GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמי רייש: זו יכולה להיות ויכולה להיות שלא, אי אפשר לדעת מראש אם זו תהיה או לא.
סוזנה רבינוביץ: אז אם את אומרת שעכשיו זה פטור בגלל המחיר הקבוע זה נכנס לזה, אבל אם המחיר לא קבוע?
יריב לוין: זה טובין, זה מוצר, לכן זה פותר לך את הבעיה הזו.
כרמל שאמה-הכהן: אם פטור אז גם פלאפל זה טובין.
אתי בנדלר: הפדיקור לא.
יריב לוין: אפשר כל דבר למתוח לאבסורד.
יוליה מרוז: אני מבקשת, ברשותכם, לחזור לנושא של דרך שליחת הדוח.
יוליה מרוז: בכל הנושאים של רגולציה וחקיקה, בכל הקשור לשליחת דוחות או חשבונות למנוי, תמיד היה איזשהו עקרון שהוועדה פה היתה עקבית אתו, העיקרון הוא ירוק וצרכני.
יוליה מרוז: הרבה מאוד צרכנים לא רוצים לקבל את הניירת אז תמיד אמרו: לא לכולם יש מייל ולא לכולם יש אינטרנט, ולכן הדרך הקבועה ברגולציה, למשל ברישיונות שלנו חברות הסלולר, היא משלוח בדואר, אלא אם כן התקבלה הסכמה מפורשת של הצרכן לקבל את זה בדרך אחרת שהיא דרך אלקטרונית.
יוליה מרוז: זה ירוק, זה נכון להרבה מאוד צרכנים שמבקשים מאתנו.
יוליה מרוז: אני ממש חושבת שזו טעות לסטות מהעיקרון הזה שתמיד היה שם.
יעקב כץ: מה קורה אם האדם לא חותם כי הוא לא ראה את זה במייל?
יוליה מרוז: אז הוא יקבל בדואר, זוהי ברירת המחדל.
יוליה מרוז: מי שלא רוצה או לא יכול - - -
יריב לוין: אבל איך את מסבירה את זה שאני בוקר אחד התחלתי לקבל את החשבונות של הסלולרי שלי באי-מייל בכלל בלי שביקשתי, בלי שהסכמתי, בלי שכלום ואז צלצלתי ואמרו לי: אה, נכון, אתה צודק, נחזור לשלוח לך בדואר.
כרמל שאמה-הכהן: מה שאנחנו הגענו אליו הוא דבר מאוזן, קיבלנו את ההערות שלכם.
יריב לוין: תאמינו לי שאם היינו באים על קרקע שהדברים מתנהלים כמו שצריך אז היה יותר קל גם לבוא לקראת הצעות כאלו.
סוזנה רבינוביץ: אתם גם הסכמתם לזה בדיונים הקודמים.
מיכל פליישר: אני לא חושבת שצריך לקבוע כלל בגלל שוגג, בשוגג גם יכולים לא לשלוח חשבון בדואר.
כרמל שאמה-הכהן: כן, הערה אחרונה.
איילת כהן מעגן: לגבי השינוי שנעשה ביחס לחשבוניות שמועד הנפקתם – גם בדיון הקודם וגם אני רוצה לחזור על זה עכשיו – מאוד חשוב לשים חיתוך לתאריכים שלכולם יהיה ברור עד מתי זה חל.
איילת כהן מעגן: זה לא לפי מנה או חשבון ספציפי אלא לשים חיתוך בתאריכים.
איילת כהן מעגן: היה לנו גם מאוד חשוב – ושוב, זה בא לידי ביטוי בדיון הקודם והיתה הסכמה כללית בעניין הזה – שאנחנו מדברים על חיובים שהמועד לפרוע אותם חל באותה שנת כספים.
איילת כהן מעגן: כי אם אנחנו עכשיו מרחיבים את זה למשהו אחר, יכול להיות שאנחנו מנפיקים חשבונית ב-25 בדצמבר כשמועד הפירעון שלה יכול להיות גם חודשים אחרי, יכול להיות לפני שאני אוציא לו או אחרי שאני אוציא לו את הדוח.
איילת כהן מעגן: אבל מעבר לזה, אלה צריכים להיות גם חיובים שמועד הפירעון שלהם היה עד ה-31 בדצמבר כדי שיהיה ברור שלא מדובר בכל מיני עסקאות בתשלומים כאלה ואחרות שיש להם מועד פירעון שיכול להיות גם נדחה.
איילת כהן מעגן: חייבים לשים את התאריך כתאריך ברור ומדויק, אחרת אף אחד לא יידע מה לעשות ואף אחד לא יבין מה הוא מקבל.
יריב לוין: הוא יבין בהחלט כי מה שהוא יקבל זה פירוט של חשבוניות מול השאלה האם הוא חייב בגינן כסף או לא.
יריב לוין: כי אחרת מה יקרה?
יריב לוין: הרי אם אני אלך לפי מועד הפירעון ולא מועד החיוב, יצא מצב שחשבונית שנופקה לבן-אדם בדצמבר תופיע בדוח אבל לא תילקח בחשבון לצורך חישוב יתרת החוב.
יריב לוין: לעומת זאת, חשבונית שמקורה בדצמבר שנה לפני שנת הדוח, תצטרך להיכנס כי מועד הפירעון שלה חל בינואר של אותה שנה.
יריב לוין: הבלאגן יהיה מוחלט, אי אפשר לנהל את זה ככה.
אורי מקלב: דיברנו והבהרנו את זה כבר.
אורי מקלב: הנושא הזה הובהר ולובן.
כרמל שאמה-הכהן: כן, באיזו נושא?
סוזנה רבינוביץ: רגולציה ספציפית, כאשר יש ניהול תיקים, למשל, שצריך לתת דוח תוך 3 חודשים מתום שנת הכספים.
סוזנה רבינוביץ: זה בנהלים ובתקנות.
סוזנה רבינוביץ: עכשיו יש חוק שמדבר על כך שעד חודשיים צריך לתת, נכון?
סוזנה רבינוביץ: מה גובר?
סוזנה רבינוביץ: פה החוק יגבר.
סוזנה רבינוביץ: אז אנחנו מציעים שתהיה גם החרגה לגבי התחומים שיש בהם רגולציה ספציפית לגבי מועד משלוח הדוח.
יריב לוין: באיזה תחום יש רגולציה כזו?
סוזנה רבינוביץ: ניהול תיקי השקעות.
סוזנה רבינוביץ: יש לנו את החטיבה הפיננסית בלשכת המחסר, היא ביקשה ממני גם להעיר הערה כזו שהיא עניינית.
יריב לוין: זה הגיוני, אם יש חיכוך ספציפי של דבר כזה.
סוזנה רבינוביץ: זה הגיוני.
אתי בנדלר: אני רוצה להגיד לך שעד עכשיו, הוועדה באופן עקבי – אני לא מכירה את הסוגיה הספציפית של ניהול תיקי השקעות – אבל כל פעם חברת חשמל, חברות המים, חברות הסלולר, לכולם יש רגולציה ספציפית ברישיונות ואתה הורג את החוק.
סוזנה רבינוביץ: לא, זה בעניין הזה של מועד משלוח הדוח המסכם.
יריב לוין: לא, עזבו את זה.
אתי בנדלר: אני לא יודעת, מחר יכניסו לך ברישיונות סעיפים וגמרת את החוק.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להצבעות, חברים.
אתי בנדלר: רגע, לפני כן יש נושא שאני לא הבנתי אותו עד הסוף לגבי החיובים.
אתי בנדלר: אמרנו שדוח הפירוט השנתי צריך להישלח עד סוף פברואר של כל שנה, הוא כולל את כל החיובים שהוצאו בשנה הקודמת למועד משלוח הדוח ויתרת חובות עד – זאת השאלה.
אתי בנדלר: עד שבוע לפני מועד ההנפקה?
יריב לוין: עד המועד הנקוב בראש ההודעה.
אתי בנדלר: זה יכול להיות עד ה-1 בינואר אם כך.
יריב לוין: אם הם רוצים, שיעשו.
אתי בנדלר: אה, אתה משאיר את זה לשיקול דעתם?
יריב לוין: אם אדם קיבל הודעה שכתוב בכותרת שלה: 1 בינואר שנה כך וכך, אפשר - - -
אתי בנדלר: זאת אומרת שהנושא הזה נתון לשיקול דעת כל עוסק ועוסק?
יריב לוין: אני לא יודע, אני שואל - - -
מיכל פליישר: אולי: "עד המועד הנקוב בהודעה", שתהיה בהירות, אם אני מבינה נכון.
אתי בנדלר: כולם יתנו עד סוף השנה, זה לא ישנה שום דבר.
יריב לוין: אז אפשר.
אתי בנדלר: אז תקבע כבר לכולם שזה עד תום אותה שנה.
אורי מקלב: הוא יחכה עד מועד תשלום.
אתי בנדלר: אחרת אין טעם, אף אחד הרי לא ייקח על עצמו לחכות עד סוף ינואר נניח ולכלול את הכול.
אורי מקלב: למה שהוא לא יחכה?
אורי מקלב: הוא רוצה הרי לשלוח לו שהוא שילם - - -
יצחק וקנין: בשביל מה?
יצחק וקנין: אם מישהו רוצה לשלוח זה עניין שלו.
אורי מקלב: כי ככה כל החשבוניות שהונפקו עד ה-31 בדצמבר – אתה יכול שהמשלוח יהיה לא לפני ה-1 בפברואר, שהסיכום יהיה לא יותר מוקדם מה-31 בינואר, כלומר מה-1 בפברואר.
כרמל שאמה-הכהן: קודם כל זו יתרת חוב על חשבוניות שעברנו את פירעונן.
אורי מקלב: זה צריך להיות, בתקווה שזה כך, בתקווה.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, אם עוד לא הגיע מועד התשלום של החשבונית האחרונה שמצוינת בדוח לא לכתוב שהם חייבים.
אורי מקלב: אחרת לא תצא מזה.
איילת כהן מעגן: לכן זה לא מועד הנפקתן אלא מועד פירעונן.
יצחק וקנין: אני חושב שאתם סתם מסבכים.
יריב לוין: זו הסתבכות סתם, העניין יהיה מסובך ויהיה בלתי ברור.
אתי בנדלר: אני מוכנה, אני פשוט רוצה להבין כדי לדעת מה לכתוב, זה הכול.
כרמל שאמה-הכהן: 31 בדצמבר?
אורי מקלב: 31 בדצמבר זה ברור לגבי החשבוניות.
יצחק וקנין: אתם יכולים לחתוך את זה באיזה תאריך יעד.
יריב לוין: אבל אז כולם יקבלו הודעות עם יתרות חוב.
אורי מקלב: אבל אז כולם יהיו ביתרת חוב מכיוון שאלה שישלחו להם בסוף דצמבר עדיין לא שילמו.
אורי מקלב: לכן הארכנו את זה ב-60 יום.
אורי מקלב: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהם יתחילו להתעסק עם זה רק בתחילת או באמצע פברואר.
כרמל שאמה-הכהן: אם אתה אומר יתרת חוב רק על חוב שהוא כבר בפיגור, שעבר מועד פירעונו?
כרמל שאמה-הכהן: זה חוב מעניין את הלקוח.
אורי מקלב: זה גם יכול להיות רעיון.
יריב לוין: כן, אבל "שעבר מועד פירעונו" – תלוי מה המועד, זו בדיוק הכוונה, אבל השאלה היא מה מועד הפירעון.
כרמל שאמה-הכהן: הנפיקו לי חשבונית.
יריב לוין: זה חוזר חזרה למה דיברנו עליו קודם, אז מה שקובע הוא מועד משלוח הדוח, לא 31 בדצמבר.
יצחק וקנין: את מועד משלוח הדוח קבענו ל-28 בפבואר?
אורי מקלב: שני הדברים ביחד, מועד משלוח הדוח וחשבוניות שכבר הגיעו.
אורי מקלב: החוב רק - - -
כרמל שאמה-הכהן: הכי טוב יהיה לפי מועד הנפקת הדוח.
אתי בנדלר: אתה לא יכול כי נגיד שמועד הנפקת הדוח לצורך העניין הוא ב-20 בפברואר, ב-15 בפברואר או ב-1 בפברואר, נכון?
אתי בנדלר: אתה אומר במהלך חודש פברואר צריכים לשלוח.
אתי בנדלר: צריך להוציא במהלך חודש בפברואר במקום עד תום חודש פברואר.
אתי בנדלר: עכשיו, נניח שהוצאה חשבונית בחודש דצמבר במועד כלשהו והמועד לתשלום הוא ב-31 בינואר לצורך העניין - - -
אורי מקלב: אז אין בעיה.
אורי מקלב: מה-1 בפברואר הוא כבר צריך לכתוב את זה.
אתי בנדלר: אז ב-1 בפברואר הוא יכול לדעת - - - ?
אורי מקלב: אז שיחכה עוד יום.
יריב לוין: אתי, בואי נעשה משהו שיהיה פשוט ויסיר את הספקות.
יריב לוין: בואו נקבע שמועד משלוח הדוח יהיה במרץ, לא בפברואר, כי זה גם לא נורא אם זה יהיה במרץ.
יריב לוין: אני לא מכיר חיה כזאת חשבוניות שיש 60 יום לשלם אותן, ומי שחושב שהוא לא מסוגל להיערך ב-31 בדצמבר ולהוציא חשבונית וכן הלאה יכלכל את צעדיו מבחינת משלוח החשבוניות.
יריב לוין: הרי זה בידיהם.
יריב לוין: זה לא בידי הצרכן בכל אופן.
יריב לוין: לכן הקביעה תהיה שהדוח ישלח בחודש מרץ ויתרת החוב תהיה בגין החשבוניות שנופקו עד סוף השנה הקודמת כפי שהן מפורטות בדוח נכון למועד משלוח הדוח, כפי שהוא נקוב בראש ההודעה.
יצחק וקנין: זה מה שאמרתי מההתחלה.
יריב לוין: בכך הדברים יהיו לגמרי ברורים ולא יטעו גם אף אחד.
מיכל פליישר: נכון למועד הנקוב בדוח ולא משלוח, אני פוחדת שזה - - -
יריב לוין: למועד הנקוב.
יריב לוין: אני אומר: המועד הנקוב בראש הדוח.
אתי בנדלר: אבל המועד הנקוב הזה צריך להיות בחודש מרץ?
יריב לוין: מרץ, נכון.
אתי בנדלר: אתם מפיקים את הדוח הזה במהלך חודש מרץ.
יריב לוין: זה סוגר את זה בצורה טובה.
איילת כהן מעגן: אפשר לחזור עוד פעם על ההצעה?
מיכל פליישר: אנחנו לא בטוחים שאנחנו מיושרים עם הנוסח.
אתי בנדלר: אני עשיתי את המקסימום שיכולתי, אני מקווה שהבנתי.
מיכל פליישר: אז אולי תקריאי?
כרמל שאמה-הכהן: היא תסיים את הניסוח.
אתי בנדלר: את הרי לא מעלה על דעתך שיש לי את הנוסח.
אתי בנדלר: אני מדברת עכשיו לגמרי מהזיכרון של מה שדובר בלי לראות טקסט לפני ולכן אם אני לא מדייקת בעניין הניסוח אני מבקשת מראש סליחה.
אתי בנדלר: במהלך חודש מרץ של כל שנה יונפק ויישלח לצרכן דוח פירוט שנתי שיכלול את כל החיובים שנעשו במהלך השנה החולפת, את כל סכומי החיוב, ואת יתרת החובות שלא שולמו עד למועד הנפקת הדוח.
יצחק וקנין: מצוין.
אורי מקלב: בגין חיובים.
אתי בנדלר: בשל אותם חיובים, כמובן.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, אנחנו מצביעים.
אתי בנדלר: רגע, אדוני, אמרתי לי בשקט שאתה רוצה לשנות בסעיף (א) את הנושא של הדרך הממוחשבת, שבמקום: "או בדרך ממוחשבת אם הצרכן נתן לכך את הסכמתו המפורשת", יבוא "בדרך ממוחשבת שהצרכן נתן לה את הסכמתו המפורשת מראש".
אתי בנדלר: זו החלטת ועדה?
אתי בנדלר: לשנות גם בסעיף (א) בנוסח הזה?
נעמי רייש: ומה לגבי עסקים קטנים?
כרמל שאמה-הכהן: אין לנו משהו עם עסקים קטנים.
אתי בנדלר: ההחרגה של הדוח השנתי היא רק לגבי טובין.
כרמל שאמה-הכהן: ההחרגה היא זמנית.
אתי בנדלר: צריך להחליט לכמה זמן.
נעמי רייש: טובין שהתשלום עליהם קבוע?
נעמי רייש: אז זה לא מכסה.
אתי בנדלר: מה עמדת משרד התמ"ת?
נעמי רייש: הבקשה שלנו היא להחריג את הפלח הזה של העסקים, כלומר, זו החלטה שהם לא מסוגלים להתמודד אתה.
כרמל שאמה-הכהן: מה זה עסק קטן?
כרמל שאמה-הכהן: כמה המחזור שלו?
נעמי רייש: בהגדרות של החלטת ממשלה עסק קטן הוא 50 עובדים, מחזור של 25 מיליון.
יצחק וקנין: קיוסק?
נעמי רייש: זה עסק זעיר.
כרמל שאמה-הכהן: 25 מיליון?
כרמל שאמה-הכהן: אין מצב.
נעמי רייש: אוקיי, אז אפשר ללכת על משהו יותר מצומצם.
כרמל שאמה-הכהן: הרבה יותר מצומצם.
אתי בנדלר: אני רוצה לומר לאדוני משהו בעניין הזה של ההחרגה המבוקשת לגבי עסקים קטנים.
אתי בנדלר: בשיחת מסדרון בסוף הדיון הקודם העברתי לגברת היימן-רייש שאני חושבת שההחרגה לפי המחזור של עסק היא לא נכונה, היא לא למאטריה שעומדת בפנינו, כי ככל שעסק קטן מבקש הטבות מהמדינה, יש למדינה דרך לבדוק את המחזור הכספי שלו.
אתי בנדלר: איך צרכן יידע אם עוסק צריך לשלוח לו או לא צריך לשלוח לו?
כרמל שאמה-הכהן: אתם לא רוצים להחריג עסקים קטנים?
אורי מקלב: לא, אי אפשר.
יריב לוין: החרגנו את הטובין ובזה זה נגמר.
כרמל שאמה-הכהן: אין רוב בוועדה להחריג עסקים קטנים.
אורי מקלב: גם מעסקים קטנים האדם צריך לקבל דוח על מה הוא משלם.
אתי בנדלר: אבל אני מזכירה –הזכיר לי עורך דין אפרתי – שההצעה לתקן את סעיף (ג) אומרת שהשר יהיה רשאי לקבוע, כמובן באישור ועדת הכלכלה, כי ההוראות בדבר פירוט חיובים שנתי לא יחולו על סוגי עוסקים שקבע.
אתי בנדלר: דהיינו, גברת היימן-רייש, אם השר יצליח לגבש תקנות כדי לפטור עסקים מסוימים, דלתה של ועדת הכלכלה פתוחה בפניו ואפשר יהיה לקבוע החרגה כזאת בתקנות.
ינון אנגל: בקשה קטנה לגבי הסעיף של החרגת טובין בשימוש קבוע.
ינון אנגל: הבקשה שלנו היא שזה לא יהיה מוגבל בזמן לפי מה שקיים היום בחוק.
ינון אנגל: מי שירצה בעתיד לשנות, תמיד הרי הדלת פתוחה לשנות.
ינון אנגל: פשוט אנחנו רוצים לצלם מצב קיים.
כרמל שאמה-הכהן: כן, אבל עלו טענות מצד הממשלה ומצד אחרים שקשה לנו להתעלם מהם לגמרי.
הילה דוידוביץ -בלומנטל: זה לא שוויוני כל כך.
כרמל שאמה-הכהן: זה סוג של איזון שעשינו, אלא אם כן כל חברי הכנסת פה תמימי דעים שאין צורך בהגבלת זמן.
יצחק וקנין: אני לא חושב שצריך הגבלה.
יצחק וקנין: מה ההגבלה הזו תיתן?
יצחק וקנין: הרי בכל זמן נתון שנרצה להביא את זה לפה, נביא את זה, מה הבעיה?
יצחק וקנין: גם השר עצמו יכול להביא את זה לוועדה.
אורי מקלב: אנחנו בשקט לקחנו בחשבון שבין כה וכה זה לא יחזיק יותר משנתיים.
אתי בנדלר: השר היה יכול להביא את זה לוועדה במסגרת ההחרגות שלו לכך בלי להחריג את זה בחוק.
חנה וינשטוק טירי: כמו השר יכול להחריג עסקים קטנים הוא יכול גם לעשות החרגות אחרות.
יריב לוין: מה שאיציק אומר מקובל עלי.
יריב לוין: אנחנו עשינו פה החרגה ספציפית מודעת בגלל ההשלכות שיש לזה והעובדה שלא בחוק הזה אנחנו הולכים עכשיו לעצב את שוק התקשורת מחדש.
יריב לוין: אם זה הקו אז בואו נשמור על זה.
יצחק וקנין: זו החרגה מודעת.
יצחק וקנין: רבותי, אנחנו יודעים למה אנחנו עושים את זה.
יצחק וקנין: העיתונות ממילא סובלת סבל רב, אין צורך להטיל עליהם עוד חובות.
אורי מקלב: שלא יגידו שאנחנו אשמים בכל המצב הזה.
יריב לוין: זו ההשלכה.
יריב לוין: אגב, יכול להיות שצריך לעשות שם את השינויים האלה אבל זה לא החוק הזה.
כרמל שאמה-הכהן: הגבלה על הסכום?
יריב לוין: הגבלה על הסכום אפשר לעשות, נראה לי שולי.
יצחק וקנין: למה צריך להיכנס לזה?
יריב לוין: נראה לי שולי.
יריב לוין: להפך, אני חושב שככל שהסכום יותר גדול דווקא הסיכוי שאנשים ישימו לב הוא יותר גדול.
יריב לוין: הרי בדרך כלל הבעיה היא שלוקחים לך שם 30, פה 20 ולבן-אדם אין בכלל מושג מה קורה.
יריב לוין: אם מישהו גובה ממך 1,000 שקל, מה, לא תראה את זה?
יריב לוין: לא הייתי מסבך את החיים יותר מדי.
יריב לוין: נשאיר את זה ככה.
אתי בנדלר: אם כך, משלוח הדוח הראשון חייב להיות בכתב, ולאחר מכן ניתן יהיה לשלוח בדרך ממוחשבת שהצרכן נתן לה את הסכמתו במפורש בהתאם להוראות סעיף (א), כפי שהוא ישונה עכשיו.
אורי מקלב: אפשר כבר להצביע?
כרמל שאמה-הכהן: זהו, כל שאר הסעיפים ללא שינוי.
אתי בנדלר: לא, יש עכשיו הוראות מעבר שאני מבקשת בכל זאת לבדוק אם הן מתאימות כי את סעיף 1 אני לא קראתי בשל השינויים הרבים.
אתי בנדלר: זאת אומרת, פסקה (1) מאושרת פלוס שינוי נוסף שדובר על הדרך הממוחשבת.
אתי בנדלר: פסקה (2) עם השינויים שדובר עליהם.
אתי בנדלר: פסקה (3) זו הסמכת השר לקבוע באישור ועדת הכלכלה בהתאם לאותו סעיף ההחרגות.
אתי בנדלר: בסעיף 2 שינינו: "הוראת מעבר – על אף האמור בסעיף 13ב(א1) לחוק העיקרי כנוסחו בחוק זה" – אולי צריך גם "ו-(א1)" כי כאן גם לעניין הדרך הממוחשבת - - -
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו באמת מבינים בזה, "(א)" או "ו-(א1)"?
כרמל שאמה-הכהן: מה שאת אומרת נגיד לך כן.
יריב לוין: כל הסיפור צריך לחול – לתת לו 3 חודשים התארגנות, זה ברור.
אתי בנדלר: "פירוט חיובים שנתי לשנת הכספים 2011 יישלח לצרכן בתוך שלושה חודשים מיום תחילתו של חוק זה.
אתי בנדלר: "?
יריב לוין: 3 חודשים, כן.
יריב לוין: חודש יותר או חודש פחות לא ישנה פה.
יריב לוין: את חושבת שזה מעט מדי או יותר מדי?
אתי בנדלר: אני חושבת שאני לא יודעת אם המערכות הממוחשבות שלהם מתאימות לעניין.
אתי בנדלר: לא הייתי רוצה שתהיה גזירה שלא יוכלו לעמוד בה.
יריב לוין: אז תעשי יותר.
אתי בנדלר: אולי גברת רבינוביץ תגיד.
סוזנה רבינוביץ: אנחנו מבקשים להחיל את זה החל משנה הבאה ולא להחיל את זה רטרואקטיבי.
סוזנה רבינוביץ: יכול להיות שהשנה הזו כבר התחילה והמערכות – כפי שגם עורכת הדין בנדלר אומרת – לא נערכו מראש.
כרמל שאמה-הכהן: אולי ניתן יותר זמן אבל שיהיה בכל זאת דוח.
סוזנה רבינוביץ: השנה כבר התחילה, אולי שנה הבאה?
הילה דוידוביץ: אנחנו גם מתנגדים להחיל את זה אחורה.
יריב לוין: אני לא רואה בעיה שזה יחול מ-2012.
אתי בנדלר: זאת אומרת, 2012 - - -
יעקב כץ: שבא לידי ביטוי ב-2013.
אתי בנדלר: כן, ב-2013.
יריב לוין: הדוח הראשון יהיה דוח בגין שנת 2012.
יעקב כץ: מרץ 2013.
יריב לוין: כן, ישלח במהלך מרץ 2013.
כרמל שאמה-הכהן: מי בעד כל הסעיפים כפוף להתאמות נוסח שתבצע המחלקה המשפטית, כל השינויים שהכנסנו?
אורי מקלב: אני מצביע במקום אייכלר.
לאה ורון: חבר הכנסת מקלב מצביע במקום חבר הכנסת אייכלר, חבר הכנסת יריב לוין מצביע במקום חבר הכנסת אופיר אקוניס.
יעקב כץ: במקום מי אני?
אתי בנדלר: אני גם מבקשת תחילה לגבי הדרך הממוחשבת שהצרכן נתן לה את הסכמתו בסעיף (א).
אתי בנדלר: יש כאן שינוי מהותי, ייתכן שיצטרכו לפנות לצרכנים לברר לגבי הדרך הממוחשבת.
כרמל שאמה-הכהן: אותו דבר.
יריב לוין: אותו דבר, יש לנו שנה.
הילה דוידוביץ: עוד שאלה, זה חל גם על עסקאות שכבר נעשו השנה הזאת?
אתי בנדלר: זאת שאלה מאוד טובה.
אתי בנדלר: לגבי צורת משלוח חשבוניות לפי הוראות סעיף (א) ובעתיד גם לפי סעיף (א1), אחרי משלוח החשבונית הראשונה, העיקרון הוא שבמקום שהצרכן ייתן את הסכמתו המפורשת למשלוח בדרך ממוחשבת, ההסכמה המפורשת צריכה להיות באיזו דרך ממוחשבת שזה ישלח.
אתי בנדלר: זאת אומרת שהוא צריך להסכים למשל שזה יהיה באי-מייל או במסר אלקטרוני או על מסך הטלויזה.
אתי בנדלר: השאלה היא האם להחיל את השינוי הזה גם עסקאות עבר.
כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שבהצעת החוק הזו באמת נשבר שיא חדש, זה ממש להאכיל את הצרכן עם כפית לצרכנות נבונה.
יריב לוין: אני חושב שמאחר שאנחנו מתייחסים לדוח שהוא דוח חדש שנשלח והנושא של מסירה בדואר אלקטרוני או לא מתייחס רק לדוח המסוים הזה ששולחים - - -
אתי בנדלר: לא, עשינו תיקון גם בסעיף (א).
יריב לוין: מאה אחוז, אבל הוא לא מתייחס לחשבוניות שוטפות או לדברים האלה, הוא מתייחס רק לדוחות.
אתי בנדלר: לא, הוא מתייחס גם לחשבוניות החצי-שנתיות.
יריב לוין: החצי-שנתיות, לא השוטפות.
יריב לוין: אני חושב שאפשר להחיל אותו גם אחורה.
יריב לוין: עכשיו אני מוציא החוצה 90% מהציבור, מה, אנשים כל יום מחליפים טלפון?
כרמל שאמה-הכהן: זה חל גם אחורה.
סוזנה רבינוביץ: זה נכנס לספר החוקים משנה הבאה.
יריב לוין: לא, זה מה שאתי שואלת.
אורי מקלב: היא מנסה להגיד שזה רק מי שמכאן ולהבא.
הילה דוידוביץ -בלומנטל: רק לחיובים חדשים או גם חיובים מ-3 החודשים האחרונים?
יריב לוין: על כולם, אין שום סיבה להחריג את זה.
כרמל שאמה-הכהן: החוק חל על כולם, על כל הצרכנים.
אתי בנדלר: גם על עסקאות שהיו בעבר?
אתי בנדלר: אבל התחילה תהיה משנת 2013.
יריב לוין: מ-2013 ביחס ל-2012.
כרמל שאמה-הכהן: טוב, מי בעד?
לאה ורון: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ מצביעה במקום חבר הכנסת ישראל חסון.
כרמל שאמה-הכהן: טוב מאוד.
אלכס מילר: בוקר טוב לכולם.
אלכס מילר: נפתח ישיבה משותפת עם ועדת הכלכלה, והתאריך הוא 27.12.2012, ד' באדר תשע"ב.
אלכס מילר: הנושא הוא הזנה בבתי הספר והתארגנות עסקית לאספקה – ישיבה משותפת עם ועדת הכלכלה במסגרת יום המודעות לבעיית הבטחון התזונתי בישראל.
אלכס מילר: אנחנו מברכים כאן כמובן את יושב ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שמאה-כהן ואת חברת הכנסת רוחמה אברהם בלילא, על כך שיזמה את הדיון כאן בוועדה, פרוטוקול 572.
אלכס מילר: רבותי, ועדת החינוך בעבר עסקה רבות בענין תזונה בבתי ספר, גם בכל מה שנוגע לאותם המוצרים שמגיעים לבתי ספר וגם כמובן למרכיבים, כשיש תוספות שונות למזון, שבחלק מן המדינות בעולם הן אסורות גם על פי החוק וביקשנו ממשרד הבריאות לבדוק את הסוגיה הזו.
אלכס מילר: אנחנו יודעים שיש מרכיבים מסויימים שבמדינות כאלו ואחרות הוכרזו כמרכיבים מסרטנים ודנו גם בכל מה שנוגע לתוצרים עצמם שמגיעים לבתי הספר, גם במחיר שלהם וגם בענין הבריאותי עצמו.
אלכס מילר: במסגרת כל אותם המחקרים שנערכו על ידי גופים שונים כולל משרד החינוך ראינו עלייה מסויימת בהשמנה של ילדי ישראל וגם באיכות המזון שמגיע לבתי הספר.
אלכס מילר: בנוסף לכך יש את הענין של הפיקוח, שכאשר הוא לא נמצא במשרד הבריאות בצורה מלאה זה דבר מוזר מאד.
אלכס מילר: אני יודע שקיימת חקיקה, גם חברי הכנסת יוזמים, גם חבר הכנסת דני דנון הגיש הצעה בזמנו כשהיה יושב ראש ועדת זכויות הילד בענין של הפיקוח וכמובן, שגם היום, כיוון שאנחנו עוסקים בענין הזה אנחנו נשמח לקבל התיחסות של המשרדים בנושא של הידוק הפיקוח על המוצרים שנכנסים אל השטח של בתי הספר, וילדי ישראל רוכשים או משתמשים באותם המוצרים.
אלכס מילר: כמובן שעוד נתייחס במשך הישיבה לנושא הדיון.
כרמל שאמה-הכהן: נגעת ברוב הנקודות בהדגשות הראויות.
כרמל שאמה-הכהן: כמובן שמדובר בברכה, תזונה, מזון, הם דבר בסיסי שהמדינה חייבת לדאוג שיהיו לכל אדם באשר הוא אדם באותה מדינה, בין אם הוא אזרח, בין אם הוא פליט, בין אם הוא מסתנן - כל אדם זכאי למזון במהלך חייו, זו אחריות שהמדינה לא יכולה להתנתק ממנה.
כרמל שאמה-הכהן: כמובן המזון צריך להיות לא רק מוגש אלא גם זמין בצורה בטוחה, סדירה, ראויה, מפוקחת, מזון זה גם ענין של בריאות ולכן הדברים צריכים להיעשות בצורה מסודרת וראויה וכל מי שלקח חלק בהנעת תהליך כזה, שהוא לא מקום המדינה אלא מן השנים האחרונות, תקנו אותי אם זה לא נכון, מ-2005, כלומר לקח למדינת ישראל קרוב לששים שנים כדי להבין שאחריותה לספק מזון למי שמהלך חייו כנראה לא מאפשר להיות בטוח שלמחרת יהיה לו מה לאכול, וזו ברכה מאין כמוה.
כרמל שאמה-הכהן: אני יודע כמה זה קשה, כמי שאירגן פעילויות זעירות לעומת הפרוייקטים האלה, ברמה מקומית, שכונתית, או עירונית, של כמה עשרות מנות כאלה, אז אל"ף יודע כמה זה עושה טוב לאנשים, כמה זה פתאום פותח להם אופקים חדשים, מזה שיש להם את הבטחון התזונתי הם יכולים כבר לחשוב קדימה לדברים אחרים, זה יכול להניע ולפתוח הרבה אפשרויות לאוכלוסיות שנמצאות במצוקה, אם זה מצד אחד יכול לעודד יציאת נשים לתעסוקה במקומות שכל המטרה שלהם לפני כן היא לדאוג לייצר את המזון לילדים ולבני המשפחה, אז השגנו מטרה שהיא היום אחת המטרות האסטרטגיות של מדינת ישראל, להגדיל את אחוז התעסוקה בקרב נשים ובעיקר בקרב אוכלוסיות המיעוטים, שם אחוז המעורבות של נשים במעגל התעסוקה הוא קיצוני ביותר ולכן, תבורכי רוחמה, אין הרבה פעולות כאלו שאפשר להגיד שאכן הן משנות את החיים של האנשים בשכבות הנמוכות.
כרמל שאמה-הכהן: זה בהחלט ראוי.
רוחמה אברהם-בלילא: בוקר טוב אדוני, רבותי, שני יושבי הראש, אני מברכת על הכינוס המשותף של ועדת החינוך ושל ועדת הכלכלה ואני אומר שזה חלק מיום לבטחון תזונתי שאנחנו עורכים בכנסת.
רוחמה אברהם-בלילא: במסגרת השדולה שלנו לבטחון תזונתי אני משמשת כיושבת ראש ואני אומר שזו אחת מן השדולות הגדולות ביותר בכנסת, עם קרוב לארבעים וחמישה חברי כנסת שחברים בשדולה הזו.
רוחמה אברהם-בלילא: אציג את הבעיה משני כיוונים.
רוחמה אברהם-בלילא: זווית אחת, נאמר כאן בוועדה שב -2005 חוקקתם את חוק ארוחה חמה לתלמיד, נכון להיום כ-145,000 תלמידים – ואני שמחה שיש כאן תלמידים שמשתתפים, מתיכון הרטמן, האם אתם מקבלים ארוחה חמה?
חנה ישעיהו-מרציאנו: זה לא כולל תיכונים.
רוחמה אברהם-בלילא: זה מה שרציתי לשאול.
חנה ישעיהו-מרציאנו: מפעל ההזנה לא כולל תיכונים, הם באו בכובע אחר.
רוחמה אברהם-בלילא: כרגע חוק ההזנה מוחל בבתי הספר היסודיים ולמעלה מ-145,000 תלמידים מקבלים אותו.
רוחמה אברהם-בלילא: כאשר בדקתי וראיתי מה קרה לחוק במסגרת החוק, בתום חמש או שש שנות פעילות נוכחתי לדעת שלמרות הקשיים הרבים, הנוגעים לחלק מתשלומי ההורים או לפיקוח כזה או אחר, מפעל ההזנה הוא מפעל מדהים משום שהוא מעניק להרבה מאד ילדים לעתים את הארוחה החמה היחידה ביום שלה הם זוכים.
רוחמה אברהם-בלילא: כאשר בדקנו מה קרה בתום חמש שנות פעילות של המפעל הזה נוכחנו לדעת שההישגים של אותם תלמידים עלו, רמת האלימות פחתה, ויותר מזה, הגענו לסיטואציה שישנן משפחות שהילדים מעדיפים להגיע חולים, אדוני יושב הראש, לבית הספר, ולו רק כדי לא להפסיד את הארוחה החמה שחלק ממנה הם גם לוקחים לשאר המשפחה שאין לה.
רוחמה אברהם-בלילא: זה המצב במדינת ישראל.
רוחמה אברהם-בלילא: יש למעלה ממליון ושש מאות אלף עניים כאשר מתוכם יש שבע מאות ושמונים אלף ילדים רעבים במדינת ישראל.
רוחמה אברהם-בלילא: כמובן שהחלת חוק ההזנה והרחבתו הן חלק מתכנית מקיפה וכוללת שאני מקדמת במהלך השנים האחרונות, וזה הודות לשיתוף פעולה מדהים עם הרבה עמותות ובמיוחד עם עמותת "ידיד" וכאן המקום לומר תודה לכל האנשים שהשתתפו ולקחו חלק בכנס הזה, לעמותת "ידיד", ל"לקט ישראל", ל"לתת", ל"אג'יק", למוקד לבטחון תזונתי בבאר שבע ולשתי"ל.
רוחמה אברהם-בלילא: מעבר לזה, אדוני יושב הראש, מעבר לסוגיה הזו אומר שחוק ההזנה מופעל על כ- 145 ימי לימודים.
רוחמה אברהם-בלילא: שאלנו את עצמנו מה עושים אותם תלמידים בחופש הגדול, בפסח, בחנוכה, בראש השנה וביחד עם שר הרווחה דחפנו להקמת פיילוט באוגוסט האחרון והתוצאות שלו הן מדהימות, למעלה מ- 1,600 תלמידים קיבלו ארוחה חמה במהלך החופש הגדול, וגם פה יש מסקנה אחת ברורה, שרמת השוטטות של אותם ילדים פחתה, רמת האלימות ירדה ואותם ילדים שנמצאים בקושי שהוא אדיר, במלחמה של המחשבה, דמיין לעצמך שילד קם בבוקר והוא צריך לחשוב האם הוא יקבל ארוחה חמה - איך הוא מתחיל את היום שלו בכלל.
רוחמה אברהם-בלילא: מעבר למפעל ההזנה הגדול שבדעתי ובכוונתי להחיל אותו על כלל תלמידי ישראל כולל חטיבות הביניים, אני רוצה להביא נקודת מבט נוספת.
רוחמה אברהם-בלילא: כאשר הוקם מפעל ההזנה, מעבר לזה, מאחורי הקלעים, אנחנו לא מספיק ערים לתופעה לפיה מוקמים עשרות –ובעתיד, אלפי עסקים קטנים של נשים של אמהות חד הוריות, של אנשים שנכנסים לסוגיה שבה הם יודעים שהקמת מפעל או מטבח כזה או אחר שיספק אוכל ומזון לילדים שלהם ולתלמידים, זה יוצר משהו שהוא אחר, ותיכף יציגו לנו כאן, גם עמותת שתי"ל, מיכל תציג את כל הסוגיה הזו של הפרוייקט, בהקשר של חוק שאני מניחה אותו ואני מאד מקווה שאתה, אדוני יושב הראש תצטרף אליו וגם אתה כמובן, חבר הכנסת, חוק שלמעשה נותן תיעדוף של המדינה להקמת עסקים כאלה שיעסקו במזון.
רוחמה אברהם-בלילא: מיכל גרינברג מעמותת שתי"ל תתן לנו דווח מתוצאות מחקר מקיף שהם עשו.
רוחמה אברהם-בלילא: לפני זה אני אומר שיש לי חלום, אדוני יושב הראש, לטפל בסוגיה הזו של אנשים שהם באמת קשיי יום ולעשות את זה במסגרת האחריות של המדינה, במסגרת אותו חוק שחוקק לאחרונה בכנסת והוא הקמת המועצה לבטחון לאומי, שהיא זו שתתווה את המדיניות ותייעץ לממשלה כיצד אמורה כל ממשלה לטפל באותה שיכבה, לא רק "לתת לה את הדגים" אלא גם למצוא פתרונות לשאלה איך צריך לטפל באותם אנשים ולהוציא אותם ממעגל האבטלה אל העבודה.
רוחמה אברהם-בלילא: נמצאת אתנו גם אישה שאני מאד מכבדת, גדיר ראני מן הישוב הבדואי חורא, שהקימה מפעל לתפארת, אחת עשרה נשים שמאכילות קרוב ל-3,000 תלמידים.
רוחמה אברהם-בלילא: הן קמות בבוקר, צריך לראות אותן עם כח ואש בעיניים כדי להעניק ארוחות מדהימות, היא תספר על הדרך בה המפעל הזה עובד.
רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לומר תודה! אני רוצה לומר תודה לכל אותם אלפי אנשים שמקדישים מזמנם, מרצם וגם מכספם, לטובת אנשים שנופלים בין הכסאות, לטובת אוכלוסיה נצרכת ונזקקת, שאותה אנחנו פוגשים בדרך כלל בפסטיבלים התקשורתיים שנערכים בפסח ובראש השנה.
רוחמה אברהם-בלילא: זה לא מובן מאליו שאותם אנשים עם הרבה מאד נשמה מושיטים את היד, מסייעים ומחבקים ואני מודה לכם, יושב הראש ויושב ראש ועדת הכלכלה, שהבעתם נכונות כדי לבוא לשמוע ולהתעדכן במה שבאמת קורה בשטח, ובשאלה איך אנחנו, כנסת ישראל, צריכה לפעול בשנים הקרובות על מנת לקדם ולסייע ולהציב את הבטחון התזונתי של אזרחי ישראל במקום גבוה בסדרי העדיפויות שלנו כמדינה.