GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
כרמל שאמה-הכהן: ואני יכול להבטיח לכם דבר אחד: אני לא יודע איך זה ייגמר, אבל אני יודע שהמצב הנוכחי, כפי שהוא מוצג היום, לא יהיה התוצאה הסופית – יהיו עוד שיפורים, עדכונים ושינויים; וחלק מהשינויים והעדכונים יושפעו מהדברים שנאמרים כאן, אין לי ספק בכך.
כרמל שאמה-הכהן: אני מכיר את עמדתו של ראש הממשלה בעניין, ואני יודע שעוד שינויים לפנינו.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רק רוצים שהשינויים - - -
שלמה מולה: אם הוא היה צריך לעשות שינוי, למה הוא לא עשה את זה?
שלמה מולה: במקום לעשות בחדרי חדרים עם שר הבינוי והשיכון אטיאס, יכול היה להגיד: אני משנה את הקריטריונים מן היסוד.
שלמה מולה: לבוא ולהגיד עכשיו הוא - - -
כרמל שאמה-הכהן: אני שמעתי אותו אומר.
כרמל שאמה-הכהן: עמדתו של ראש הממשלה, שונה מעמדתו של שר הבינוי והשיכון.
שלמה מולה: זה לא מה שהוא אמר.
כרמל שאמה-הכהן: לא, לא – הוא אמר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא אמר את זה בחדרי חדרים - - -
איציק שמולי: אדוני, אולי עוד משפט אחד, ברשותך, ואני חוזר על המשפט האחרון שאמרתי:
איציק שמולי: כנראה ששר הבינוי והשיכון שלנו קצת שכח שהוא שר הבינוי והשיכון של כל החברה הישראלית, ולא רק של חלקים נבחרים מתוכה.
איציק שמולי: לכן, אני תולה תקוות רבות בכנסת, אם לא בממשלה, שתביא לפתרון הבעיה הזאת.
איציק שמולי: ואני אומר בצורה מפורשת: אנחנו כאן, ואנחנו לא הולכים לשום מקום, ואם לא יהיה פתרון לבעיה של דיור בר-השגה, אז אנחנו נצא פעם נוספת – אני אומר את זה בצורה ברורה.
איציק שמולי: אני כבר מכין את הסטודנטים ליציאה נוספת בקיץ הקרוב, היה ולא יינתן פה פתרון.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לך מר איציק שמולי, יושב-ראש התאחדות הסטודנטים.
אבישי ברוורמן: אני שמח שאני מדבר אחרי מר שמולי, כי אני מסתכל – התפקיד של ממשלה ושל כנסת זה לתת פתרון, שהוא פתרון בר-קיימא לעתיד.
אבישי ברוורמן: חלק מהמחאה החברתית שקרתה כאן באה מהנקודה שהרבה מאד מהצעירים שעשו חישובים על-פני זמן, והבינו שאחוז ההשתתפות בכוח העבודה של יהודים חרדים הוא 35%; החבר'ה שנושאים בנטל וקיימים, כשהם מסתכלים קדימה: מי נושא בנטל, מה יקרה.
אבישי ברוורמן: ולכן הפריצה של הכעס היתה, קודם-כל, שוויון בנטל.
אבישי ברוורמן: ובואו ניתן לאנשים שגם משרתים יותר וגם עובדים, את האפשרות שהם - - - גם למעגל, ולא רק לקבוצות שחלקן, לצערי – אמרתי את זה בעבר – טעות של בן-גוריון.
אבישי ברוורמן: בן-גוריון אחרי זה כתב לאשכול שהוא חושב שהוא טעה ששחרר 400 תלמידי חכמים מהצבא ומהעבודה.
אבישי ברוורמן: ועד מנחם בגין, אבל המספרים היו אפסיים.
אבישי ברוורמן: מנחם בגין הביא למצב שמ-75% השתתפות בכוח העבודה, זה ירד ל-35%.
אבישי ברוורמן: מכיוון שהחברה הישראלית מתפוררת לאוסף שבטים, הנושא של המחאה החברתית היה בדיור, אבל מעבר לזה – הוא היה השוויון בנטל.
אבישי ברוורמן: לכן, מבחינתי, לצערי, ראש הממשלה נתן את הגיבוי לשר אטיאס.
אבישי ברוורמן: אם אני מסתכל על שיווי המשקל שיתפתח פה בעתיד, אני רואה שיהיו פה שכונות גדולות לחרדים בכל מיני מקומות, כולל בערים גדולות בפריפריה.
אבישי ברוורמן: כתוצאה מכך, תהיה גם הגירה של חלק מהמעמד הבינוני, לצערי, למרכז, ופיזור האוכלוסין ירד.
אבישי ברוורמן: לכן, מבחינתי, אי-השימוש הזה, שבו הנקודה של דגש על עיקרון ההשתכרות, והגיבוי לעבודה ושירות – אם לא משתמשים בקריטריון הזה, והקריטריון הוא, בסופו של דבר, לחלשים צריך לעזור, ויש דרך.
אבישי ברוורמן: אבל חלק מהדיור בר-ההשגה בא לעזור לציבור העובד, ואם אין דגש לציבור העובד בנושא הזה אנחנו נתפרק לאי-שוויון הגבוה ביותר.
אבישי ברוורמן: ואם היתה ממשלה בישראל, - - - טובה לחרדים ולאוכלוסיה, זה ביטול הקצבאות במהירות, וחזרה לעבודה.
אבישי ברוורמן: כי, בסופו של דבר, זה גם מציל את החרדים.
אבישי ברוורמן: יש לי כבוד לעדה החרדית, אני אדם מאמין שלא מקיים מצוות.
אבישי ברוורמן: הטעות הגדולה ביותר שהיתה פה, זה הקריטריון שהתחיל בן-גוריון, אבל הטעות של מנחם בגין, שהביא אותנו עד היום, מחסלת את החברה הישראלית.
אבישי ברוורמן: ופה אני לא צריך לחזור ולצטט את רבנו משה בן-מימון שאמר שמי שלא עובד, ולא מאונס, אין לו חלק בחיי העולם הבא.
אבישי ברוורמן: בקריטריונים האלה – עוד פעם – אנחנו נבנה שכונות, שיגרמו למצב שאוכלוסיה לא עובדת, ענייה, תסתגר בתוכה.
אבישי ברוורמן: ברור שצריך לעזור בדיור, אבל צריך לעשות את זה בחכמה שלא נבנה פה דרך שחלק מהציבור שמחא לא ייכנס לשוק הזה, ונבנה גם פריפריה שתדחוף את האנשים למרכז.
אבישי ברוורמן: זה לא נעים לדבר על הדברים האלה, אבל זו האמת.
אבישי ברוורמן: לא נעשה את זה – נתעורר פה בעוד כמה שנים למדינה חצויה לגטאות: גטו חרדי יהיה לנו, אולי, בירושלים.
אבישי ברוורמן: גטו חילוני בתל-אביב, ובמקומות אחרים.
אבישי ברוורמן: פה ישנה אפשרות להתחיל לחבר את האוכלוסייה ביחד, אבל, לצערי, השר אטיאס מאד פעיל ויעיל, אבל התוצאה שהוא מוביל, ולצערי, בגיבוי ראש הממשלה.
אבישי ברוורמן: כי אם אני מזכיר לראש הממשלה דבר אחד: המאבק שלו היה – כשהוא היה שר האוצר – לא לתת תמריצים לבטלה.
אבישי ברוורמן: לחזור לעבודה.
אבישי ברוורמן: ואם יש זכות למפא"י, עם כל החטאים שעשו למר צ'ארלי ביטון ולאחרים, ואני מסכים – כשהיה שר האוצר ספיר, היה דגש: אין קצבאות; דגש על תמריצים לעבודה, אפילו עבודות יזומות; ומצד שני, לבריאות, לחינוך, לדברים האלה, אתה נותן.
אבישי ברוורמן: והדבר הזה, אם לא נשנה אותו, נתפלג לאוסף של שבטים.
מרינה סולודקין: תודה, אדוני היושב-ראש.
מרינה סולודקין: אני גם צריכה לומר ולהדגיש שאנחנו יושבים באותו הנושא בפעם השלישית או הרביעית, למה?
כרמל שאמה-הכהן: כי הנושא חשוב.
מרינה סולודקין: היתה ועדת טרכטנברג והחליטה דברים מאד נכונים, שדיור בר-השגה ודיור למשתכן יופנו לציבור היצרני – אלה שעובדים, משרתים ומשלמים מיסים.
מרינה סולודקין: אבל נכנסו אינטרסים מגזריים ממשרד הבינוי והשיכון, ואני חושבת שאולי זה גדול עליכם לעשות קריטריונים לאנשים שלא למדו ליבה, בגלל שאין שכל ישר.
מרינה סולודקין: איך אפשר לעשות במדינה שנאבקת על קיומה שבע נקודות לכל שנת נישואין, מול 15 נקודות לשלושת השנים של השירות הצבאי.
מרינה סולודקין: זה לא צחוק, זה לעג.
מרינה סולודקין: זה לעג לציבור.
מרינה סולודקין: אני עוד פעם חוזרת, אדוני היושב-ראש: אלה שלא עובדים עם המשפחות הגדולות, - - - צריך להיות לכם זכות לדיור ציבורי, ולשכירות ארוכת טווח מהמדינה.
מרינה סולודקין: אבל זה כלים ואמצעים אחרים.
מרינה סולודקין: אם אנחנו לוקחים את כולם בחבילה אחת, ואחר-כך אנחנו מחפשים צדק תחת הפנס – צדק לא יהיה בצורה הזאת.
מרינה סולודקין: אז אני מאד מבקשת לחזור למסקנות ועדת טרכטנברג בנושא כושר ההשתכרות, שירות ואורח- חיים יצרני, ולחשוב בגדול בגלל שאני, חלקית, מייצגת את הציבור שלא יכול לקנות, ומבין שלא יכול.
מרינה סולודקין: יש לנו כאלה שלא רוצים להבין; שלא רוכשים דירות, אם לא עובדים – זה צריך להיות כלל ברזל.
מרינה סולודקין: אז הדיור הציבורי חייב להיות במדינה, במדינת רווחה.
כרמל שאמה-הכהן: הגברת דפני ליף.
דפני ליף: שלום.
דפני ליף: קודם-כל, תודה רבה על זכות הדיבור, ותודה על כך שלוקחים את הנושא הזה בכובד ראש, ובצדק.
דפני ליף: דיור בר-השגה אמור להיות מושג בסיסי.
דפני ליף: לֶמָה הכוונה?
דפני ליף: – דיור צריך להיות בהישג יד, בגלל שזהו הבסיס.
דפני ליף: ונכון, אני מסכימה עם מר שמולי בנוגע לכך, מאחר - - - שבאמת ההתחלה היתה בדיור.
דפני ליף: אני חושבת שהמדינה כבר חצויה.
דפני ליף: המדינה חצויה – יש בה סקטורים רבים – ואנחנו לא מבינים, כנראה, את העוצמה ואת כמות הבעיות והסכנות שלנו כחברה, אם נלך בדרך של קריטריונים מסוג זה.
דפני ליף: בגלל שקריטריונים מסוג זה באים להגיד מיהו אזרח סוג א', ומיהו אזרח סוג ב'.
דפני ליף: וברגע שהשיח הזה רק ימשיך להנציח את עצמו ולהיות מגובה בחוק, אנחנו גוזרים על עצמנו גזרות - - - כחברה, שאמורה ללכת להתבגר ולהתאחות מהקיץ שהיה.
דפני ליף: אני לא מבינה עד כמה אתם יודעים, אבל בכל יום עוד צעירים עוזבים את מדינת ישראל.
דפני ליף: צעירים שאמורים ללמוד, לשכור דירה, שחלמו פעם להקים פה משפחה.
דפני ליף: לא ידעו אם הם הולכים להתחתן או לא.
דפני ליף: לא ידעו מהו האופן שבו החיים שלהם ייקחו אותם, ורצו להקים פה, איזשהו, סוג של בית – כל אחד עם ההגדרה שלו של מהו בית.
דפני ליף: קריטריונים מסוג זה באים להגיד: חברים, רוב הסיכויים שלא תמצאו פה את הבית שלכם, יותר משכן תמצאו.
דפני ליף: גם אם תתרמו לחברה; גם אם תתרמו לכלכלה שלה; גם אם תתרמו לצבא שלה – רוב הסיכויים שלא תמצאו כאן בית.
דפני ליף: וזהו מסר בעייתי; וזהו מסר שצופן בתוכו את הסכנה המאד-מאד גדולה, שצעירי ישראל יעזבו.
דפני ליף: ואני אומרת את זה בתור מי שנאבקת בשיניים, כחלק מהמאבק הזה, כחלק מהמחאה הזאת, כחלק מהתנועה הזו שהתחילה בקיץ – זה מעשה פטריוטי, כן; אנחנו רוצים לחיות כאן.
דפני ליף: אני מאד מסכימה עם המילים שנאמרו בנוגע לכושר ההשתכרות.
דפני ליף: אני מאד מסכימה עם כך שיש צורך להסתכל על כך בתור מושג בסיסי – לא על משהו שאנחנו נצטרך להילחם בו – וזה מה שהיה לי מאד חשוב להגיד.
דפני ליף: בגלל שאני לא חושבת שאתם מבינים מתוך השיח שקורה ברחובות – עד כמה סכנת - - - החוצה, היא רצינית; עד כמה השסעים החברתיים עמוקים בין חרדים לחילונים.
דפני ליף: וזה משהו שחייבים לפתור אותו, לא לראות איך מרחיבים אותו, בשום אופן.
דפני ליף: תודה רבה.
מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, את האמת – עם רבים מן הדוברים אני מזדהה ומצדיע להם על ההתמדה במאבק שלהם, שאנחנו לא רואים את הפתרון באופק.
מגלי והבה: אבל צר לי להגיד לך ולנוכחים שאני עובר על הטבלאות ולומד, ואני אמור לייצג את כל אזרחי ישראל, ואנחנו מגזר שלא מיוצג בכל הדברים האלה.
כרמל שאמה-הכהן: מאיזה מגזר?
מגלי והבה: המגזר הדרוזי.
כרמל שאמה-הכהן: שלא משרתים בצבא?
מגלי והבה: לא, לא, אני מדבר על הדיור בר-ההשגה.
מגלי והבה: הרי עשיתם חוקי וד"לים, ואנחנו לא שם – אין לנו בנייה לגובה.
מגלי והבה: ואני ישבתי פה והתווכחתי עם השר, והתווכחתי איתך.
מגלי והבה: עשיתם דיור אחר, דיור למשתכן – אין לנו דיור למשתכן.
מגלי והבה: עשיתם את כל הקריטריונים האלה – דרך אגב, אולי אם נהפוך לחרדים, נוכל להתקבל, אולי, בקציר או בחריש.
מגלי והבה: אני אומר לכם: זו מדינה – ממשלה, בעצם; המדינה מה היא אשמה – ממשלה שלא יודעת לאן היא רוצה להוביל את האוכלוסייה שלה.
מגלי והבה: אני אומר לכם, ואני בקיא בנתונים ובמספרים של הקצאות מגרשים לחיילים המשוחררים.
מגלי והבה: בשביל לא לחייב את הממשלה הזאת – רוב הממשלות לא הטיבו, אבל הממשלה הזאת, במיוחד, התעלמה לחלוטין מקיום אוכלוסיה שכל העוולה היא שהם אזרחי מדינת ישראל, אם יש עוול בלהיות אזרח.
מגלי והבה: אני מסתכל עליך אדוני, אולי תשכיל אותי: איך מתכונן משרד הבינוי והשיכון לתת לנו פתרונות, לצעירים שלנו, שמגיע להם, כמו לכל אזרחי ישראל, בכל הדברים האלה שציינתם.
מגלי והבה: אני גם ראיתי את החבר'ה שהציגו את המאבק החברתי של הצעירים – אז אנחנו לא על המפה, חברים.
מגלי והבה: הממשלה לא מתייחסת אלינו.
מגלי והבה: בשביל משרד הבינוי והשיכון אנחנו לא קיימים.
כרמל שאמה-הכהן: איך עשיתם את זה כשהייתם בממשלה?
כרמל שאמה-הכהן: לפי איזה קריטריונים?
דפני ליף: רק אם יורשה לי – מאחר והתייחסת אליי – - - -, המשפט הראשון שאמרתי זה קריטריונים מסוג זה מסוכנים, כי הם מגדירים מיהו אזרח סוג א', ומיהו אזרח סוג ב'.
מגלי והבה: אני אענה לך.
כרמל שאמה-הכהן: רגע, שישמעו את השאלה: אני שאלתי את חבר הכנסת מגלי והבה שהיה שר – היית שר בממשלות הקודמות?
מגלי והבה: הייתי סגן שר החוץ.
כרמל שאמה-הכהן: סגן שר החוץ, והיית שותף לממשלות הקודמות – איזה קריטריונים לכם היו - - -?
מגלי והבה: היתה הקצאת מגרשים לחיילים המשוחררים, - -
צ'רלי ביטון: - - -
מגלי והבה: - - והיה מחיר מסובסד שחייל היה יכול לעמוד בדרישה, בקניית האדמה.
שלמה מולה: דרך אגב, משנת 1977 רוב הממשלות הן ממשלות הליכוד - - -.
שלמה מולה: צריך להגיד את זה.
כרמל שאמה-הכהן: ובממשלות שקדמו לממשלה הזאת?
מגלי והבה: רגע, אני עונה לך: בממשלה האחרונה – אני לא רוצה להתחיל להיכנס לישוב, ישוב.
כרמל שאמה-הכהן: לא ברמת היישובים.
כרמל שאמה-הכהן: איזה החלטות היו שאין היום?
מגלי והבה: אני אומר לך: הקצאות לחיילים המשוחררים.
מגלי והבה: לפי החוק, לא קיימות הקצאות לחיילים המשוחררים בכפרים הדרוזים והצ'רקסים, ויש לנו בעיה עם הדבר הזה.
כרמל שאמה-הכהן: הכנסת הזאת העבירה חקיקה - - -
נעמי מורביה: ואם יש הקצאות, לא מחברים אותם לחשמל; ולא מחברים אותם למים; ולא - - -
מגלי והבה: זו בעיה נוספת.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת והבה, אני רוצה להבין: הכנסת הזו העבירה, איזושהי, החלטה שהפסיקה את הפרויקט?
מגלי והבה: לא, היא לא העבירה.
מגלי והבה: היא לא מילאה את חובתה.
מגלי והבה: חברים, כשר הבינוי והשיכון הוא לא העביר - - -
לאה ורון: חברים, אל תפריעו לחבר הכנסת והבה.
מגלי והבה: חברים, אני מציג פה בעיה שראש הממשלה יודע עליה - - -
מגלי והבה: מר צ'רלי ביטון, אתה עוזר לי?
מגלי והבה: אתה נגדי?
מגלי והבה: או איתי?
צ'רלי ביטון: לא, חלילה.
מגלי והבה: אז תן לי לדבר.
מגלי והבה: חברים, אני אומר לכם שראש הממשלה יודע על הבעיה הזאת.
מגלי והבה: שר הבינוי והשיכון יודע על הבעיה הזאת, והכול בהחלטות שאין להן כיסוי.
מגלי והבה: כל מה - - -
כרמל שאמה-הכהן: במגזר הדרוזי?
מגלי והבה: במגזר הדרוזי והצ'רקסי, והעלנו את זה פה כשדיברו על וד"לים.
כרמל שאמה-הכהן: אבל היתה הצעה שלכם, או שלך, או של שניכם, - -
חמד עמאר: זו היתה הצעה שלי - - -
כרמל שאמה-הכהן: - - ששיפרנו את החוק לטובת מגזר - - -
מגלי והבה: אבל אין לנו בנייה לגובה, אין לנו.
כרמל שאמה-הכהן: לא הגבלנו את זה בבנייה לגובה, אני חושב.
מגלי והבה: הגבלתם, אני אומר לך.
כרמל שאמה-הכהן: להיפך, נתנו לכם החרגה לקולא.
חמד עמאר: אני אסביר את זה אחר-כך.
מגלי והבה: אני אומר לכם שיש פה בעיה, וחבל ששר הבינוי והשיכון לא פה.
מגלי והבה: אבל טוב, שלפחות, אני מציג אותה, וזו לא הפעם הראשונה.
מגלי והבה: ואנחנו משתתפים בדיונים על תקן אורחים, שיש לנו – אני לא יודע – עוד מעט, אולי, נבקש – איך אמרת?
מגלי והבה: שצעירים יוצאים לחוץ לארץ?
מגלי והבה: אז, אולי, נמצא לנו מקום.
מגלי והבה: ככה נקל עליהם גם את המקום – יהיה להם יותר מקום.
דפני ליף: תסלחו לי, למה שר הבינוי והשיכון לא פה?
מגלי והבה: למה שיהיה?
דפני ליף: דיון כל-כך חשוב, כל-כך משמעותי.
דפני ליף: למה הוא לא בא?
לאה ורון: מזכירות הוועדה הזמינה את השר ואת המנכ"ל, ונערכו מספר רב של שיחות טלפון על-מנת להביא לכך שהשר, או לפחות המנכ"ל, יגיעו לישיבת הוועדה.
דפני ליף: ואף-אחד מהם לא מצא לנכון להראות את פניו.
דוד קשני: הוא היה בדיון הקודם שעסק ברעידות אדמה, ביקש רשות והלך לישיבת ממשלה.
שלמה מולה: הוא סוגר את העניינים עם ראש הממשלה.
שלמה מולה: לא נעים לו - - -
מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, שמתי לך את הבעיה לפתח הוועדה.
מגלי והבה: אנחנו נמשיך להיאבק, - - -
חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, קודם-כל, אני רוצה להודות לך על קיום הדיון הזה.
חמד עמאר: רק בשבוע שעבר היה דיון בוועדת הפנים באותו הנושא.
חמד עמאר: כל הקריטריונים שאני רואה ועברתי עליהם אחד-אחד, ולהגיד שירות צבאי שווה 15 נקודות – צעיר שבגיל 18 מחליט להתחתן, שנתיים זה כאילו הוא שירת שירות צבאי.
חמד עמאר: לכן, אני חושב שבנקודה הזו של שירות צבאי, אם החליטו – כי התשובה של משרד הבינוי והשיכון לא מספקת אותי, כי לא רצינו בגלל היועץ המשפטי, לא יועץ משפטי; אם שמו את הנושא של השירות הצבאי, אז אני חושב שעל כל שנת שירות צבאי צריכות להיות 15 נקודות.
חמד עמאר: לא אם מישהו שירת 12 חודשים, יקבל 15 נקודות.
חמד עמאר: ולא יכול להיות מצב שמישהו שמחליט לעשות מילואים במדינת ישראל, יקבל על המילואים חמש נקודות, והוא צריך לעשות פעמיים ושלוש מילואים בכל שנה.
חמד עמאר: רוב חברי הכנסת יודעים כמה פעמים עושים מילואים בשנה.
חמד עמאר: הוא יקבל חמש נקודות, ושנת נישואין שווה שבע נקודות.
חמד עמאר: אני לא יודע מי שם את הקריטריונים האלה.
חמד עמאר: אני חושב ששני הדברים החשובים הם כושר השתכרות ושירות צבאי.
חמד עמאר: צריך ללכת על כושר השתכרות, - -
צ'רלי ביטון: רצו להתחשב בשתי האוכלוסיות, ואתה יודע על מה מדובר.
חמד עמאר: - - כי הגענו למצב, אדוני היושב-ראש, ש-40% מאזרחי המדינה הם אלה שמשרתים; הם אלה שמשלמים את המיסים; ואלה שעובדים – וה-40% צריכים לממן את ה-60%, ולא יכול להיות מצב כזה.
חמד עמאר: כי אם נמשיך במצב הזה אנחנו יכולים להגיע ש-35%, ואז מדינת ישראל לא יכולה לקיים את עצמה.
חמד עמאר: הם שנושאים בנטל המיסים, והם משרתים בצבא.
חמד עמאר: לנקודה שהעלה אותה חברי, חבר הכנסת והבה, בקשר לנושא הדרוזי: הנושא של הדרוזים אינו חדש.
חמד עמאר: אני אומר לך, הנושא של הדרוזים זה כמה וכמה שנים.
חמד עמאר: בשנת 96 החליטו להפסיק לסבסד חלקות לחיילים משוחררים, והגיע מצב שחלקה של חייל משוחרר דרוזי עולה 150,000 שקל, ו-200,000 שקל.
חמד עמאר: 300 מטר, 200 מטר, 250 מטר – הוא צריך לשלם 120,000 שקל, ו-150,000 שקל, כאשר באופן פרטי הוא יכול לקנות בפחות.
חמד עמאר: אני אספר לכם – משרד הבינוי והשיכון – מה הצלחנו להשיג: אנחנו העלנו את הנקודה הזאת, ונלחמנו בנקודה הזאת, והגענו למצב שהקצו 40 מיליון שקל לסבסוד, כי המחיר של חלקה לחייל משוחרר מחולקת לשניים: אחד, זה הפיתוח; שניים, מחיר הקרקע למינהל מקרקעי ישראל.
חמד עמאר: אמרו שאנחנו השגנו 40 מיליון שקל לפיתוח.
חמד עמאר: מה עשה משרד הבינוי והשיכון?
חמד עמאר: הוזיל את הפיתוח.
חמד עמאר: המשרד עשה עבודה מעולה בהוזלת הפיתוח.
חמד עמאר: אבל מה עשה מהצד השני?
חמד עמאר: העלה את המחיר של מינהל מקרקעי ישראל על הקרקע.
חמד עמאר: ולאיזה מצב הגענו?
חמד עמאר: שחלקה ששווקה בשנת 2005, אדוני היושב-ראש, ב-7,000 שקל, משווקת היום ב-89,000 שקל, וב-90,000 שקל.
חמד עמאר: מה עשינו?
חמד עמאר: יצא שזה עלה, זה ירד – השוונו את זה, ומחיר הקרקע חזר להיות אותו הדבר.
חמד עמאר: אבל בנושא הוד"לים – וזה עבר בחוק – שבמגזר הלא יהודי, בחלקות פרטיות, תהיה אפשרות – נכנסים לחוק – לא רק דיור בקומות, כמו שדיבר - - -
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו, בקרוב, עושים ישיבת מעקב לגבי הוד"לים, שאנחנו מחויבים על-פי חוק.
כרמל שאמה-הכהן: דרך אגב, היינו בסיור בנתיבות, וראש העיר אמר:
כרמל שאמה-הכהן: בזכות הוד"לים – בזכות חוק הוד"לים – אושרה השבוע תכנית שהיתה מעוכבת במשך שנים בהיקף של 2,000 יחידות דיור.
חמד עמאר: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מסכם את דבריי – צריך ללכת על שתי נקודות: כושר השתכרות, ושירות צבאי.
חמד עמאר: וכל שנת שירות שווה 15 נקודות, ולא שנת נישואין שווה שבע נקודות.
שמעון יאיר: אני חושב שצריך לשחרר אדמות.
חמד עמאר: יש עוד נקודה שאני חייב להזכיר אותה: - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לעשות צדק לכולם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא - - -
קריאה: מה קשור "צבא".
קריאה: שישחררו אדמות.
חמד עמאר: - - - אני רוצה לשאול את משרד הבינוי והשיכון: מדובר על נכה המרותק לכיסא גלגלים.
חמד עמאר: מה עם עיוורים?
חמד עמאר: מה עם נכה ששתי ידיו קטועות?
חמד עמאר: איך אתה קובע שרק נכה על כסא גלגלים?
חמד עמאר: אני לא מבין את הסעיף הזה, ולכן צריך לשנות אותו.
חמד עמאר: נכים 100% - - -
כרמל שאמה-הכהן: האם עיוורים מבחינת
כרמל שאמה-הכהן: כם אינם נכים?
קריאות: לא, - - -
קריאה: רק על כסא גלגלים.
כרמל שאמה-הכהן: לא כולם ביחד, לא שומעים.
כרמל שאמה-הכהן: הוא שמע את השאלה, והוא יענה.
ישראל שוורץ: העדיפות היא לנכים רתוקים לכיסאות גלגלים.
כרמל שאמה-הכהן: ועיוור?
ישראל שוורץ: עיוור הוא לא נכה רתוק לכסא גלגלים, ואפשר להרחיב לנכים בכלל.
חמד עמאר: רק נכה על כסא גלגלים נכנס לקריטריונים.
חמד עמאר: זה שהוא עיוור או קטוע בשתי גפיים, הוא לא יכול להיכנס.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא מבין את הדווקנות לכסא.
כרמל שאמה-הכהן: מה העניין של הכסא?
כרמל שאמה-הכהן: העניין הוא חומרת הנכות, והמגבלה שאותו אדם סובל ממנה.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא מומחה לנכויות, אבל בסבירות אני לוקח אדם המרותק לכסא גלגלים או אדם עיוור לגמרי.
ישראל שוורץ: יש הבדל בין נגישות לדירה, שנכה חייב דירה - - -
כרמל שאמה-הכהן: אני לא יודע אם היו נותנים לאדם לבחור בין שתי אפשרויות, אם לא היתה לו התלבטות.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, זה לא משהו שאתה אומר: רגע, זה הרבה יותר טוב.
כרמל שאמה-הכהן: אלה שתי גזרות שאתה לא יודע ממה לברוח יותר מהר.
כרמל שאמה-הכהן: לכן, אני אומר למה הצמצום הזה?
חמד עמאר: את הסעיף הזה צריך להרחיב ולשנות.
ישראל שוורץ: אני אעביר את זה.
כרמל שאמה-הכהן: רשמת את זה לפניך?
ישראל שוורץ: אני אעביר את זה - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא, לרשום לפניך להעביר את זה.
שחר כהן: יושב-ראש הוועדה, לאור הקונצנזוס שהיה בדיון החל מחברי כנסת מהשמאל, מהימין, יושב-ראש התאחדות הסטודנטים, הגברת דפני ליף, חבר ועדת טרכטנברג, לגבי מיצוי כושר ההשתכרות – יש פה קונצנזוס מקיר לקיר שלא היה דבר כזה.
נעמי צור: גם השלטון המקומי.
שחר כהן: וגם השלטון המקומי.
שחר כהן: האם משרד הבינוי והשיכון דבק בעמדתו שמיצוי כושר ההשתכרות לא רלבנטי לעניין?
ישראל שוורץ: התשובה היא כן.
שחר כהן: אוקיי, טוב לדעת.
דוד קשני: האם הוועדה יכולה לבטל את העסק הזה?
כרמל שאמה-הכהן: חברים צריך להבין: הקריטריונים אינם בחקיקה, - -
קריאה: זה לא בידיים שלו.
כרמל שאמה-הכהן: - - והם לא באישור הוועדה.
כרמל שאמה-הכהן: אלה החלטות ממשלה - - -
שלמה מולה: למה אתה אומר שזה "החלטות ממשלה"?
צ'רלי ביטון: צריך להפנות את הזעם הזה כלפי ראש הממשלה.
שלמה מולה: זאת החלטה פוליטית.
כרמל שאמה-הכהן: החלטת ממשלה זו לא חקיקה?
שלמה מולה: החלטה פוליטית, ששר הבינוי והשיכון אומר:
שלמה מולה: אם אתה מכניס את הקריטריון של מיצוי כושר ההשתכרות, אני לא איתך.
שלמה מולה: ראש הממשלה מפחד, ומשנה את הכללים.
שלמה מולה: למה לא להגיד את האמת?
שלמה מולה: הסיפור של כושר ההשתכרות יצא בגלל שר הבינוי והשיכון.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא אמרתי לך שאתה לא אומר את האמת, אני אמרתי דבר מאד ברור שאנשים לא יתבלבלו: יש החלטות שוועדת הכלכלה צריכה לאשר לממשלה – בלעדיהן אין תוקף - - - לממשלה.
כרמל שאמה-הכהן: זו לא ההחלטה הזו, היא לא החלטה מהסוג הזה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו יכולים להילחם; יכולים ללחוץ; יכולים, אתה תגיד, לאיים – זה דברים אחרים.
כרמל שאמה-הכהן: אבל הם לא צריכים את הידיים שלנו בשלב הזה להחלטה הספציפית, הם צריכים לדברים אחרים – זה כן.
שלמה מולה: לא, זה צריך חקיקה.
כרמל שאמה-הכהן: לא, זה לא צריך חקיקה.
כרמל שאמה-הכהן: הלוואי וזה היה צריך חקיקה.
כרמל שאמה-הכהן: הקריטריונים מצריכים חקיקה?
שלמה מולה: לא, יש חלק שנוגע לחקיקה.
צ'רלי ביטון: לא, הקריטריון שמור לממשלה, והשר - - -
דוד קשני: דיור בר-השגה זה בחקיקה של - - -
כרמל שאמה-הכהן: הגברת נעמי צור, בבקשה.
כרמל שאמה-הכהן: סגנית ראש עיריית ירושלים.
נעמי צור: אנחנו, בקמפיין הבחירות שלנו, כללנו את הדיור בר-ההשגה.
נעמי צור: לתומנו חשבנו שאם נעביר החלטה – מדובר קודם על ראשי ערים, אני קלטתי כל מילה – על יכולתם להשפיע ולגרום לעסק לעבוד.
נעמי צור: אבל אנחנו העברנו החלטה על דיור בר-השגה, וכל הקבלנים הפרטיים בעיר היו מוכנים לשתף פעולה, ועשינו דיונים, ושיח ושיג עם כולם – הדבר נעצר ברמה של ועדות התכנון.
נעמי צור: כי הדבר הזה לא עובד, ונושא כושר ההשתכרות כלול בהחלטה שלנו.
נעמי צור: כי אם יש דבר אחד שמייצר הוגנות ושוויוניות, זה כושר ההשתכרות: נכונות להשתכר, רצון להשתכר, ולאו דווקא יכולת להשתכר.
נעמי צור: על הדבר הזה אנחנו צריכים, כולנו, להתלכד.
נעמי צור: כי אם יש דבר אחד שיכול לעזור לעיר ירושלים, ולא להפלות מגזר אחד לעומת מגזר אחר, זו הקריאה לכולם לעזור לשאת בנטל העבודה, ולפרנס את העיר.
נעמי צור: אנחנו עיר בירה, ואנחנו מוגדרים כעיר הענייה בישראל.
נעמי צור: ולכן, לא ייתכן שאנחנו לא נעודד את מי שמוכן להיכנס לשוק העבודה ולתת לו יתרון בדבר הזה, ובמקום זה לשבח ולומר: זה לא קריטריון.
נעמי צור: זה חייב להיות קריטריון.
צ'רלי ביטון: יתרה מזאת, גם משבחים את אלה שלא עובדים.
נעמי צור: אז ראינו את המחאה החברתית, ואמרנו: הנה, הנוער מתעורר; הכול הולך להיות בסדר.
נעמי צור: ממנים את ועדת טרכטנברג, ואנחנו רואים דבר - - -
כרמל שאמה-הכהן: איפה יש שימוש בישראל בכושר ההשתכרות במובן הזה בפרמטרים אחרים?
שחר כהן: הקריטריונים הם של המוסד לביטוח לאומי.
נעמי צור: אבל יש שימוש בעולם.
כרמל שאמה-הכהן: הם מופעלים בהקצאת משאבים?
שחר כהן: הם מופעלים בהקצאה של משאבי המוסד לביטוח לאומי.
טלי רגב: בכל הקצבאות שהמדינה מחלקת יש את הקריטריון הזה, כולל דיור ציבורי.
כרמל שאמה-הכהן: בדיור ציבורי יש - - -
טלי רגב: יש קריטריון של מיצוי כושר ההשתכרות.
כרמל שאמה-הכהן: איזה קריטריון?
כרמל שאמה-הכהן: מה הוא אומר בדיוק?
טלי רגב: הוא אומר שצריך לקיים את דרישות הבטחת ההכנסה, ששם – בדרישות הבטחת ההכנסה – יש מיצוי כושר ההשתכרות.
כרמל שאמה-הכהן: של שני בני-הזוג?
טלי רגב: של - -
דוד קשני: משפחה.
טלי רגב: - - משפחה.
טלי רגב: כלומר, יש כל מיני הקלות.
שמעון יאיר: סליחה, את מערבבת מושגים.
לאה ורון: "- - -, שהינו מעל 35, חסר דיור, ששכרם אינו עולה על כפל השכר הממוצע במשק, שעמדו בקריטריון על-פי החלטה זו".
לאה ורון: זה לגבי הנושא של דירות להשכרה.
כרמל שאמה-הכהן: אתם דורשים משרה ורבע משני בני-הזוג, נכון?
שחר כהן: או, לפחות, מחפשים עבודה.
שחר כהן: זאת אומרת, גם המובטל שמחפש עבודה ולא מצא עבודה, נכלל בתור אחד שממצה את כושר ההשתכרות.
שחר כהן: הקריטריון של מיצוי כושר ההשתכרות כולל בתוכו עובדים, ומחפשי עבודה.
שחר כהן: הוא לא כולל אנשים שלא מחפשים עבודה, או עובדים ב"שחור".
טלי רגב: אני אגיד עוד דבר: לדעתי, גם הורה שמטפל בילד עד גיל שנתיים – וזה נכלל בהגדרות של המוסד לביטוח לאומי – אם יש אם חד-הורית, למשל, שיש לה ילד עד גיל שנתיים, היא פטורה מהצורך הזה למצות כושר השתכרות, או נחשבת כממצה כושר השתכרות.
טלי רגב: לדעתי, יש להחיל את זה, בכלל, על הורים לילדים עד גיל שנתיים – ילד זכאי להורה שיטפל בו.
טלי רגב: לכן, ה-125%, לדעתי, הוא - - -
כרמל שאמה-הכהן: משרד הבינוי והשיכון, מה החשש מהקריטריון הזה?
כרמל שאמה-הכהן: אילו עיוותים הוא יכול לגרום לגישתכם, כלומר, מהצד השני?
ישראל שוורץ: ברמה העקרונית משרד הבינוי והשיכון חושב – עוד פעם, אמרתי את זה – שכמו בריאות - - -
כרמל שאמה-הכהן: זה בעיקרון, אבל אתה אומר אני נגד - - -
שלמה מולה: מר שוורץ, תגיד לנו אם ההחלטה הזו פוליטית או מקצועית – זה מה שאנחנו רוצים לדעת.
שלמה מולה: אם השר היה אומר לך: הקריטריון של כושר מיצוי ההשתכרות חשוב לנו, האם היית מייצר את זה?
ישראל שוורץ: זו עמדת משרד הבינוי והשיכון.
כרמל שאמה-הכהן: כשמשרד הבינוי והשיכון בחן את הקריטריון הזה, איזה השלכות שליליות הוא ראה בו?
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, יש קריטריונים שאני יגיד לך: הקריטריון הזה עלול לפגוע באוכלוסיה x או באוכלוסיה y, או באנשים בסיטואציה כזו או אחרת.
כרמל שאמה-הכהן: אם אני מפעיל את הקריטריון הזה, את מי אני משאיר בחוץ?
דוד קשני: את החרדים.
דוד קשני: מיליון אחוז.
כרמל שאמה-הכהן: סליחה, אתה משרד הבינוי והשיכון?
דוד קשני: אבל הם לא עובדים.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אתה לא משרד הבינוי והשיכון.
דוד קשני: הוא יגיד לך את אותו הדבר.
נעמי צור: אז אתה מעודד את כולם לצאת לעבוד.
ישראל שוורץ: אתה משאיר אוכלוסיות, שמכל מיני סיבות, לא יכולות לעבוד במשרה מלאה, למשל.
כרמל שאמה-הכהן: לא, אין פה דרישה, הן לא רוצות.
ישראל שוורץ: יש גם שלא יכולות לעבוד במשרה מלאה.
כרמל שאמה-הכהן: מי זה שלא יכול, לדוגמה?
כרמל שאמה-הכהן: כשאתה אומר "לא יכול" – מי זה לא יכול?
ישראל שוורץ: אני קורא את נתוני המוסד לביטוח לאומי – אני לא מומחה לעניין הזה; מתוך מה שיש בעיתונות, אומרים שיש תעסוקה מלאה בארץ.
ישראל שוורץ: וכנגד הטענה הזאת שאומרים שהתעסוקה מלאה, זה נראה, לכאורה, כתעסוקה מלאה; כי יש הרבה מאד מתפרנסים שעובדים בחצאי משרות, כי אין יותר מזה.
ישראל שוורץ: זה מה שהם מוצאים.
ישראל שוורץ: אז זו התשובה.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, חצי משרה וחצי משרה זו רק משרה מלאה אחת.
יוסי שבת: אני יכול להוסיף מהנתונים של המוסד לביטוח לאומי?
יוסי שבת: יוסי שבת, מהיחידה הכלכלית.
יוסי שבת: לפי הנתונים של המוסד לביטוח לאומי שביקשנו אותם, על פי בקשה של השר - - -
כרמל שאמה-הכהן: שר הבינוי והשיכון.
יוסי שבת: שר הבינוי והשיכון.
יוסי שבת: יש 540,000 משפחות חסרי דירה.
יוסי שבת: אנחנו שאלנו מה יקרה אם נכליל את הקריטריון של משרה ורבע, והם אמרו לנו: בערך 160,000 משפחות, קצת מעל, נופלות ולא יוכלו להיות במסגרת הכללים.
לאה ורון: כמה משפחות נופלות?
יוסי שבת: 160,000.
יוסי שבת: זאת אומרת, בערך 30% לא יוכלו להיכנס למסגרת הזו של מחיר למשתכן.
כרמל שאמה-הכהן: מה קורה איתם?