה ראובני: זאת תמיד מגבלה כי מצד אחד אתה רוצה איסור ספציפי: אתה מטיל איסור פלילי אז אתה חייב להיות ספציפי כדי שהאדם יידע – הרגע סיימנו דיון על זה בהקשר של הקסדות – בדיוק מה מותר ומה אסור.
חוה ראובני: מצד שני, ככל שאתה מדויק יותר ומוגדר יותר אתה מצטמצם למצב הקיים - - -
חמד עמאר: למה לא אסור מכשירים אלקטרוניים תוך כדי נסיעה, ככה כוללים את הכול.
חוה ראובני: מה זה איסור שימוש?
חמד עמאר: פלאפון, אייפד, מה שתגידי – אסור שימוש במכשירים אלקטרוניים בנהיגה – אם רוצה להשתמש ב-GPS, שיעצור, יסמן לאן רוצה להגיע וייסע.
חוה ראובני: שימוש זה כבר רחב מדי.
חוה ראובני: לכאורה, אסור לו לשמוע מוזיקה כי זה גם שימוש במכשיר אלקטרוני.
חמד עמאר: בואי לא נגזים.
חוה ראובני: אבל הניסוח שהצעת כולל גם את זה.
חמד עמאר: לא דיברתי על איסור לשמוע.
חוה ראובני: אבל צריך להפעיל את המכשיר - - -
חמד עמאר: אם יש דיבורית, את יכולה לשמוע מה שאת רוצה.
חמד עמאר: אפשר להוסיף דיבורית.
חמד עמאר: אני חושב שאני לא רוצה לרדוף כל פעם אחרי התפתחות חדשה באלקטרוניקה, לכן צריך להסדיר את זה כמו שצריך.
חוה ראובני: אני מסכימה לחלוטין עם דבריך שצריכה להיות הגדרה שצריכה לנסות אל להיות ספציפית.
חוה ראובני: נשאלנו למה אי אפשר להסתפק באיסור הורדת ידיים מההגה?
חוה ראובני: אמרנו: בגלל שמתפתח שימוש גם בהפעלה קולית.
חוה ראובני: היום אולי אי אפשר עדיין לכתוב דואר אלקטרוני בהפעלה קולית, אבל אני מניחה שלא רחוק היום שהוא יקרה.
חוה ראובני: השאלה היא לא רק המבט אלא גם הסחת הדעת.
חוה ראובני: אנחנו מנסים לתמרן בין הטיפות של איסור שיהיה ספציפי וידוע ומובן מה בדיוק אסור ומה בדיוק לא אסור לבין משהו שיהיה מספיק רחב כדי לא להיות צמוד לטכנולוגיה קונקרטית שקיימת בנקודת זמן מסוימת.
חמד עמאר: כן, אבל הטלפון היום ילווה אותנו עוד כמה שנים קדימה ונמצא היום בידיים של כמעט כולם – דברים אחרים לא נמצאים בידיים של כולם והם לא שימושיים – לכן, כשאני אמרתי איסור שימוש בטלפון תוך כדי נסיעה, חוץ מדיבורית, זה כבר נותן לך את הפתרון.
חמד עמאר: אני לא רואה שתוך חודשיים-שלושה יש לנו התפתחות חדשה שתוריד לנו את הפלאפונים מהיד.
חמד עמאר: אנחנו מסתכלים קדימה והולכים קדימה: אני רוצה ללכת צעד אחד קדימה בנושא הזה.
לאה ורון: אתמה מודע לתקנה 1 שאומרת: "לא יאחז בטלפון קבוע או נייד ולא ישתמש בהם ברכב"?
לאה ורון: – זה כבר מצוי היום.
חמד עמאר: אז אם זה נמצא, לא צריך את התקנה הזאת, נכון או לא?
כרמל שאמה-הכהן: זה כבר דיון אחר – יש לך התנגדות עקרונית על איסור דואר אלקטרוני?
חמד עמאר: אני רוצה להרחיב את זה.
חמד עמאר: אני לא רוצה להגיע למצב שכל פעם שמשרד התחבורה רואה משהו חדש, הם באים אלינו ומבקשים לתקן תקנות.
כרמל שאמה-הכהן: יש לך איזה רעיון?
חוה ראובני: אני דווקא שמחה להיפגש עם חברי הכנסת ולבוא עם החידושים.
חוה ראובני: אני חוששת מקביעת איסורים רחבים ולא ספציפיים – אסור לעשות שימוש בטלפון נייד, האם מותר לו להשתמש באייפד?
חוה ראובני: המחשבים הניידים הולכים ומתכווצים, האם מותר לו לשים את הנטבוק על הברכיים ולהתכתב בדואר אלקטרוני בפקק?
חוה ראובני: זה לא טלפון.
כרמל שאמה-הכהן: למה רק 1,000 ₪.
חוה ראובני: כי זה הקנס הכי גבוה שיש בצו התעבורה (עברות קנס).
חמד עמאר: גם עבור השימוש בטלפון זה 1,000 ₪?
חמד עמאר: אמרו פעם 1,500 ₪.
חוה ראובני: מונחת פה בוועדה מזה מספר שנים הצעה לקבוע גם מדרגת קנס של 1,500 ₪.
כרמל שאמה-הכהן: הצעת חוק?
חמד עמאר: שמעתי, קראתי על זה.
חוה ראובני: זה תיקון לצו התעבורה - - -
חמד עמאר: אז למה אתם לא מביאים את זה?
חמד עמאר: אנחנו הבאנו, זה מחכה.
כרמל שאמה-הכהן: זה כל מה שיש בתיקון לצו?
לאה ורון: יש שם עוד הרחבה של כמה דברים.
חוה ראובני: אני מציעה לאשר את זה כך.
חוה ראובני: אנחנו ערניים ועוקבים אחרי ההתרחשויות ומעדכנים.
חוה ראובני: אולי בעיכוב מסוים אבל לפחות לא יהיה מצב של ויכוח בבתי משפט מהו טלפון נייד והאם מה שנעשה או לא נעשה עומד באיסור של שימוש - - -
חמד עמאר: באו נאשר את זה ונחשוב קדימה איך אנחנו פותרים את הבעיה.
כרמל שאמה-הכהן: נא להמשיך לקרוא את סעיף 2.
חוה ראובני: "תיקון תקנה 39ג.
חוה ראובני: בתקנה 39ג(ד) לתקנות העיקריות, במקום הקטע החל ב"מהסוג האמור" יבוא "המסומנת בסימון מקורי כאמור בחלק ג' בתוספת השנייה והיא קשורה ברצועה שתמנע את נפילתה בשעת הנסיעה".
חוה ראובני: " כאן אנחנו מדברים על טרקטורונים.
חוה ראובני: אני גם רוצה לסייג את המוסכם או לא מוסכם ולהבהיר כדי שלא תהיה מחלוקת.
חוה ראובני: בעת רכיבה על טרקטורון חובה לחבוש קסדה.
חוה ראובני: כיום החובה מופנית אל קסדה שעומדת בתקן – כבר היום המצב הוא שחובה לחבוש קסדה תקנית.
חוה ראובני: הבקשה שלנו היא כעת לומר שחובה לחבוש קסדה שהיא מסומנת בסימון שנוסחו טרם הוכן.
חוה ראובני: אנחנו מבקשים להוסיף חובה לקשור את הרצועה שתמנע את נפילתה בשעת הנשיאה ואנחנו כללנו גם את המילה "מקורי".
חוה ראובני: משרד המשפטים ואנחנו גם יחד עוד מתלבטים עליו.
חוה ראובני: השאלה היא אם אפשר בכל זאת להגיע פה בוועדה לאיזושהי הבנה.
אתי בנדלר: הבנה בקשר למה?
בועז גדנסקי: אני מציג כרגע שנשאיר את זה פתוח להמשך, ככל שהוועדה תסמיך אותנו לעניין הדרישה למקוריות - - -
אתי בנדלר: הוועדה יכולה להסמיך לענייני נוסח, לא לענייני מהות.
אתי בנדלר: הוועדה צריכה להחליט אם הסימון צריך להיות מקורי או סימון כאמור בחלק ג'.
אתי בנדלר: אז זה יעלה כך וכך בחלק ג' – שנגיע אליו מיד, אני מניחה – זו שאלה עקרונית.
בועז גדנסקי: אנחנו לא יכולים להכריע כרגע.
חוה ראובני: אני אסביר לאן אנחנו חותרים, אולי נוכל לצמצם את השאלה לשאלת נוסח, גם על דעת חברי בועז.
חוה ראובני: המטרה בסימון היא שלא יהיה מצב שבו כל אחד יוכל ללכת לדפוס, להזמין מדבקה ולשים אותה על הקסדה ובכך להפוך אותה לקסדה – לא נגיד תקנית – שעומדת בדרישות התקנות.
חוה ראובני: מקור הסימון הזה יהיה מקור אמין, אחרי הליך של בדיקה.
חוה ראובני: הסימון הזה אכן ישקף בדיקה ולא ישקף הדבקה ספורדית.
אתי בנדלר: כשאת מדברת על מקורי, לצורך העניין, את מתייחסת לשאלה מי המסמן?
חוה ראובני: ושהגורם המסמן הזה יהיה הגורם שכבר יודע שהקסדה נבדקה ועומדת בתקינה.
אתי בנדלר: את שוב מטילה כאן על המשתמש הסופי נטל שהוא לא יכול עמוד בו.
אתי בנדלר: כשאני קונה קסדה או לחלופין, כשאני מקבלת ממך מתנה – זה עוד יותר קשה כי אני לא יודעת איפה את רכשת את זה, כי הבאת לי את זה בלי פתק החלפה, חוה – אז אני לא יודעת מי סימן.
אתי בנדלר: אני רואה שיש סימון וזה הנטל היחידי שאת יכולה להטיל על המשתמש הסופי – לראות שיש שם סימון.
חוה ראובני: הסימון צריך ניכר באיזשהו אופן חיצוני.
חוה ראובני: ניכר שזה לא מדבקה מתקלפת שכל אחד יכול להדביק.
אתי בנדלר: אז את מדברת על סימון בר קיימא, אבל את לא אומרת - - -
בועז גדנסקי: אנחנו יודעים שהסימון בתקן עצמו לא יכול להיות על-ידי מדבקה או בר קיימא?
בועז גדנסקי: אנחנו יודעים איך מסמנים - - -
אתי בנדלר: בתקן עצמו מדובר, נדמה לי, על בר קיימא.
בועז גדנסקי: התקן מפנה לתקנים אירופאיים – צריך לבדוק בתוך התקנים האירופאיים.
אתי בנדלר: אני קוראת לך מהתקן הרלוונטי: "כל קסדה תסומן סימון קריא ובר קיימא בעברית הכולל את הנדרש בעניין הסימון באחד המסמכים המפורטים בסעיף 5 להלן.
אתי בנדלר: בנוסף על כך, יכלול הסימון את הפרטים האלה - - -
בועז גדנסקי: אם זה מעוגן בתקן – אני לא חושב שתהיה לנו בעיה.
בועז גדנסקי: השאלה היא מה זה בר קיימא והאם אפשר, מבחינת האיסור הפלילי – אנחנו צריכים לבדוק את זה.
בועז גדנסקי: נוכל לצאת להפסקה ונבדוק את זה עם המחלקה הפלילית – צריך לבדוק האם ניתן להטיל איסור על מישהו לעמוד בסימון בר קיימא, האם הוא יודע מה זה בר קיימא, איך הוא יכול להדוק את זה.
אתי בנדלר: אני לא יודעת אבל אני מברכת אתכם מאוד על זה שהתעוררתם לעניין.
בועז גדנסקי: לא התעוררנו.
בועז גדנסקי: אנחנו בעניין הזה בקנה אחד עם הוועדה לגבי הטלת תקן על צרכן קצה, במיוחד כשיש בצדו סנקציה פלילית.
אתי בנדלר: אני אשמור את הפרוטוקול ואני אשים אותו עם רקע - - -
בועז גדנסקי: לא לעניין המחלוקת הידועה לגבי נגישות ודרישת התשלום, בזה אנחנו באמת בני פלוגתא, אלא לעניין הדבר הזה.
בועז גדנסקי: אבל אם הוועדה יכולה לצאת עכשיו - - -
לאה ורון: עורכת הדין ראובני, אני רוצה להפנות את תשומת לנושא הקודם של צו התעבורה (עברות קנס) – שר התחבורה, ב-14 בנובמבר 2011, משך את הצו שבנדון וביקש להסירו מסדר היום.
לאה ורון: לפיכך, לא מצוי על שולחנה של הוועדה צו שמבקש להעלות את גבוה הקנסות.
חוה ראובני: אכן.
חוה ראובני: אני חוזרת בי.
חוה ראובני: נכון, הצו היה מונח ונמשך על-ידי שר התחבורה, אחרי שהוא היה מונח תקופה מסוימת.
חוה ראובני: יש לי הצעה לפתרון הבעיה של המילה "מקורי": להשמיט את המילה "מקורי" מתקנה 39ג וגם מתקנה 223 שבאה אחריו.
חוה ראובני: זאת כיוון שאני חושבת שאת הנושא של המקוריות ושל הבר קיימא, אפשר לעגן בתוספת.
אתי בנדלר: אמרתי שנגיע לזה בעוד זמן קצר.
חוה ראובני: אבל בכל מקרה, המילה "מקורי" מסומנת בסימון כאמור בתוספת השנייה.
אתי בנדלר: זה מיותר כאן בכל מקרה.
עמי רוטמן: חש ליש שתי שאלות: אחת, לגבי קסדת חצי – אני רואה בנוסח המתוקן של הבוקר שכל הנושא של קסדת החצי ירד.
עמי רוטמן: כרגע, מה שקורה בתוספת זה שהתקן האמריקאי קיים והתקן האמריקאי מאשר קסדת חצי.
עמי רוטמן: בנוסח הקודם, עד היום בבוקר, נושא החצי קסדה טופל.
אתי בנדלר: יש לי כאן קשרים מיוחדים בוועדה ולכן הצלחתי לקבל את התקן הספציפי אתמול, וכאן נאמר בפרוש, בתקן עצמו, בהתאמה לתקן מדובר על מסמך האמריקאי 218 ועוד כמה ספרות, לא משנה, על עדכוניו, למעט הדרישות לקסדות המיועדות לכיסוי חלקי של הראש, כמפורט במסמך האמריקאי בדבר סימון Dot עם אחוז כיסוי הכולל כך וכך שאינם מתאימות לתקן ישראלי זה".
אתי בנדלר: דהיינו, בתקן עצמו הם הגבילו.
עמי רוטמן: תודה.
עמי רוטמן: הדבר השני, לגבי הסיום: "שתמנע נפילתה בשעת הנסיעה" – הנושא החשוב הוא דווקא בקרות תאונה.
עמי רוטמן: יכול להיות שתהיה רכיסה שבזמן נסיעה זה יהיה בסדר אבל הבעיה היא שהקסדה עפה מהראש בזמן תאונה ואז הרכיסה צריכה להיות קצת יותר הדוקה וחזקה.
עמי רוטמן: השאלה היא אם לא כדאי להוסיף פה "ובקרות תאונה" או בניסוח כזה?
אליעזר אלג'ם: על מה אדוני מדבר?
אליעזר אלג'ם: זה הרי תלוש מהמציאות מה שקורה פה.
אליעזר אלג'ם: בוא נוציא את האופנועים מחוץ לחוק – זה הכי בטוח.
עמי רוטמן: לא.
עמי רוטמן: למה?
אליעזר אלג'ם: איך אתה יכול לבקש לרכוס יותר חזק?
אליעזר אלג'ם: הרי הד"ר המכובד פה טען שהרכיסה הזאת יכולה לחנוק את הרוכב.
אליעזר אלג'ם: יש תקן.
אליעזר אלג'ם: הוא קבע בתוך התקן – שאף אחד פה לא מצליח להבין מהו ואני בתור משתמש קמה, יוצא מפה עם הרגשה שאני לא יודע על מה אתם מדברים בכלל.
אליעזר אלג'ם: מצטער.
אליעזר אלג'ם: כתוב לרכוס את הרצועה וזהו.
שלמה זגמן: לא מדובר על רכיסה מעבר למה שצריך.
אליעזר אלג'ם: איך אתה יכול לקבוע את דרגת הרכיסה?
אליעזר אלג'ם: אני לא מצליח להבין את זה.
שלמה זגמן: אי אפשר לבדוק את זה, גם אי אפשר לאכוף – אתה לא יכול לראות - - -
אליעזר אלג'ם: אז למה להעלות את זה בכלל?
שלמה זגמן: החוק צריך להתייחס לעובדה שהקסדה לא אמורה לעוף מהראש בזמן תאונה, לא בזמן נסיעה – בזמן נסיעה אין שום בעיה.
שלמה זגמן: אתה לא צריך קסדה בזמן נסיעה, אתה צריך קסדה בזמן תאונה.
אליעזר אלג'ם: תסלח לי, אתה מהנדס במקצועך?
שלמה זגמן: לא.
אליעזר אלג'ם: אז איך אתה יכול להעלות כאלה השערות?
שלמה זגמן: יש הנחיות איך לרכוס קסדה.
שלמה זגמן: ההנחיות אומרות שהיא תהיה הדוקה מספיק באופן שהיא לא תעוף מהראש זמן תאונה ולא בזמן נסיעה – אלו ההנחות לרכיסת קסדה.
יעקב אדרי: גם בצה"ל יש הוראה לרכוס את הקסדה כך שהיא לא תיפול מהראש על-ידי הדף או פגיעה - - -
שלמה זגמן: לא בזמן הליכה או בפעילות רגילה.
חוה ראובני: אני מבקשת לציין שבתקנות לעניין אופנועים, הנוסח הזה כבר כתוב: "קשורה ברצועה שתמנע את נפילתה בשעת הנסיעה", זה קיים בתקנה 119 (ג).
חוה ראובני: אנחנו מבקשים להוסיף את החובה הזאת לגבי טרקטורונים ולגבי לימוד נהיגה.
חמד עמאר: אני מציע לתת לכם הפסקה של רבע שעה.
חמד עמאר: אני רואה שכל הנושא של הקסדה לא מבושל – לא עבדתם על זה מספיק.
חמד עמאר: אתה בא ושומע שכל אחד מתחיל לצאת ברעיון חדש.
חמד עמאר: תחשבו רבע שעה, תחזרו אלינו מגובשים – מה אנחנו עושים ואיך אנחנו מתקדמים עם הנושא הזה.
לאה ורון: הדיון יחודש ב-11:50?
חמד עמאר: כן, ב-11:50 הדיון יחודש.
חמד עמאר: אתם יכולים לשבת, בבקשה.
חמד עמאר: אנחנו רוצים לחדש את הדיון.
חוה ראובני: הבשורות הטובות הן שיש לנו הצעה לפתרון בעניין הרצועה.
חוה ראובני: הבשורות הפחות טובות הן שלא הצלחנו להגיע לפתרון בנושא של הסימון.
חוה ראובני: זה דבר שמחייב בדיקה, מחייב תיאום עם המחלקה הפלילית, גם עם הדרישות של חוק התקנים, גם עם החובות של היבואנים לפי צו ייבוא חופשי – זה מכלול שאי אפשר ברבע שעה ושיחות טלפון מהירות לנסח את חובות הסימון.
חוה ראובני: בזה נצטרך לדון בנפרד.
לאה ורון: על איזו תקנה את מדברת?
חוה ראובני: אני מדברת על תקנה 39ג שכבר קראנו - - -
חמד עמאר: אז בואו נאשר - - -
חוה ראובני: אני חושבת שאפשר את היתר, למעט התוספת, לאשר.
חמד עמאר: מה הטעם?
אתי בנדלר: מה הטעם?
אתי בנדלר: נניח שיושב-ראש הוועדה יאשר את תקנות 2 ו-3, הן חסרות משמעות אם אין לך אישור של התוספת של תקנה 4.
חוה ראובני: אני מסכימה.
חוה ראובני: ולא נוכל לפרסם וזה לא יוכל להיכנס לתוקף, אבל בוא נסגור את מה - - -
חמד עמאר: זאת לא כל-כך בעיה אם נביא את זה הכול ביחד – אני מציע להביא הכול ביחד – אנחנו נאשר את תקנה 1 - - -
חוה ראובני: אם יורשה לי, אני רוצה להגיד את עניין הרצועה כדי שמה שנאמר לא ישכח: הנוסח שהצענו הוא: "קשורה ברצועה שתמנע את נפילתה בשעת הנסיעה" בהתאמה לתקנה 119 הקיימת.
חוה ראובני: אנחנו פשוט מציעים: "שהיא קשורה ברצועה שתמנע את נפילתה.
חוה ראובני: " – קסדות צריכות להיות רכוסות באופן שהן לא תיפולנה בשום מצב.
חוה ראובני: שמים אותן, רוכסים אותן ומסירים אותן באופן יזום.
לאה ורון: זאת אומרת שאתם מוחקים את המילים "בשעת הנסיעה"?
חוה ראובני: ואם נחזור לדיון נוסף, נביא נוסח – אנחנו נצטרך, כמובן, להתאים את נוסח תקנה 119 לעניין הזה.
חמד עמאר: אז אנחנו מאשרים את קנה 1.
חמד עמאר: אנחנו מחכים עם התקנות האחרות.
אתי בנדלר: כן, אבל צריכים עוד לאשר חלק מתקנה 5 לגבי התחילה.
חמד עמאר: תחילה של תקנה 1?
חוה ראובני: תחילתה של תקנה 1 – 30 ימים מיום הפרסום.
חמד עמאר: אין בעיה, בסדר גמור.
חמד עמאר: אני מאשר את תקנה 5.
אתי בנדלר: 30 ימים מיום פרסומה.
חמד עמאר: אני מאשר את התחילה בתקנה 5.
חמד עמאר: יש עוד משהו שצריך לאשר?
חוה ראובני: כל מה שקשור לקסדות, אני מקווה שגם אם נהיה בפגרה - - -
חמד עמאר: תכינו משהו מסודר: צריך לענות על השאלות איזה סימון יהיה; אם יכולים להסיר אותו; איך מסמנים בכלל; מי מסמן, צריך לדעת מי מסמן.
חוה ראובני: על מי החובה, על מי האחריות.
בועז גדנסקי: למה הכוונה בדיוק "מי מסמן"?
בועז גדנסקי: זה חובה ליבואן לעמוד בתקן, ואם יש בתקן חובת סימון – הוא צריך לעמוד בה.
חמד עמאר: בסדר, מי אמור לסמן?
חמד עמאר: היבואן אמור לסמן?
חמד עמאר: מי יבדוק את זה?
בועז גדנסקי: יש מטריה שלמה של בדיקה של ייבוא במסגרת הוראות צו ייבוא.
חמד עמאר: כשנבוא לאשר את התקנה – אנחנו צריכים לדעת מי מסמן, מי מאשר את זה, את העמידות של הסימון ואיזה סוג של סימון – שלא תהיה מדבקה שתיפול אחרי שבוע.
אליעזר אלג'ם: לפני שמסיימים.
אליעזר אלג'ם: אם נקבע דיון נוסף בנושא של הקסדה, אולי כדאי שלפעם הבאה נקבל את התקן המפורט בהזמנה של הוועדה לדיון.
יובל אביעד: אני רפרנט תקינה.
יובל אביעד: בפעם הבאה שצריך תקן, אפשר לפנות אלי ואני אעביר לוועדה.
יובל אביעד: לגבי פרסום התקן, היועצת המשפטית כבר אמרה במפורש בהתחלה שיש עניין של זכויות יוצרים.
יובל אביעד: אני לא כל כך בטוח שנוכל להניח על שולחן הוועדה את התקן כפי שהוא לכל חברי הוועדה אבל אנחנו כמובן יכולים להביא לוועדה: לייעוץ המשפטי ולצורך השימוש של יושב-ראש הוועדה, את התקן הרלוונטי.
אתי בנדלר: אני רוצה לומר בצורה ברורה וחד-משמעית ותעביר את זה לכל מי שצריך: כל חבר כנסת שיהיה כאן
אתי בנדלר: וירצה להצביע וירצה לדעת על מה הוא מצביע – התקן יהיה על שולחנו, שאם לא כן, הוועדה לא תדון בתקנות או בחקיקה שמפנה לתקן.
יובל אביעד: בהחלט נעביר לכל חבר כנסת שצריך להצביע את הנוסח עצמו, אבל לפרסם את התקן באתר האינטרנט או לצרף אותו לאתר האינטרנט, כרגע אני חושב שזה בלתי אפשרי.
יובל אביעד: אנחנו גם נמצאים בהליכים משפטיים אז צריך לחכות קצת ולראות איפה אנחנו עומדים עם הנושא הזה.
יובל אביעד: כמובן שחבר כנסת זכאי לראות את התקן והוא יקבל אותו אבל לצרף את הנוסח של התקן לאתר האינטרנט של הכנסת – אני חושב שזה - - -
לאה ורון: כמה עולה לקבל את התקן ממכון התקנים?
אליעזר אלג'ם: 29 שקלים.
אתי בנדלר: לכל מבקש.
חמד עמאר: למי זכויות היוצרים?
יובל אביעד: זכות היוצרים היא לארגוני התקינה הבינלאומיים.
יובל אביעד: אני רק רוצה להוסיף ולתקן שיש זכות עיון במכון התקנים וגם במשרדי הממונה על התקינה אפשר לעיין, ללא תשלום.
אתי בנדלר: אנחנו לא נפתח כרגע את הדיון במשמעות של זה.
אתי בנדלר: יש לכם צפי לגבי התקדמות ההליכים המשפטיים?
יובל אביעד: אמור להתקיים דיון נוסף בסוף החודש או בתחילת החודש הבא.
אתי בנדלר: בבית המשפט העליון?
יובל אביעד: בבית המשפט העליון היה כבר דיון.
יובל אביעד: אני חושב שזה מתקדם עכשיו לבית המשפט המחוזי בחזרה.
יובל אביעד: אנחנו כמובן נעדכן, ברגע שיהיה לנו - - -
אתי בנדלר: למתן החלטה סופית, פסק דין סופי – אז יהיה עליו ערעור.
יובל אביעד: כרגע זה המצב.
לאה ורון: הדיון נעול?
חמד עמאר: אני מבקש שהתקן יהיה מונח לפני חברי הכנסת.
יובל אביעד: מול חברי הכנסת זה בהחלט זה יהיה מונח.
חמד עמאר: אני נועל את הדיון.
כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום של ועדת הכלכלה: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 33), התשע"ב-2011.
כרמל שאמה-הכהן: קיימנו כבר דיון אחד, נכון?
לאה ורון: ב-14 בפברואר.
אתי בנדלר: הגענו לסעיף 3, אבל סעיף 3 לא אושר, רק התקיים בו דיון.
אתי בנדלר: לפני כן, היו כמה דברים שהוועדה דילגה עליהם: להגדרת "מקום העסק", היה צריך להמציא לוועדה נוסח חדש; בסעיף 2 להצעת החוק, שעניינו סעיף 3 חדש לחוק הגנת הצרכן, הוועדה אישרה את סעיף קטן (ב) פסקאות (1) עד (7) וביקשה הוספת סעיף (8); הוועדה דילגה על סעיף קטן (א) כי גם כאן ביקשה נוסח חדש.
לאה ורון: יש לכם הגדרה חדשה ל"מקום העסק"?
חנה וינשטוק  טירי: כן, חשבנו על זה.
חנה וינשטוק  טירי: דובר על מקום שבו מתנהל עסקו של העוסק, לרבות סניף שלו, ועלתה הטענה שכשמדובר בזכיין – זה לא סניף שלו.
חנה וינשטוק  טירי: למרות שנראה לנו ברור שכשמדברים על סניף של העוסק, אז מן הסתם זה לא זכיין שלא מנהל אתו מערכת חשבונאית משותפת, זאת אומרת שאין קשר בין הצדדים, אבל כמו שעשינו בתקנות ביטול עסקה – גם שם הבהרנו שזכיין הוא לא סניף – חבנו שאפשר להבהיר את זה גם פה ולומר: "לרבות סניף שלו ובלבד שהסניף אינו מנוהל על-ידי זכיין".
חנה וינשטוק  טירי: זכיין יוגדר: "בעל זכות שימוש בשם העוסק תוך קיום מערכת עסקית חשבונאית נפרדת".
חנה וינשטוק  טירי: זה אושר בתקנות הגנת הצרכן (ביטול עסקה).
אתי בנדלר: כיוון שאנו שומעים עכשיו לראשונה על ההצעה – השאלה היא אם יש למוזמנים כאן
אתי בנדלר: הערות להצעה הזאת או שאתם רוצים קודם לראות אותה ואחר כך להגיב?
סוזנה רבינוביץ: אני חושבת שזה בסדר, אנחנו מסכימים.
כרמל שאמה-הכהן: יש הסכמה להגדרה.
אתי בנדלר: טוב, תכתיבי את ההגדרה שאת מציעה.
חנה וינשטוק  טירי: "לרבות סניף שלו, ובלבד שהסניף אינו מנוהל על-ידי זכיין; בהגדרה זו "זכיין" – בעל זכות שימוש בשם העוסק, תוך קיום מערכת עסקית חשבונאית נפרדת".
חנה וינשטוק  טירי: סעיף 3(א) מדבר, בעצם, על ההגדרה הכללית או הניסוח הכללי של עברת איסור השפעה בלתי הוגנת.
חנה וינשטוק  טירי: בדיון הקודם היה ויכוח מאוד גדול מו נציגי העוסקים שטענו שההגדרה לא ברורה ונתונה להמון פרשנויות.
חנה וינשטוק  טירי: קודם כל, כלל אנחנו חושבים שאין דבר כזה נורמה שלא נתונה לפרשנויות.
חנה וינשטוק  טירי: כל נורמה, בסופו של דבר, ניתן לפרש אותה ואף פעם אי אפשר להגיע לניסוח שסוגר את כל השאלות ואת כל הקצוות.
חנה וינשטוק  טירי: יחד עם זאת, חשבנו, דיברנו איתם אתמול וגם דיברנו עם משרד המשפטים - - -
אתי בנדלר: מי זה "אתם"?
חנה וינשטוק  טירי: עם נציגי העוסקים, עם אגוד לשכות המסחר ועם התאחדות התעשיינים.
חנה וינשטוק  טירי: העברנו להם נוסח חלופי שיהיה יותר ברור מבחינתם.
חנה וינשטוק  טירי: אני חושבת שהגענו להסכמה.
חנה וינשטוק  טירי: גם משרד המשפטים לא מתנגד.
חנה וינשטוק  טירי: עברנו שוב על הדירקטיבה ונסינו יותר לדייק במונחים שהדירקטיבה מדברת עליהם.