GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
כרמל שאמה-הכהן: מה שנאמר, כולל האמירות החיוביות שנאמרו מצד משרד הבינוי והשיכון לשקול את נושא הגרושים והחד-הוריות; לנושא הרחבת הגדרת הנכים לקטגוריות שונות של נכויות, לדוגמה: עיוורים, שכרגע נמצאים מחוץ למשחק של הקריטריונים האלה.
כרמל שאמה-הכהן: ההערה בעניין "תקרת הון" נראית מאד הגיונית, ולא ברור למה היא לא כלולה.
כרמל שאמה-הכהן: עם תקרת הון – אדם, נניח, שמרוויח 100,000 שקל בחודש, אבל אין לו דירה והוא נשוי כמה שנים.
כרמל שאמה-הכהן: למה הוא צריך לגבור על מישהו, שמשתכר שכר מינימום במרוץ לדירה מוזלת.
כרמל שאמה-הכהן: נשמע משהו שמחייב שינוי ועדכון.
כרמל שאמה-הכהן: כמובן שאני בטוח שברגע שהממשלה – כי זה סדר הדברים – תתכנס להחלטה סופית, לאחר שהוויכוח הפנים ממשלתי ימוצה, אנחנו נקיים דיון נוסף בעניין.
כרמל שאמה-הכהן: הנושא הוא לא רק מבחינת חשיבות של קורת גג, אלא הוא דבר שיורד לשורש הוויכוח בחברה הישראלית, והוא המנוע של המחאה החברתית מהקיץ האחרון, והקיץ הבא הולך ומתקרב בכל המובנים.
כרמל שאמה-הכהן: לא רק הקיץ מתקרב, הבחירות מתקרבות.
כרמל שאמה-הכהן: אין ספק שלא יהיו טעויות בנושא הקריטריונים – כך אני מקווה מבחינת הממשלה, ולא מבחינת הכנסת – כי זה דבר שרוב מוחלט של אזרחי ישראל ישפוט אותנו על-פי העניין הזה.
חנין זועבי: מה עם מחפשי העבודה, אדוני?
כרמל שאמה-הכהן: איך זה קשור "מחפשי עבודה"?
כרמל שאמה-הכהן: – זה אצל חבר הכנסת חיים כץ.
חנין זועבי: הקריטריונים.
כרמל שאמה-הכהן: לגבי כושר השתכרות?
חנין זועבי: כן, כושר השתכרות.
כרמל שאמה-הכהן: אז אמרתי שהוצגו דברים, הוצגו פילוחים של אוכלוסיות מסוימות.
כרמל שאמה-הכהן: הוצגה עמדת משרד הבינוי והשיכון.
כרמל שאמה-הכהן: אני יודע שיש ויכוח בין שרים מסוימים שמובילים את המאבק הזה בתוך הממשלה.
כרמל שאמה-הכהן: יש את השר אטיאס, שכמובן, דבק, ומציג את עמדת משרדו.
כרמל שאמה-הכהן: יש שרים אחרים, כמו השר מיסז'ניקוב, שמוביל את המאבק להכללת הקריטריון.
כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שכמו שבהרבה פעמים קורה פה, יהיו סוגים של פשרות.
כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שאולי תיפתח קבוצה מסוימת לנושא הזה, הקצאה מסוימת, ויכול להיות שלא.
כרמל שאמה-הכהן: על זה אני לא יכול להתחייב.
כרמל שאמה-הכהן: אבל את מה שנאמר כאן ואת הרשמים שנאמרו כאן, כי אין לנו שיניים לעניין הקריטריונים.
כרמל שאמה-הכהן: אם היו שיניים, היינו מפעילים אותן.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אני אמרתי שאני בשיחה מאד ממוקדת עם ראש הממשלה אעלה את הדברים ואת הרשמים שהועלו פה, ובמיוחד אלה שמצריכים התערבות, לדעתי, ולא עולים כלום לאף-אחד.
דני דנון: אנחנו ממשיכים בדיון בהצעת החוק שבשמה המקורי נקראה עידוד הנקה ושמירה על אופן הזנת תינוקות.
דני דנון: אנחנו הסכמנו שהשם ישתנה בהמשך הדרך.
דני דנון: היום נכריע גם בנושא השם.
דני דנון: יש פה הצעה של משרד הבריאות: הצעת חוק להסדרת שיווק והפצה של תרכובות מזון לתינוקות במוסדות בריאות.
דני דנון: הדיון הזה הוא דיון שלישי.
דני דנון: שמענו את הצדדים ודיברנו רבות על הנושאים האלו.
דני דנון: אני רוצה להתמקד היום בניסוחים של הסעיפים השונים בחוק, פחות בהשמעת העמדות.
דני דנון: אני חושב שכולנו מכירים את העמדות השונות, את הטענות השונות, את הטיעונים בעד ונגד, את הרעיונות שהועלו במסגרת החקיקה ולכן אני רוצה שאנחנו נתקדם, נעבור על הסעיפים השונים, נתעסק בניסוחים ונתמקד בענייני נוסח כדי שנוכל לסיים את המלאכה היום.
דני דנון: קודם כל נבקש תזכורת, אתי, מבחינת הסעיפים, איזה סעיפים אושרו כבר?
אתי בנדלר: שאלה טובה, אדוני.
אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שלא הספקתי לעבור שוב על החומר מאז הישיבה האחרונה, אני מיד אומר לך.
לאה ורון: השאלה אם לא עוברים בכלל לנוסח של משרד הבריאות, כי אני מבינה שזה התנאי של הממשלה.
דני דנון: לא, אנחנו דנו בנוסח המקורי.
דני דנון: כמובן שמשרד הבריאות נמצא פה ואנחנו תוך כדי משלבים בנוסחים ושומעים את ההערות אבל אנחנו נצמדים לנוסח המקורי.
דני דנון: אין שינוי.
לאה ורון: אם לא אז הוועדה הגיעה לסעיף 3.
אתי בנדלר: לאיזה סעיף רשום אצלך, לאה?
לאה ורון: אושר סעיף ההגדרות.
אתי בנדלר: סעיף ההגדרות, גם אצלי זה הסעיף היחידי שמסומן כסעיף שאושר.
לאה ורון: הגיעו לסעיף 3 והתחילו לשמוע מעט הערות.
דני דנון: אולי נשלים את השם של החוק?
אתי בנדלר: אני מציעה, אדוני, בכל זאת ששם החוק ייגזר מהנורמות שיקבעו בכל החוק ולכן לקבוע אותו בסוף.
דני דנון: בסוף?
אתי בנדלר: כן, שהשם באמת יתאים לתכנים של החוק.
לאה ורון: אבל יש לך איזושהי הצעה?
דני דנון: אין לי בעיה עם השם שהוצע על-ידי משרד הבריאות, זאת אומרת, השם הוא פחות עקרוני פה.
רחל אדטו: איפה הנוסח של משרד הבריאות?
דני דנון: השם שהוצע על ידי משרד הבריאות הוא : הצעת החוק להסדרת שיווק והפצה של תרכובות מזון לתינוקות במוסדות בריאות, התשע"א-2011.
דני דנון: יש מתנגדים לנוסח של השם?
דני דנון: אם כך, אני מבקש להצביע על אישור השם.
אתי בנדלר: אני עדיין מבקשת להשאיר את השם לסוף, אדוני.
אתי בנדלר: אם זה אכן ישקף את תוכן החוק אז אפשר תמיד להצביע על כך, אבל בשביל מה?
אתי בנדלר: נחזור לזה.
דני דנון: אוקיי, שלא נשכח.
רחל אדטו: אני לא אשנה את דעתי, אני לא אתמוך בחוק בשם המקורי כך שאין דאגה.
דני דנון: אין לי בעיה, אני פשוט לא רוצה שנצביע אחר כך ונשכח ואז יישאר השם המקורי.
רחל אדטו: לא נשכח, אני מוכנה להבטיח לך שלא נשכח.
אתי בנדלר: לא יישאר השם המקורי, אדוני, גם אין חובה להצביע על שם של חוק.
לאה ורון: גם הוועדה החליטה למחוק אותו ב-14 בדצמבר 2011.
אתי בנדלר: את השם המקורי.
רחל אדטו: את השם המקורי, נכון.
לאה ורון: גם את המטרה של הדבר הזה.
דני דנון: אז אתם תזכירו לי בהמשך כדי שלא נשכח את זה.
רחל אדטו: אין דאגה, דני, אני מבטיחה.
אתי בנדלר: בסדר, וגם אם נשכח אני אומרת לאדוני, לא תהיה בעיה כי אין חובה להצביע על שם חוק.
דני דנון: אני ממשיך, אחרי שהצבענו על סעיף 2-הגדרות, לסעיף 3 שדנו בו לעומק בישיבה הקודמת.
רחל אדטו: לא נשארו בעיות בסעיף 2?
דני דנון: סעיף 2 הוצבע כבר.
דני דנון: סעיף 3, לגבי איסור פרסום יש כרגע שני נוסחים לפנינו, הנוסח של ההצעה המקורית שהוא דומה מאוד לנוסח של משרד הבריאות, שבו אם אני רוצה לראות את השינויים זו הוספה של משרד הבריאות שאומרים שכל דבר יהיה בהתאם לסעיף 4, שהוא הנושא הרגיש פה היום.
רחל אדטו: נשארנו בפעם הקודמת, בדיון המאוד משמעותי, בנושא של חופש בתי החולים לקבל הנחות.
רחל אדטו: לא סגרנו את זה גם בפעם הקודמת, שבאמצעות החוק הזה אנחנו אומרים שבית חולים לא יקבל הנחות.
דני דנון: חברת הכנסת אדטו, בואי תגידי לי סעיף ספציפי כרגע סעיף 3.
דני דנון: אנחנו דנו בזה, אם יש דברים שאת רוצה לעלות, בבקשה.
רחל אדטו: לא, השארנו את זה פתוח בפעם הקודמת, נכון?
רחל אדטו: השארנו פתוח את כל שאלת חופש העיסוק של בתי החולים, שאתה אוסר עליהם לקבל הנחות מטעם החברות.
רחל אדטו: בכלל בלי קשר לחלוקת הדוגמיות, שאני מסכימה שדוגמיות לא צריכות להיות מחולקות, יש הבדל מאוד משמעותי בין אפשרות לחלק דוגמיות לבין לתת לבית חולים להתמקח על הנחות.
דני דנון: בואי תמקדי אותי בסעיף הרלוונטי בחוק.
דני דנון: אם יש לך הערה ספציפית לסעיף מסוים אני אשמח לשמוע.
דני דנון: אני מציע אם כך, חברת הכנסת אדטו, שכרגע נוסיף את הסעיף הזה ואם יש לך הערות ספציפיות נשמח.
דני דנון: אני רוצה לעבור לסעיף 4, שהוא הסעיף הקשה מבחינת התמורה שמקבלים בתי החולים, מקבלים את התקציבים, את הכסף.
דני דנון: יש פה כרגע שתי הצעות על סדר היום לסעיף 4.
דני דנון: אני כבר אומר לסדר היום לגבי סעיף 5, שהוא נושא הטופס והחתימה, שבעקבות שיחות רבות שקיימתי והערות על הרגשה של פגיעה בזכויות שונות, זה סעיף שאני מתכוון לוותר עליו ואנחנו לא נתמקד בו.
דני דנון: אנחנו כן נגדיר שתהיה חובה של הסבר שקיים גם היום בהוראות, אבל מבחינת החתימה הפיזית על הטופס, זה דבר שאני לא מתכוון להיאבק עליו לאור שיחות רבות שקיימתי עם גופים שונים.
דני דנון: אני רוצה להגיע לסעיף 4 שהוא הנקודה הבעייתית.
רחל אדטו: הנה, דני, אני אתן לך את התשובה מה מפריע לי.
דני דנון: שניה, רחל.
דני דנון: סעיף 4, שהוא הנקודה הבעייתית כרגע, לגבי התמורה, אני רוצה לשמוע את העמדה של משרד הבריאות ולאחר מכן הערות שונות.
אתי בנדלר: אם מתחילים עם סעיף 4 אני מציע שהסעיף יקרא קודם בקול רם.
אתי בנדלר: נמצאת כאן נציגה של הלשכה המשפטית של רשות ההגבלים העסקיים.
דני דנון: נשמח לשמוע.
אתי בנדלר: על איזה נוסח אדוני מדבר?
אתי בנדלר: נוסח מהצעת החוק שלך?
דני דנון: בואו נקריא אותו ונדבר.
דני דנון: ברור שיהיו שינויים, לא יהיה מה שכתוב במשרד הבריאות ואולי יהיו שינויים בהצעה המקורית, אבל בואו נקריא את הנוסח של ההצעה שלי ונתקדם משם.
אתי בנדלר: אני אקרא את זה, ברשותך.
רחל אדטו: אפשר להעיר?
דני דנון: לא, שנייה.
דני דנון: אני רוצה לחלק את הסעיף הזה לשני חלקים.
דני דנון: יש חלק שלפי דעתי הוא קל שנוגע למיכלי האריזה של תרכובות המזון, שבו יש הסכמה שכמובן שם המוצר יהיה על המוצר ויהיה את ההרכב של המוצר אבל לא יהיה אפקט פרסומי.
דני דנון: ראינו פה כבר בישיבות הקודמות את כל הדוגמאות של הנושא הפרסומי, ולכן אני רוצה שאם יש למישהו הערות בסעיף הזה - - -
רחל אדטו: אני לא מבינה, אם זה על בסיס סויה או "מטרנה" או "סימילאק", כל אחד מהדברים האלו, ההורים יידעו שהילד שלהם מקבל מזון על בסיס סויה?
דני דנון: כתוב יהיה "לפי דין, כגון: ההרכב, אופן ההכנה, תאריך תפוגה".
דני דנון: הכול רשום.
אתי בנדלר: מה אסור יהיה?
דני דנון: לא ישמש לפרסום, זה לא רשום פה.
רונן רגב כביר: לא יכיל תוכן בעל אופן שיווקי.
לאה ורון: על המוצר עצמו?
דני דנון: על המוצר.
רונן רגב כביר: על האריזה לא יוצג תוכן בעל אופן שיווקי, לרבות סמליל וכו'.
רונן רגב כביר: יהיו רשומים שם היצרן וכל הפרטים על ההרכב אך לא יהיה מידע בעל אופי שיווקי.
לאה ורון: מה זאת אומרת, החברה תייצר מוצר שאין עליו את המותג שלה?
דני דנון: זה לפי כללים שייקבעו על-ידי החוק.
רונן רגב כביר: על האריזה בבתי החולים – כן.
רונן רגב כביר: אנחנו מדברים על אריזה בבתי חולים.
רחל אדטו: איך הורה יידע אם הילד מקבל "מטרנה" או "סימילאק"?
דני דנון: הוא יידע.
דני דנון: שם המוצר יהיה רשום על הבקבוק אבל יהיה רשום בקטן "מטרנה" או "סימילאק", לא תהיה התמונה והלוגו והבמבה והביסלי מסביב לזה, יהיה את המוצר.
אתי בנדלר: הכול יהיה בהתאם לכללים שהשר יקבע בתקנות, אדוני?
אתי בנדלר: באישור או ללא אישור ועדה?
דני דנון: באישור.
אתי בנדלר: אני שואלת כי אני רוצה לברר בדיוק את הדברים.
אתי בנדלר: אם הכול יהיה בהתאם לכללים שייקבעו בתקנות אז ניחא, אני יכולה להסתפק בנוסח קצת מעורפל, אבל אחרת אנחנו צריכים פרטיים הרבה יותר מהותיים כי מדובר בהוראה שאדוני מציע שתהיה הוראה פלילית עונשית וככזאת היא צריכה להיות מאוד ברורה כדי שאנשים יידעו מה מותר ומה אסור.
דני דנון: אני רוצה לעבור לנוסח של משרד הבריאות ולשפר אותו, גם בעקבות שיחות שהיו לנו.
דני דנון: אני מקריא: מכלי אריזה של תרכובות מזון לתינוקות המסופקות למוסד בריאות לא ישמשו לפרסום המוצר ולא יישאו תוכן שיווקי ויסומנו לפי כללים - - -
אריק משה: סליחה, באיזה סעיף אתה?
רחל אדטו: מאפה אתה קורא את זה?
לאה ורון: מהנוסח של משרד הבריאות.
דני דנון: אני קורא ויש שינוי לפי מה שנאמר פה בוועדה.
אתי בנדלר: איזה סעיף אדוני קורא?
דני דנון: סעיף 4(3), יש פה שינוי שאני רוצה להוסיף.
דני דנון: אני מקריא עם התיקון שנאמר פה: "מיכלי אריזה של תרכובות מזון לתינוקות המסופקות למוזן בריאות – ופה הוספה שלא קיימת בכתובים – לא ישמשו לפרסום המוצר ולא יישאו תוכן שיווקי.
דני דנון: המיכלים יסומנו – ופה אני ממשיך – שיקבע המנהל".
אתי בנדלר: שיקבע המנהל או השר, אדוני?
דני דנון: במקרה הזה המנהל הוא המנכ"ל – המנהל.
אתי בנדלר: אני מציעה לשנות את העניין משום שאם מדובר בתקנות באישור ועדת כלכלה אני חושבת שראוי שזה יהיה השר.
דני דנון: אוקיי, אין לנו בעיה עם זה.
רחל אדטו: יש לי שאלה, אני לא יודעת אם אתה תדע לענות.
דני דנון: אני רק רוצה להמשיך את ההקראה, עוד משפט ואז נדבר.
דני דנון: "כללים שיקבע השר באישור ועדת כלכלה.
דני דנון: סעיף זה לא יחול על מידע שחובה לציינו על האריזה לפי כל דין, כגון: הרכב, אופן ההכנה, תאריך תפוגה, מספר אצווה וכדומה".
דני דנון: מה זה אצווה?
אריק משה: מנת ייצור.
קריאה: פס ייצור.
דני דנון: אוקיי, למדנו.
אתי בנדלר: אנחנו לא נכתוב בחקיקה "כגון" ולא "וכדומה" אלא בלשון - - -
דני דנון: כן, ברור.
רחל אדטו: האם בית החולים מקבל מיכלי אריזה שמהם הוא מייצר את הבקבוקים בגדלים השונים?
רחל אדטו: כלומר, אם יכול להיות מצב שבית החולים מקבל אריזות גדולות ולמחלקה מגיעות אריזות קטנות, בקבוקונים קטנים אז זה לא תופס מה שאתה אומר.
אריק משה: זה אסור על פי חוזר המנכ"ל.
רחל אדטו: אני שואלת אם יש מצב?
אריק משה: אסור להכין תמ"לים בבית החולים.
רחל אדטו: גם לא לילדים קטנים במחלקות?
אריק משה: מביאים את הבקבוקים מוכנים לשימוש.
רחל אדטו: בכל הגילאים?
אריק משה: רק לילדים בני שנתיים ושלוש יש אבקות שאתה מכין במטבח חלב.
אריק משה: לילודים מביאים את זה מוכן.
רחל אדטו: אז זאת השאלה.
רחל אדטו: אנחנו לא מדברים פה רק על ילודים, החוק הזה לא מדבר רק על ילודים ולכן אתה מגביל את בית החולים.
רחל אדטו: יכול להיות שבית החולים קונה באריזות גדולות ומכין לילדים במחלקות האחרות באריזות קטנות ואז מה שאתה עושה, אתה אומר: בית החולים לא יקבל.
רחל אדטו: כלומר, אתה תוקע את בית החולים עם בעיה שאתה לא יכול לענות עליה.
אריק משה: זה לא אנחנו.
רחל אדטו: לא חשוב אבל אם אנחנו אוסרים על בית החולים לקבל יחידות אז יש בעיה.
דני דנון: רחל, אפשר להוסיף משפט שאומר "תרכובות מזון המסופקות לתינוקות".
רחל אדטו: עוד פעם אנחנו חוזרים, במחלקת ילדים - - -
דני דנון: לא, סיימנו את סוגית הגיל, סיימנו כבר.
דני דנון: את אומרת שעכשיו יש אריזות גדולות אז אני מוכן להוסיף.
רחל אדטו: נכון, במחלקת ילדים אתה לא מכין את הבקבוקונים שאתה נותן לתינוקות.
רחל אדטו: במחלקת ילדים אתה מכין לפי גדול, משקל, צורך וכדו'.
רחל אדטו: ופה אתה אומר מלכתחילה שאתה לא נותן לבית החולים לקבל את האריזה הגדולה.
אתי בנדלר: לא נותנים לקבל את רק את האריזה ככל שמדובר במיכלי אריזה של תרכובות מזון לתינוקות.
רחל אדטו: אז תגדירו.
אתי בנדלר: זה הוגדר בסעיף 1, "עד גיל שנה".
רחל אדטו: אז שיהיה ברור שבית החולים עדיין רשאי לקבל את המיכלים הגדולים והוא לא עובר על החוק.
אתי בנדלר: כל החוק מדבר אך ורק על תרכובות מזון לתינוקות וזה הוגדר בסעיף 1 עד גיל שנה: "מזון המיועד להזנת תינוקות עד גיל שנה".
לאה ורון: אבל פה הבעיה.
לאה ורון: החוק מיועד לילודים ולמניעת פרסומות והילודים הקטנים שוהים בבית חולים שבוע-שבועיים, כמה הם שוהים מקסימום שבמקסימום בישראל?
קריאות: יומיים.
אריק משה: 3 ימים.
לאה ורון: 3 ימים.
דני דנון: אנחנו דנו בנושא הזה והחלטנו שיש הגדרה של גיל.
דני דנון: אבל, רחל, כוונת החוק היתה למיכל שמגיע לתינוק או לאם ולהורה, זו הכוונה.
רחל אדטו: אני מסתכלת בעיניים של בית החולים, מי שקונה אספקה, יש פה בעיה פלילית.
רחל אדטו: ברגע שהחוק הזה הולך לפי חוק העונשין זה פלילי אז גם צריך להגן על הנהלות בית החולים, להגן על רכש בית החולים ולהגן על כל מי שקשור לחוק הזה.
רחל אדטו: אני מבינה את הכוונה מצד אחד, אבל תסתכל שיש עוד זווית אחרת.
דני דנון: אז בואי תקראי בסעיף "תרכובות מזון לתינוקות", ההגדרות כתובות: "מוצר מזון המיועד להזנת תינוקות או פעוטות כתחליף לחלב אם באופן מלא או חלקי".
אתי בנדלר: סליחה, זה שונה בעת הדיון: "תרכובות מזון לתינוקות – מזון המיועד להזנת תינוקות עד גיל שנה כתחליף לחלב אם באופן מלא או חלקי".
לאה ורון: ברגע שהוועדה החליטה על תקופה של עד שנה, כבר לא מדובר רק על פרסומות ליולדות.
דני דנון: כן, אבל אנחנו לא פותחים מחדש את עניין הגיל.
דני דנון: מה שאמרה חברת הכנסת אדטו הוא העניין שמגיע מיכל גדול מאוד לבית החולים ועל המיכל יהיה סמל.
דני דנון: לוועדה אין עם זה בעיה, שיהיה על המיכל הגדול סמל ובתוך החדר הסגור האחות תשפוך מהמיכל הזה למיכלים קטנים.
דני דנון: לכן אין לי בעיה לעשות שינוי שאנחנו לא מדברים על האריזות הגדולות שמגיעות לתוך החדרים הסגורים, אנחנו מדברים על האריזות הקטנות שמגיעות למיטות ושם אנחנו נמצאים.
רחל אדטו: כמו שזה כתוב, זה עונה על הבעיה שאני מעלה?
רחל אדטו: זה מציף אותה?
אתי בנדלר: זה עונה ככל שמדובר במיכלים שמיועדים לתינוקות עד גיל שנה, אני מניחה שמדובר על מחלקת ילודים בעיקר, שם אסור יהיה להציג מיכלים אלא שמראה פני המיכלים הוא כפי שאושר בוועדה.
דני דנון: יש לי פיתרון לזה, אפשר להוסיף את המילים: "המסופקים לתינוקות".
אתי בנדלר: לא צריך כי זו בעצם ההגדרה "מיכלי אריזה של תרכובות מזון לתינוקות", זה כולל את האלמנט של עד שנה בתוך ההגדרה.
רונן רגב כביר: כבוד היושב-ראש, אם יורשה להציע פיתרון.
רונן רגב כביר: ההבחנה המהותית היא לא גילאית אלא ביןready to feed לאבקה.
רונן רגב כביר: אם כוללים בהגדרה שתרכובות במתכונת של ready to feed הן תרכובות שעליהן חלות ההוראות האלה זה מכסה את כל האריזות שמסופקות באופן שמגיע ישירות כך.
דני דנון: מה זה בעברית?
דני דנון: תתרגם לנו.
רונן רגב כביר: מוכן לשימוש.
קריאה: מוכן להאכלה.
רונן רגב כביר: ואז אתה פותר את הבעיה.
דני דנון: יש כזה מינוח "מוכן להאכלה".
רחל אדטו: אני אתן לך מענה.
רחל אדטו: "מיכלי אריזה של תרכובות מזון לתינוקות המסופקות לתינוקות" – ולא למוסד בריאות, תוציאו את מוסד הבריאות – "לא יישאו את שם המוצר".
רחל אדטו: ברגע שאתה אומר "מסופקות לתינוקות" אתה לוקח את התינוקות בהגדרה על גיל שנה ואתה מוציא את מוסד הבריאות החוצה.
דני דנון: אין לי בעיה עם זה.
דני דנון: יש הערות לתיקון הזה?
קריאה: שיהיה ברור שזה במוסד בריאות, לתינוקות במוסד בריאות.
אתי בנדלר: לתינוקות במוסד בריאות.
דני דנון: לתינוקות במוסד בריאות, כן.
אתי בנדלר: "מיכלי אריזה של תרכובות מזון המסופקות - - -
דני דנון: "לתינוקות במוסד בריאות".
אתי בנדלר: זה לא בדיוק, הם לא מספקים את זה לתינוקות, הם מספקים את זה להורים שמזינים את התינוקות.
רחל אדטו: למחלקות.
זיוה שטל: מספקים לתינוקות, זה מזון עבור התינוק.
רחל אדטו: תוציאו את ה"מוסד בריאות", אל תכניסו את מוסד הבריאות בפנים, בהגדרה כי זה לא רלוונטי כרגע.
אתי בנדלר: לא, הן מסופקות למישהו במוסד הבריאות, את זה אנחנו חייבים.
בני דוידזון: אנחנו מטפלים בילודים, לא בהורים.
בני דוידזון: מי שאוכל את זה אלו הילדים.
בני דוידזון: אתה לא מספק את זה למשפחה, אתה מספק את זה לתינוק כי הוא שוכב בבית חולים.
אתי בנדלר: אבל המיכלים לא מסופקים לתינוקות?
בני דוידזון: לא, אבל מסופקים לאחיות שמאכילות או לאימא שמאכילה.
דני דנון: אני מוכן להערה שלך, רחל, "המסופקות לתינוקות במוסד בריאות".
דני דנון: זה עונה על הרעיון המקורי שאמרת, שזה לא יקשה על בית החולים לקבל אריזות גדולות וזה לא פורץ פה פרצות שונות.
בני דוידזון: אני שואל לגבי מגבלת הגיל.
דני דנון: במגבלת הגיל כבר דנו והצבענו עליה.
בני דוידזון: אני מבין שדנתם בה, הייתי פה, אבל אני לא בטוח שזה פותר את הבעיה שלנו איך להתמודד – גיל שנה הוא לא מין barrier חד משמעי.
בני דוידזון: יש ילדים מעבר לשנה שצריכים תחליף ולכן התאריך שנאמר פה, של ready to use או ready to feed פוטר גם את העניין הזה.
בני דוידזון: לא להתייחס לגיל כי אחרת אנחנו נעמוד במקרים שאם הוא בין שנה ויום זה לא טוב, שנה פחות יום כן טוב.
בני דוידזון: זו בעיה.
רחל אדטו: לפי ההגדרה במקרה של שנה ויום אפשר כבר לשים מדבקת "סימילאק", "מטרנה" וכל דבר, כי ממילא הוא בא מהבית עם הדבר הזה.
בני דוידזון: כן אבל העניין הזה קצת בעייתי לבית החולים.
רחל אדטו: אבל ילד בן שנה כבר ממילא מביא מהבית.
דני דנון: כרגע אני לא רואה פיתרון אחר לנושא שהוחלט עליו, כבר דנו בו.
דני דנון: אני רוצה לסיים את סעיף 4(3).
דני דנון: עשינו תיקון בפסקה (3).
יאירה פרנקל: אני מבקשת להתייחס, אפשר?
יאירה פרנקל: קודם כל אני רוצה להתנצל שלא היינו בדיונים הקודמים, עקב טעות כנראה לא הוזמנו.
רחל אדטו: אין בעיה, אנחנו יכולים לפתוח את הדיונים מחדש כי יש כמה סעיפים שאפשר לפתוח אז אולי כדאי.
רחל אדטו: את סעיף הגיל.
יאירה פרנקל: כמה מילים כלליות.
יאירה פרנקל: אנחנו עוקבים אחר מה שנעשה בשוק תחליפי החלב.
דני דנון: סליחה, אני רוצה התייחסות לסעיף (3) בלבד, לא לחוק כולו.
יאירה פרנקל: כן אבל חשוב לי לציין בעניין הזה שאנחנו עוקבים ובוחנים את השוק, אנחנו רואים כאן שוק ריכוזי שיש לו חסמי כניסה גבוהים יחסית ואחר מחסמי הכניסה העיקריים הוא באמת הנושא הזה של בתי החולים.
יאירה פרנקל: לכן אנחנו רואים חשיבות בהצעת החוק הזו ובהצעת החוק כפי שהיא הונחה על שולחן הממשלה.
יאירה פרנקל: הבנתי שזה הנוסח שגם נדון פה ולא ידעתי על התיקונים האלה שעכשיו דיברת עליהם.
רחל אדטו: סליחה, למה את אומרת שוק ריכוזי כשיש לך 5 חברות?
דני דנון: סליחה, אני לא מאשר את הדיון הזה כרגע.
יאירה פרנקל: נתחי שוק שבהם שתי החברות - - -
רחל אדטו: 5 חברות מתחרות זה לא שוק ריכוזי, סליחה.
דני דנון: עורכת הדין פרנקל, סליחה, הערות לסעיף (3) שהוצע כרגע בוועדה, לגבי החוק דנו כבר דיונים רבים.
יאירה פרנקל: רק רציתי לומר את זה כהערה מקדימה, שם המוצר, גם אם הוא יהיה קטן יחסית, מלמד את ההורים בדיוק איזה מוצר הם מקבלים, וזה לא רק עניין של תוכן שיווקי או פרסומי נוסף, זה לא רק pamphlet.
יאירה פרנקל: מספיק להורים – ואני חושבת שעל כך גם התבסס הראציונל להצעת החוק – מספיק להורים לדעת שהם קיבלו "מטרנה", גם אם זה נלחש על-ידי האחות וגם אם זה נכתב באותיות קטנות.
יאירה פרנקל: זה מה שהם אחר כך ילכו לקנות.
יאירה פרנקל: אני מציעה שנחזור לנוסח המקורי של הצעת החוק שבה נכתב שם המוצר לא יצוין.
קריאה: זה לא אפשרי, מה פתאום.
רחל אדטו: מה, זה סודי?
רחל אדטו: ההורים צריכים לתת - - -
רונן רגב כביר: כבוד היושב-ראש, אם אפשר להציע פיתרון שבדיוק מאזן את שני הדברים?
רונן רגב כביר: מה שההורים לא יודעים הוא ש-RTF אף פעם לא זהה לתרכובות שהם יקנו אחר כך בשוק.
אתי בנדלר: מה זה RTF?
רונן רגב כביר: ה- RTF זה ה-ready to feed, זו התרכובת שהילודים מקבלים בבתי החולים.
אתי בנדלר: הוא לא זהה למה שקונים בחוץ?
רונן רגב כביר: הוא לא אותו דבר.
רונן רגב כביר: מה שאנחנו מציעים הוא שיהיה גילוי, כיתוב ברור על גבי האריזה: התרכובות המסופקות לתינוקות בבתי החולים שונים מהתרכובות שתוכלו לקנות בשוק, וליצור מודעות של ההורים שזה שהם קיבלו כרגע במקרה RTF של "מטרנה", "סימילאק", או מה שזה לא יהיה, זה לא אומר שזה הדבר היחידי שכדאי להם לרוץ ולקנות.
רחל אדטו: אני חושבת שכל רעיון למדר את ההורים מזכותם המינימלית לדעת מה הילד שלהם אוכל זה רעיון שהוא לא מתקבל היום בכלל בכל תפיסת העולם של זכות הציבור לדעת, זכות החולה לדעת.
רחל אדטו: זה סותר את כל מה שנעשה היום בבתי החולים ולכן אני מתנגדת לשמור את זה בסודיות.
אריק משה: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להעיר.
דני דנון: סליחה, חברים, יש פה פתיחת חזיתות.
דני דנון: הרעיון המקורי היה שלא יהיה את הפרסום אבל אנחנו השתכנענו שחייב להיות שם המוצר ויהיו גם כמה מוצרים.
דני דנון: זאת אומרת, לא יהיה מוצר אחד בבתי החולים.
דני דנון: אנחנו נצא מפה היום כשיש כמה מוצרים והאם תוכל לדעת שיש אחד, שתיים ושלוש, אבל לא יהיה את האפקט הפרסומי.
דני דנון: היא כן צריכה לדעת מה היא נותנת לילוד.
יאירה פרנקל: אני חושבת שמה שחשוב שהיא תדע זה את הרכב המוצר.
יאירה פרנקל: כשנותנים לי אנטיביוטיקה אני לא יודעת בדרך כלל מי היצרן ולא נפגעת זכותי לדעת.
רחל פיש: בוודאי שאת יודעת, אין דבר כזה שאת לא יודעת, חייבים לדעת.
אתי בנדלר: וודאי שאת יודעת.
אתי בנדלר: תארי לעצמך שמביאים לאנשים שבכלל רגישים למרכיבים של האנטיביוטיקה.
לאה ורון: אני אלרגית לפניצילין, אז מה?
לאה ורון: אני לא יודעת - - -
יאירה פרנקל: לא, אבל את לא יודעת מי היצרן.
לאה ורון: בטח שאת יודעת.
רחל אדטו: אנחנו בדור חדש, דור של זכות החולה לדעת, זה הדור של היום.
דני דנון: שמענו הערות, נעשו שני תיקונים בסעיף (3), הוסף הנושא ש"לא ישמש לפרסום המוצר" וההערה של "מסופקות לתינוקות".
דני דנון: אני רוצה להצביע על הסעיף הזה.
רחל אדטו: רגע, לא על כל הסעיף.
דני דנון: סעיף 4(3).
לאה ורון: בנוסח של משרד הבריאות שתוקן.
רחל אדטו: שניה.
רחל אדטו: דני, רק על המיכלים?
דני דנון: אני רוצה להקריא שוב, בבקשה.
רמי אבישר: אנחנו מדברים עכשיו על אישור סעיף בחוק שאני לא מכיר את הנתונים האלה, אם זה ישתנה בעתיד - - -
דני דנון: סעיף (3) לפי התיקון שהוקרא ש"לא ישמשו לפרסום" והוספה "לתינוקות".
לאה ורון: וגם: השר באישור ועדת הכלכלה.
דני דנון: מי נענע?
דני דנון: סעיף (3) עבר כפי שהוא מוזכר.
רחל אדטו: שמאוד מתעניין בנושא אבל הוא נמנע ממנו היום.
דני דנון: אני עולה בסעיף 4 למעלה, לנושא של אספקת תרכובות מזון והתמורה שיקבלו בתי החולים.
דני דנון: לפי התמורה יש פה הצעה של משרד הבריאות לגבי המכרז שאני רוצה להקריא אותה: "(1) אספקת תרכובות מזון לתינוקות למוסד בריאות תיעשה רק בדרך של מכרז בו ישתתפו לפחות שלושה מציעים ויבחרו שני מציעים זוכים".
דני דנון: אני רוצה לעצור פה.
דני דנון: משרד הבריאות, למה קבעתם שניים-שלושה ולא שלושה-חמישה?
רמי אבישר: קודם כל אני רוצה להציג תיקון לסעיף הזה, להוסיף את המילים "ככל הניתן".
רמי אבישר: זאת אומרת, "ככל הניתן יעשה בדרך של מכרז".
רמי אבישר: שלא ייווצר מצב שלא ניגשים מספיק מציעים, שיכשיל את הרכישה בסופו של דבר.
אתי בנדלר: לא ברור מה אתה אומר.
אתי בנדלר: במקום "רק בדרך של מכרז", זה יהיה "ככל הניתן"?
רמי אבישר: מה שאני מציע זה ככה:
רמי אבישר: אספקת תרכובות מזון לתינוקות למוסד בריאות תיעשה ככל הניתן בדרך של מכרז בו ישתתפו לפחות שלושה מציעים.
דני דנון: אני לא מקבל, יש לי הצעה אחרת אליכם, הניסוח שלכם הוא רע.
דני דנון: אתה יכול להחליט שכללי המכרז יתנו למנהל אפשרות לנהל את המכרז, לקבוע את הקריטריונים, אם אין מציעים הוא יכול להחליט – יש כללים במכרזים, אבל כשאתה רושם בחוק "ככל הניתן" אתה מייתר, אתה מראש אומר שאתה לא יוצא למכרז.
דני דנון: אני מוכן להוסיף בסעיף שכללי קביעת המכרז ייקבעו על-ידי המנהל, אבל, בפועל, גם אם אתה יוצא היום למכרז למגרשים, אם אין לך מספר מציעים אז קובעים בכללי המכרז את הדברים.
דני דנון: ניתן לכם את האפשרות למקרה שאתם חוששים ממנו, שלא יהיו מציעים נוספים, אבל לכתוב "ככל הניתן" זה ניסוח בעייתי.
רחל אדטו: למה יש בכלל הסתייגות לנושא המכרז?
רחל אדטו: למה לא להשאיר את זה במכרז פתוח?
רחל אדטו: אני מסכימה לחלוטין שצריכים להיות לפחות שלושה, אבל יש בעיה עם המכרז?
דני דנון: קודם כל, "ייבחרו שני מציעים" מקובל על כולם?
רחל אדטו: למה רק שניים?
דני דנון: לפחות שניים.
רונן רגב כביר: לפחות שניים.
יאירה פרנקל: הסעיף הזה, להבנתי, קובר את כל המטרות שלשמן הצעת החוק הזאת הוגשה.
יאירה פרנקל: כשמדובר על שוק ריכוזי מדובר על שתי שחקניות דומיננטיות שהן מחזיקות את מרבית השוק והן אלה שמסוגלות עד היום לתת לבתי החולים את הכספים האלה.
רחל אדטו: התשובה היתה "עד היום".
רחל אדטו: נקודת המפתח היא "עד היום", כי היום נכנס שחקן מאוד גדול למערכת ויש לו יכולת להפוך את כל השוק.
יאירה פרנקל: חסם הכניסה הוא בדיוק עשרות המיליונים שנדרשים בשביל זה.
יאירה פרנקל: מה שיקרה, אם יתקבל הנוסח הזה של הסעיף, קיבוע בחוק של המצב הבעייתי שיש היום.
יאירה פרנקל: כלומר, במקום רק או "מטרנה" או "סימילאק", יהיה גם "מטרנה" וגם "סימילאק", שיחיו ביחד בנוח בבתי החולים כמו שהן חיות גם על המדפים.
יאירה פרנקל: אם אנחנו רוצים באמת לראות שחקן נוסף שנכנס, לפחות אחד, עוד שחקן קטן אז שיהיה מינימום שלושה.
יאירה פרנקל: הייתי מעדיפה גם שלושה-ארבעה מציעים שיבחרו אבל אני חושבת שמינימום שלושה.
דני דנון: שיבחרו לפחות שלושה?
יאירה פרנקל: כן.
יאירה פרנקל: לקבע את המצב ששני שחקנים יהיו בבתי החולים אלה בדיוק שני השחקנים שיש היום, אנחנו לא נשנה את המצב שקיים.
רחל אדטו: את כן תשני כי השחקן שנכנס היום למערכת הוא השחקן הכי גדול שקיים בשוק, ולכן אין בכלל בעיה מבחינתו להתמודד.
יאירה פרנקל: את מוותרת פה על השחקנים הקטנים מראש.
רחל אדטו: אני לא מוותרת על אף אחד.
יאירה פרנקל: כל הרעיון של הצעת החוק היה להתמודד עם חסם הכניסה שנוצר פה, אנחנו מקבעים.
לאה ורון: כמה חברות שיש היום בישראל?
רחל אדטו: 5.
יאירה פרנקל: אבל הן לא מצליחות לעבור את חסם 5%.
רחל אדטו: ל"טבע" אין בעיה להיכנס לשום מקום.
יאירה פרנקל: עובדה.
דני דנון: סליחה, יש פה כרגע שתי הצעות, הצעה אחת אומרת לפחות שני מציעים זוכים והצעה שנייה שלפחות שלושה מציעים זוכים.
דני דנון: חברת הכנסת אדטו, יש לך התייחסות לעניין?
רחל אדטו: מבחינתי הייתי משאירה גם חמישה, שלא יפחת מ–.