GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי בנדלר: זאת אומרת, שגם אם מוסד הבריאות קונה כמות מאוד גדולה, אסור לתת לו הנחה בשל גודל הקנייה.
לאה ורון: יתרון לגודל.
אתי בנדלר: אז אני מניחה שמדובר כאן על – וזה מה שאני רוצה לברר – "לרבות בדרך של מתן הנחה ברכישת מוצרים".
אתי בנדלר: ואגב, האם מותר לחלק קופונים?
אתי בנדלר: את זה אני צריכה להבין כי זה כדי לרכוש את זה בחוץ בזול.
אתי בנדלר: לא? אוקיי.
אתי בנדלר: כי בית החולים עצמו איננו מוכר ואמרנו שהצעת החוק איננה חלה על בתי מרקחת וחנויות בתחומי בתי החולים.
אתי בנדלר: זאת אומרת שאתה מדבר על כך: לרבות בדרך של הצעה למתן הנחה ברכישת מוצרים או חלוקת דוגמיות של המוצרים ליולדות, לא לבית החולים, לא למוסד הרפואי, נכון?
אתי בנדלר: זה לגבי סעיף (א).
אתי בנדלר: לגבי סעיף (ב): "(ב) בעל עניין או מי מטעמו לא ייתן כל טובת הנאה למוסד בריאות או לעובדיו, במישרין או בעקיפין.
אתי בנדלר: " כל טובת הנאה זה, שוב, הנחות.
אתי בנדלר: האם אסור להם לקבל הנחות במקרה הזה בשל הרכישה?
דני דנון: כשנגיע לסעיף הזה אפשר לעשות את זה בכפוף לסעיף הרלוונטי.
אתי בנדלר: זה הסעיף, זה מה שכתוב כאן.
לאה ורון: זה סעיף (ב), אדוני.
דני דנון: אני אומר שאפשר להוסיף פה: בכפוף לסעיף 4, או איזה סעיף שנגיע אליו שיגע באופן הרכישה.
אתי בנדלר: אז זה יהיה בכפוף להוראות סעיף כך וכך עדיין?
אתי בנדלר: בסעיף (ג) אתה מציע לאסור אפשרות למתן תרומות למשרד הבריאות בכל הקשור לתמ"לים כמובן, "לרבות בדרך של קיזוז מרכש גומלין".
אתי בנדלר: אני לא יודעת איזה רכש גומלין יש בין בית החולים לבין החברות?
רחל אדטו: ודאי, יש חברות שמספקות דברים אחרים.
אתי בנדלר: לא, רכש גומלין זאת אומרת שהחברה האחרת אמורה לרכוש שירותים מבית החולים או מוצרים, אינני יודעת אם זה רלוונטי בכלל לעניין הזה.
אתי בנדלר: אבל אתה מציע לאסור בסעיף (ג) מתן תרומות כלשהן, הרי שאין מקום לסעיף (ד).
אתי בנדלר: אתה אומר: "מבלי לגרוע מהוראות סעיף (ג), על בעל עניין או מי מטעמו יחולו חובות הדיווח על תרומות בתחום הבריאות".
אתי בנדלר: אסרת - אז אין מה לדווח.
אתי בנדלר: בסעיף 40א לחוק ביטוח בריאות בסעיף (ב) נאמר כדלקמן: גוף העוסק בתחום הבריאות שקיבל מתורם תרומה בסכום כלשהו ימסור לשר הבריאות בכל שנה עד ה-1 במרץ רשימה של התרומות שקיבל כאמור בשנה הקודמת ויציין לצד כל תרומה ממי נתקבלה, את סכומה ואת שוויה ולכן לגבי תרומה בכסף את ייעודה, ולגבי תרומה בשווי כסף את תיאורה.
אתי בנדלר: משאתה אוסר לחלוטין, כאמור, על קבלת תרומות בתחום הזה אז אין מה לדווח, שלא לדבר על זה שברור שלסעיף 40א לחוק ביטוח בריאות ממלכתי יש חיים משלו, ומה שצריכים לומר כאן הוא שעל אף הוראות סעיף 40א לחוק ביטוח ממלכתי, לא יינתנו תרומות.
אתי בנדלר: למשרד המשפטים יש גם הערה בנושא.
רחל אדטו: איך פותרים את הבעיה שבית החולים קונה את התמיסות האלה לא רק לתינוקות של 48 השעות, אלא לכל התינוקות האחרים שבבית החולים, שבזה את מחייבת את בית החולים לקנות לכל תינוקות בית החולים שניזונים מתמיסות – ואת מרבית התינוקות החולים ממש האמהות כבר לא מניקות כשהם שוכבים במחלקת ילדים – אז את מחייבת את בית החולים ללכת לרכוש את זה במחיר מלא לגמרי, בגלל שאת רוצה לעודד את ההנקה, כאילו לעודד את ההנקה של מחלקת ילדים.
זאב רוטשטיין: לא לעודד את ההנקה, הצעת החוק הזו תוריד את ההנקה בצורה מאוד ניכרת.
רחל אדטו: אני מסכימה, אין ויכוח בינינו.
אתי בנדלר: אני רוצה להזכיר שההערה שלך היא צודקת במובן שיהיו כאן שתי מערכות אולי של רכישות של תמ"לים.
אתי בנדלר: רכישה אחת של תרכובות מזון המיועדות לתינוקות עד גיל שנה, כי כך אושר בוועדה בישיבה הקודמת בהגדרה של תרכובות מזון לתינוקות, ומערכת אחרת שלא תהיה כפופה לחוק הזה, של רכישות להזנה של תינוקות מעבר לשנה.
דני דנון: נכון, דיברנו על זה.
לאה ורון: כן, כן, זה תוקן ל"עד שנה", שלא כל כך ברור למה שנה.
זאב רוטשטיין: שנה זה גם כן ארביטררי לחלוטין, התינוקות בגיל שנה וחודש מוזנים כמו 9 ו-10 חודשים.
אירית פורז: גם עד גיל 3 לפעמים.
זאב רוטשטיין: כן, גם עד גיל 3 לפעמים.
זאב רוטשטיין: זו סתם החלטה שאין לה היגיון רפואי.
זאב רוטשטיין: כמו גם, נוצרת בעיית אמת מה לתת לתינוקות חולים בכלל שבאים לבית חולים.
זאב רוטשטיין: בואו נרחיב את אותה הצעת החוק ואז אנחנו גם בבעיה מה לתת להם מחר בבוקר, איזה סוג מזון.
זאב רוטשטיין: היום, מה שאנחנו מקבלים במכרז זה מה שנכנס, מחר בבוקר אני לא יודע מה יהיה.
בני דוידזון: זה גם לא תרומה, זה מכרז.
בני דוידזון: אני לא מבין למה קוראים לזה תרומה.
זאב רוטשטיין: מישהו מתייחס לזה כמו מכרז, אבל מבחינה משפטית אני לא בטוח בכלל שאפשר לקרוא לזה תרומה.
בני דוידזון: זה מה שאני אומר, לא בטוח שזו תרומה.
זאב רוטשטיין: ההגדרה של תרומה על פי חוק מבחינה משפטית לא מסתדרת עם הנקודה שמפורסם מכרז ומישהו נותן הנחה.
זאב רוטשטיין: הנחה יכולה להיות 10%, 5%, אתם המצאתם עכשיו, סביב השולחן הזה, שתרומה של 105% נכנסת להגדרה של תרומה, הנחה של 105%.
זאב רוטשטיין: אני לא בטוח שזה נכון משפטית בכלל וזה מסבך את עבודת בתי החולים מאוד מאוד ושלא לצורך, כי אנחנו לא מרוויחים כלום מהצעת החוק הזו.
זאב רוטשטיין: כלום.
אתי בנדלר: פרופ' רוטשטיין, בחלק הזה, שעליו אתה מדבר, דן סעיף 4 איך תיעשה ההתקשרות.
זאב רוטשטיין: את מדברת על הצעת משרד הבריאות או על הצעת חבר הכנסת דנון?
זאב רוטשטיין: יש פה שתי הצעות.
אתי בנדלר: אני מדברת אך ורק על הצעת חבר הכנסת דנון.
רחל אדטו: אבל עוד פעם, אני חוזרת ואומרת את זה פעם נוספת, אנחנו מתעלמים מכל - - -
זאב רוטשטיין: ייצרו עבורנו מוצרי מזון בלי התווית?
זאב רוטשטיין: הרי כל יום אנחנו מקבלים לבתי החולים מחברות התרופות עם התווית שזה מוגבל - - -
דני דנון: הם ייצרו הכול.
דני דנון: תאמין לי, הם ייצרו מה שאתה תרצה.
זאב רוטשטיין: ממש לא, זה גם יעלה הון כסף.
דני דנון: אפילו אם תבקש עם תמונה שלך, תהיה תמונה שלך על הבקבוק.
דני דנון: כל מה שתרצה יתנו.
זאב רוטשטיין: אני מסכים אתך – גם תמונה שלך, דרך אגב – אבל אתה יודע כמה זה יעלה?
זאב רוטשטיין: אתה יודע כמה זה יעלה לעם ישראל?
זאב רוטשטיין: אתה יודע כמה זה יעלה?
זאב רוטשטיין: הרי פה המשחק הוא סכום אפס.
דני דנון: הבקבוקונים שהם מכינים היום, אני לא קונה אותם ב"סופר-פארם", הם מיוצרים אך ורק לחלוקה בבתי החולים.
זאב רוטשטיין: חבר הכנסת דנון, יש לנו פה משחק סכום אפס.
זאב רוטשטיין: בסופו של דבר, בית החולים נותן את כל מה שיש לו, יש לו פחות?
זאב רוטשטיין: הוא נותן פחות.
זאב רוטשטיין: לשם אנחנו רוצים להגיע?
כרמל שאמה-הכהן: בואו נשמע את משרד המשפטים.
טלי שטיין: קודם כל בנושא התרומות, אני מצטרפת להערות של עורכת הדין בנדלר.
טלי שטיין: דבר נוסף שהעלה הענף החוקתי אצלנו הוא שיכול להיות שיש כאן פגיעה בחופש העיסוק כי סעיף 3(א) מנוסח בצורה רחבה מדי ואולי צריך לחשוב על אלטרנטיבות שמצמצמות את זה מבחינת המידתיות והתכלית.
רחל אדטו: חופש העיסוק של מי?
טלי שטיין: של היצרנים והספקים.
רחל אדטו: כי מה את לא נותנת להם?
טלי שטיין: כי אני לא נותנת להם למכור ולהראות דוגמאות ולקולטם בתוך בית חולים.
דני דנון: אסור להם.
טלי שטיין: גם על זה צריכים לחשוב.
טלי שטיין: יכול להיות שאנחנו רוצים לצמצם, אבל אם אנחנו מצמצמים אז לתכלית ראויה.
אתי בנדלר: מה ההצעה שלכם, גברת שטיין?
טלי שטיין: אין לנו עדיין הצעה ספציפית כי אנחנו רוצים לשמוע את העובדות, את מי בדיוק רוצים לשנות ובאיזו צורה, איזה תחליפים יש.
טלי שטיין: אנחנו צריכים יותר עובדות על מנת להציע הצעה.
רחל אדטו: גם היום בית חולים לא חייב לתת, ואני חוזרת ואומרת, לסוכנים של החברות להסתובב במחלקות היולדות ולחלק את שקיות המתנות האלו.
רחל אדטו: לא חובה לעשות את זה, בקלות אפשר לבטל את זה.
דני דנון: הוא חייב.
רחל אדטו: אני אתך בסעיף הזה, אני אתך.
דני דנון: הם ניזונים מהם, איך הם לא ייתנו להם להיכנס?
רחל אדטו: לא נותנים.
רחל אדטו: עובדה שיש בתי חולים שלא נותנים.
רחל אדטו: עובדה שיש כזה דבר.
רחל אדטו: אני אתך בקטע, אני בקטע לאסור עליהם להסתובב.
רחל אדטו: לא צריך לחלק את שקיות המתנות האלה בבתי החולים, אני אתך לגמרי בקטע הזה, ולכן אפשר לשלוט על זה לחלוטין.
כרמל שאמה-הכהן: תודה, חברת הכנסת אדטו.
אריק משה: אני רוצה להגיד כמה דברים.
אריק משה: אני מתפרנס מ"סימילאק", אני מנכ"ל "ניאופרם" ואנחנו משווקים "סימילאק" בארץ.
אריק משה: קודם כל, אין לנו בעיה, יוזמת החוק ברוכה.
אריק משה: אין לנו בעיה עם איסור פרסום במחלקות, אין לי בעיה עם איסור דוגמאות ודוגמיות במחלקות.
אריק משה: אני לא חושב שאנחנו מחלקים היום דוגמיות במחלקות.
אריק משה: אני רק רוצה שיהיה ברור, הדנ"א שלנו זה למכור כמה שיותר "סימיליאק".
אריק משה: לא יהיה לי הסכם עם בית החולים שבו אני נותן הנחה בשיעור מסוים – דרך אגב, תרומה לא יכולה להיות כנגד תמורה, אז זו לא תרומה.
אריק משה: אם אתם אומרים שעל זה אנחנו מרווחים מכך.
אריק משה: אבל תהיה פה הסטה.
אריק משה: אנחנו קוראים שמשרדי הפרסום בקשיים, אנחנו קוראים שהקמעונאים בקשיים, תהיה פה הסטה של תקציבים מבתי החולים, מתקציב המדינה שהם עושים בו עבודה לטובת הציבור למשרדי הפרסום, לקמעונאים, כי אנחנו נרצה למכור כמה שיותר.
אריק משה: המוצר שלנו הוא מוצר בריא, הוא מוצר - - -
דני דנון: אולי תנהלו תחרות אחרי זה בשוק?
אריק משה: התחרות קיימת מאוד, מי שמסתכל - - -
דני דנון: 79 שקלים זה מחיר קשיח, מילדי הראשון ועד היום אותו מחיר כבר.
אירית פורז: אתה טועה.
אריק משה: אז בוא אני אענה לך, חבר הכנסת דנון.
אריק משה: קודם כל, "סימילאק" זול בישראל - - -
דני דנון: אם יש הנחות, מי שנותן את ההנחות הם - - -
אריק משה: "סימילאק" זול בישראל ב-30% מאשר בארצות-הברית.
אריק משה: זה לא אני אומר, זו ועדת קדמי אומרת.
אריק משה: אתה יכול להיכנס לאתר של "וול-מארט" ולראות את זה, 30% בארץ יותר זול.
אריק משה: זה לא כך בקטגוריות אחרות שהוועדה מתעסקת בהם.
כרמל שאמה-הכהן: ובאירופה?
אריק משה: באירופה "סימילאק" כמעט ולא נמכר, נמכרים המתחרים שלנו, תבדוק אותם.
אריק משה: אני אומר לך, "סימילאק" יקר בארץ הייצור שלו ב-30% מאשר בישראל.
אריק משה: תבדוק, זה לא כך בקטגוריות אחרות.
אריק משה: זה לא כך כי יש תחרות.
אריק משה: בדיוק כך.
אריק משה: כי יש תחרות חריפה.
אריק משה: תפתח כל עיתון בכל סוף שבוע ואתה תראה את המחירים.
כרמל שאמה-הכהן: לאורך זמן המחיר בארץ הייצור יותר יקר?
אריק משה: זה לא אני אמרתי, זו ועדת קדמי אמרה.
אריק משה: תיכנס לאתר "וול-מארט" ותשווה מחירים.
כרמל שאמה-הכהן: שלא ישמעו אותך הנציגים של "שטראוס".
אריק משה: נכון, זה לא כך בקטגוריות אחרות שאתה נדרש להן היום ב-3.
אריק משה: זה לא כך.
אריק משה: אצלנו זה בדיוק הפוך, אז שלא ידברו אתנו על היעדר תחרות, יש תחרות חריפה.
אריק משה: אין לי בעיה, הצעת החוק ברוכה, אני בעד.
זאב רוטשטיין: חבר הכנסת שאמה-הכהן, אתה שמעת עדות ברורה שסותרת את מה שאמר לך דן פרופר, כי כל הכסף לפרסום ילך לתחרות מיד אחרי בית החולים, הוא לא ירד במחיר לצרכן.
זאב רוטשטיין: לא נרוויח כלום, רק הכסף ילך לבאום ולחברות אחרות ולא לבתי החולים, זה ההבדל היחידי שיהיה.
זאב רוטשטיין: לא נרוויח מזה כלום.
אריק משה: הוא לא יכול לממש את זה, זה קשקוש.
רחל אדטו: זה יהיה כמו הקוטג', הורידו את המחיר ל-10 ימים.
אריק משה: כן, תודה.
הדר מרחב-נאמן: לגבי הנושא של בחירה שמותנה במה ניתן בבית חולים ומה לא ניתן בבית חולים, יש מחקרים.
הדר מרחב-נאמן: המחקרים שאנחנו עשינו ב-3 השנים האחרונות מראים שבילד הראשון 60% מהמוטות של הבחירה מתבססת על מה שהאימא קיבלה בבית החולים.
הדר מרחב-נאמן: לא בגלל שהיא לא נורא אינטליגנטית והיא לא אימא מאוד טובה, אלא גם בגלל משבר "רמדיה".
הדר מרחב-נאמן: האמהות פוסט-טראומטיות, הן לא רוצות לבחור לבד, מעדיפות שמישהו אחר יבחר להן.
הדר מרחב-נאמן: מי שבוחר להן בישראל הוא בית החולים, הן שמחות וזה טוב.
הדר מרחב-נאמן: אז אי אפשר להקל בזה ראש, פרופסור רוטשטיין.
זאב רוטשטיין: אני לא מקל בזה ראש, אמרתי שאני לא בדקתי את זה.
כרמל שאמה-הכהן: בגלל זה הוא מקבל על זה כסף.
כרמל שאמה-הכהן: אם לא היה לזה ערך הוא לא היה מקבל על זה כסף.
הדר מרחב-נאמן: אוקיי.
הדר מרחב-נאמן: אז אני אומרת, יש לזה משמעות הרבה יותר גדולה מיוגורט כזה או אחר.
הדר מרחב-נאמן: ככה זה קורה.
הדר מרחב-נאמן: בילד השני, אגב, היא בוחרת לפי מה שהיא נתנה לילד הראשון.
הדר מרחב-נאמן: היא מגיעה למדף ב"סופר-פארם", תמיד כשהיא נכנסת לתוך ה"סופר-פארם" היא כבר יודעת מה היא רוצה לקנות.
הדר מרחב-נאמן: מאיפה היא יודעת?
הדר מרחב-נאמן: או שהיא דיברה עם חברות שלה או שהיא קיבלה בבית החולים.
הדר מרחב-נאמן: הייעוץ עם הרופאים בקהילה בדרך כלל מתבצע רק אם יש איזושהי בעיה, אם יש גזים או בעיה אחרת.
הדר מרחב-נאמן: האחוז הוא לא גבוה.
הדר מרחב-נאמן: אנחנו, בתור חברה שמנסה להיכנס לשוק הזה, מוצאים את עצמנו די חסומים כרגע מכל אותן סיבות שמניתי.
הדר מרחב-נאמן: אנחנו כן עובדים ונמצאים במקומות אחרים.
הדר מרחב-נאמן: אנחנו זולים היום הרבה יותר מהמתחרים שלנו.
הדר מרחב-נאמן: אני חייבת להגיד שזה לא משנה לאימא, זה לא משנה לה.
הדר מרחב-נאמן: מערך השיקולים של האימא הוא לא המחיר.
הדר מרחב-נאמן: הוא לא המחיר.
לאה ורון: תיגשו למכרז הבא ב"תל-השומר".
אריק משה: בדיוק.
אריק משה: תתכבדו ותשלמו.
זאב רוטשטיין: בסוף השנה יש מכרז, תצטרפו, תשלמו, תיכנסו.
זאב רוטשטיין: מה הבעיה?
זאב רוטשטיין: החולה הישראלי ירוויח עוד קצת, לא קרה כלום.
אריק משה: "טבע" חברה קטנה.
הדר מרחב-נאמן: "טבע" חברה שמנוהלת על פי עסקים, כל עסק צריך להרוויח בפני עצמו, בואו לא ניכנס לזה.
זאב רוטשטיין: כש"טבע" רוצה לתת תרופות בחינם היא יודעת לתת תרופות בחינם.
בני דוידזון: בהחלט כך.
אריק משה: וגם לשלם בעבור כך.
הדר מרחב-נאמן: "טבע" יודעת לתת הרבה דברים לצרכן הישראלי והיא עושה את זה כבר 115 שנה.
הדר מרחב-נאמן: עוד דבר שאני רוצה להגיד הוא שמה שקורה מכיוון שהחוק כרגע נידון והתהליך הוא די מואט, המכרזים לא כל כך מתקדמים.
הדר מרחב-נאמן: בטח קראתם על זה בעיתון.
הדר מרחב-נאמן: אני לא אמרתי אם "טבע" תשלם או לא תשלם, אני לא נכנסת לזה בכלל.
הדר מרחב-נאמן: המצב כרגע הוא שהשוק קפוא, השוק קפוא.
אירית פורז: סליחה, המכרזים לא מתקדמים כי היתה דרישה ממנכ"ל משרד הבריאות להקפיא את המכרזים.
אריק משה: של "טבע".
הדר מרחב-נאמן: של "טבע" – מה?
אריק משה: כן, אתם - - -
דני דנון: בואו תנהלו את התחרות שלכם בסופרים.
הדר מרחב-נאמן: כן, ממש, בוא נרד.
הדר מרחב-נאמן: כרגע אני אומרת רק עובדות, אני לא אומרת מי – ותודה לאירית שהיא עוזרת לי – המצב קפוא.
הדר מרחב-נאמן: המצב קפוא ולכן לנהל את התחרות בסופרים זה קשה.
הדר מרחב-נאמן: זה קשה כי האימא בישראל, ואני גם אימא, אני הינקתי שנה וחצי את הילדות שלו, אבל בסופו של דבר קשה לאימא לקבל החלטה לבד והיא מסתמכת על הצוות הרפואי, וטוב שכך, ויופי שכך, על זה אני שמחה.
הדר מרחב-נאמן: אנחנו הבאנו לישראל מוצר שהוא מספר אחד באירופה והיכולת שלנו להיכנס לשוק הישראלי מאוד מאוד מוגבלת בגלל הנושא הזה.
רחל אדטו: זה לא תפקיד הוועדה עכשיו לעזור לכם להיכנס לשוק.
הדר מרחב-נאמן: לא, אנחנו לא מבקשים שתעזרו לנו בכלל, ממש לא מבקשים.
הדר מרחב-נאמן: אנחנו רק מבקשים שהמצב יצא מקיפאון, זה הכול.
זאב רוטשטיין: אבל איך את רוצה שאני אבחר אתכם או את המתחרה שלכם?
זאב רוטשטיין: אני פרסמתי מכרז וזה הדבר ההגון ביותר, הישר ביותר והנכון ביותר לעשותו.
הדר מרחב-נאמן: אבל רק כשהוא ייצא לפועל אנחנו נוכל, כרגע הם בקיפאון.
אירית פורז: גם משרד הבריאות רוצה לעשות את זה.
זאב רוטשטיין: סליחה, מנכ"ל משרד הבריאות עצר לנו את המכרזים עד שהנושא יבורר.
זאב רוטשטיין: זה בעקבות יוזמת החקיקה והדבר הזה כרגע מקפיא את כולנו כי כשיגמר המכרז אני לא יודע מה לעשות.
אירית פורז: אבל לפני זה משרד הבריאות עצמו הלך למכרז.
זאב רוטשטיין: נכון, אבל דרך אגב, זה פסול.
זאב רוטשטיין: בגלל שהוא צריך לפקח על איכות המזון הוא לא יכול להיות זה שעושה מכרזים.
שרון ברנסבורג-צברי: אני הייתי רוצה להתייחס למה שפרופ' רוטשטיין אמר.
שרון ברנסבורג-צברי: אם אני זוכרת נכון את המספרים, ב-2.5 מיליון שקל בשנה אתה אמור להחזיק - - -
זאב רוטשטיין: לא אמרתי את המספר הזה.
שרון ברנסבורג-צברי: יש ב"תל השומר" כ-8 תקנים של יועצות הנקה מוסמכות, אני חושבת שמספרית הכסף שאתם מקבלים לא הולך לקידום הנקה.
שרון ברנסבורג-צברי: קידום הנקה לא עולה כל כך הרבה כסף, והאימא בירוחם או האימא בדימונה, לא צריכה לשלם בשביל כסאות בחדרי הנקה והיא לא צריכה לשלם בשביל וידאו בחדרי הנקה ולא עבור מוסיקה טובה.
שרון ברנסבורג-צברי: הנקה היא משהו שמערכת הבריאות צריכה לממן כי זו בריאות טובה, כמו שהיא קבעה שזה לא אמור להיות מס על הצרכנים.
שרון ברנסבורג-צברי: מה שאתם בעצם אומרים היום הוא שאמהות שלא מניקות צריכות לשלם מס כדי שאמהות אחרות, במקומות אחרים בארץ, יקבלו עידוד להנקה.
שרון ברנסבורג-צברי: לא יכול להיות כזה דבר.
שרון ברנסבורג-צברי: הנקה היא אינטרס של מערכת הבריאות והיא צריכה לממן את זה, לא הציבור צריך לשלם את זה.
זאב רוטשטיין: את כל כך לא צודקת.
זאב רוטשטיין: אנחנו יודעים לבוא לדרוש שמערכת הבריאות תממן ותממן ותממן, במציאות יש לנו כלום.
זאב רוטשטיין: ולכן, את בעצם גוזרת גזירה קשה על הציבור כי עד שאנחנו נצליח לממן את המינימום שאנחנו חייבים לתת זה לא כולל יועצות הנקה.
זאב רוטשטיין: בפירוש אני אומר לך.
דני דנון: אני רוצה למקד את הדיון, בבקשה.
דני דנון: אנחנו כרגע לא דנים בנושא שדנו בו במשך כמעט שתי ישיבות.
דני דנון: אנחנו דנים בסעיף 3(א) שהוא נוגע לאיסור פרסום קידום מכירות ומתן תרומות וטובות הנאה.
דני דנון: הסעיף הכבד, נקרא לו, סעיף 4 שנוגע לקבלת הכסף, איך נבחר, כמה כסף, לאן הולך הכסף, נידרש אליו ואז תתייחסו לנושא הזה.
רחל אדטו: אני לא קיבלתי אבל מענה למה שאמרתי לגבי השלכות על כך שאתה לא נותן אפשרות לקבל הנחות, על ההשלכות על כלל התינוקות בבתי החולים.
רחל אדטו: המספר שנה הוא בעייתי, לדעתי.
רחל אדטו: גיל שנה הוא בעייתי.
רחל אדטו: אבל איך, בגלל התינוקות בני יומם, אתה גוזר על תחליפי חלב לכל בית החולים, לכל תינוקות בית החולים?
רחל אדטו: אני חושבת שאתה לא יכול לשים את אותו הדבר באותו סל, שאתה אוסר על בית החולים לקבל הנחות גם לתינוקות בני שנתיים-שלוש חולים.
דני דנון: חברת הכנסת אדטו, אנחנו הכרענו כבר בפעם שעברה.
דני דנון: אם את רוצה, אם אפשר, אני לא יודע, להגיש הסתייגות על הנושא של גיל שנה, אפשר יהיה לדון בזה או לצמצם את הגיל.
דני דנון: אבל כרגע אנחנו כבר הכרענו בנושא של הגיל בישיבה הקודמת.
דני דנון: היו בה חלופות שונות שהוקראו.
רחל אדטו: יכול להיות שבגיל כן, אבל לא קשרנו את זה לעניין של מתן האפשרות לבית החולים לקבל הנחות על רכישת מוצרי חלב.
אתי בנדלר: כן, כי מדובר כאן על הגדרה של תרכובות מזון וההגדרה כוללת את האלמנט של "עד גיל שנה", ולכן, כל מקום שבו מדובר בחוק בתרכובות מזון לתינוקות, מדובר בתרכובות מזון לתינוקות עד גיל שנה.
לאה ורון: ההגדרה תוקנה בישיבה הקודמת והיא מעתה: מוצר מזון המיועד להזנת תינוקות עד גיל שנה כתחליף לחלב אם באופן מלא או חלקי.
בני דוידזון: מה קורה מעבר לשנה?
דני דנון: מעבר לשנה לא החלנו את החוק.
אתי בנדלר: מעבר לשנה החוק לא חל.
אתי בנדלר: תמשיכו לעשות מה שאתם מבינים לנכון, כל עוד זה עומד בגדרי החוק.
שרון ברנסבורג-צברי: משרד הבריאות ממליץ עד גיל שנה לגבות או בהנקה או בתמ"ל, ואחרי זה, מבחינתם, פעוט יכול לאכול, אין שום סיבה לממן את זה.
בני דוידזון: מה אם ילד מאושפז?
שרון ברנסבורג-צברי: אבל למה משרד הבריאות צריך לממן את זה?
שרון ברנסבורג-צברי: שיאכל אוכל, למה הוא צריך תמ"ל?
זאב רוטשטיין: אוכל, משרד הבריאות לא מממן?
דני דנון: אני מבקש הערות קצרות לגבי סעיף 3.
דני דנון: בבקשה, סמדר.
סמדר גרטנר: אני בכל זאת רוצה להביא לדיון הזה גם כמה אלמנטים פסיכולוגיים מפני שקראתי את הצעת החוק, חבר הכנסת דנון, וראיתי שיש התייחסות לחשיבות ההנקה בהיבטים הרפואיים ואני רוצה להביא בפני הוועדה ממש בקצרה מחקרים אחרונים יפיפיים על החשיבות הפסיכולוגית המוכחת שיש להנקה, אפרופו אוקסיטוצין שנדרש, שזו התשתית הביולוגית לבונדינג הראשוני ולאינטראקציה הראשונית.
סמדר גרטנר: אנחנו רואים מקרים יפיפיים ב"נוירו-סיינס" על מיקוד קשר עין הרבה יותר מוקדם.
סמדר גרטנר: באמת הדברים מאוד משמעותיים.
סמדר גרטנר: למה אני מביאה את זה?
סמדר גרטנר: העניין של החברות השונות הוא פחות מענייני.
סמדר גרטנר: מה שכן הייתי רוצה, ואני פה מתחברת למר פלג, לעניין הזה של הידע.
סמדר גרטנר: אני חושבת שמלבד הידע הרפואי שניתן לאמהות, אני חושבת שיש את הידע הפסיכולוגי שמוכרח להינתן להורים.
סמדר גרטנר: אנחנו יודעים שלפעמים זה ממש ברמה של גורמי תמיכה לאינטראקציות בעייתיות, אני הייתי שמחה אם כבר בתחילת הדרך היה ניתן איזשהו עלון, פרוספקט שבאמת מפרט את כל ההיבטים החשובים של ההנקה.
סמדר גרטנר: מבחינתי, שאר העניינים של איזו חברות פורמולה צריכות להיות זה לא מענייני.
סמדר גרטנר: באמת חשוב לעשות ביחד משהו עם משרד הבריאות ועם הסתדרות הפסיכולוגים שמפרט את כל ההיבטים המשמעותיים של ההנקה.
דני דנון: אנחנו נגיע לסעיף 4, אני חושב ששם יש מקום להתייחס לעלון או לצורת ההסבר.
דני דנון: בבקשה, נציג "אמון הציבור", אני מבקש שוב להתייחס לסעיף 3 בלבד.
דני דנון: מי שרוצה להתייחס לדברים אחרים אני אפסיק אותו כי אני רוצה שנתקדם.
רונן רגב כביר: אני חושב שהדיון פה בשעה האחרונה הוא פשוט תופעה מדהימה, באמת.
רונן רגב כביר: מגיעים נציגי בתי החולים ומנסים להסביר לנו שצריך לשמור על זכותם להיות מקדמי מכירות לספקי תמ"ל והצידוק הוא שהנה, באמצעות בוכטות הכסף שאנחנו מקבלים כמקדמי מכירות אנחנו גם נעשה עידוד הנקה.
רונן רגב כביר: אנחנו לא שואלים האם הכסף שאתם מקבלים חוזר דרך המערכת הרפואית, אנחנו שואלים למה ההורים צריכים להחזיר לספקיות התמ"ל את הכסף שהם משלמים לכם דרך המדפים בסופרים.
רחל אדטו: אני נגד העמדת בתי החולים כאויב הציבור, סליחה.
רונן רגב כביר: סליחה, לא מדובר באויב הציבור.
רחל אדטו: בתי החולים הם לא אויב שלנו כאן.
רחל אדטו: אתה מעמיד אותם כאילו הם כאלה.
רונן רגב כביר: מדובר בכשל שוק על חשבון הציבור.
רחל אדטו: מאה אחוז.
רחל אדטו: אנחנו מדברים על בתי החולים כחלק בלתי נפרד ממערכת הבריאות ואתה לא תעמיד את בתי החולים כאילו הם הטייקונים שחובתנו להילחם בהם.
רונן רגב כביר: בתי החולים הם לא טייקונים, אבל בתי החולים גוזרים במקרה הזה קופון על חשבון המחיר שאנחנו משלמים ברשתות הסופר.
זאב רוטשטיין: אדוני, את משרדי הפרסום זה לא יוריד, הרי אתה שמעת את מה שנאמר כאן.
רונן רגב כביר: זה ועוד איך יוריד בגלל שמדובר בחסם תחרות, בעיקר התשלומים העודפים עבור הזכות לספק.
רונן רגב כביר: לא עצם מימון החינם של RTF אלא - - -
זאב רוטשטיין: מה אתה מציע שניתן מחר לתינוקות שלנו בבית חולים?
רונן רגב כביר: רבותי, הכשל פה הוא כשל שחייב טיפול וכל עוד אנחנו ממשיכים להצדיק את הזכות של בתי החולים להיות מקדמי מכירות - - -
זאב רוטשטיין: אני מציע שאנחנו ניתן תערובת של כל התמ"לים.
רונן רגב כביר: פרופ' רוטשטיין, לא הפרעתי לך.
רונן רגב כביר: ולכן, סעיף 3 הוא קריטי במיוחד כי בדיוק פה מנסים בתי החולים להיות מקדם מכירות עוד יותר אפקטיבי – בואו תתנו לנו להיות פלטפורמה פרסומית ללקוחות שבועיים.
רונן רגב כביר: אני רוצה להזכיר גם למשרד המשפטים, שחושב על התערבות יתרה, אנחנו מדברים על לקוחות שבועיים.
רונן רגב כביר: אמהות שכרגע שוכבות, אין להן ברירה, הן נמצאות במחלקת יולדות, הן נתונות להשפעה יתרה ועכשיו אנחנו רוצים שסוכני מכירות של כל ספקי התמ"לים יבואו למכור להן.
זאב רוטשטיין: זה מה שאתה מציע.
אפרת גילת: נאמר קודם, לחלוטין נכון והוא הוגדר כך, שהתשלום הוא בעד הזכות לספק.
אפרת גילת: התשלום הוא בעד האפשרות לספק, הוא בעד משהו, אין ספק.
אפרת גילת: אנחנו אומרים ועומדים מאחורי זה: תשתנה השיטה, הצעת החוק היא מבורכת, אנחנו נשמח להוריד את המחיר שלנו, מחיר ה"מטרנה".
דני דנון: כמה כסף אתם מעבירים לבתי החולים?
אפרת גילת: מיליונים.
רחל אדטו: כל מספר יותר ממיליון זה מיליונים.
דני דנון: יש לכם מספר?
דני דנון: את יכולה לשתף אותנו במספר?
אפרת גילת: בעשרות.
דני דנון: וברגע שלא תשלמו לבתי החולים, מה יקרה?
אפרת גילת: נוריד את מחיר המוצר.
רחל אדטו: עדיין יש 23 מחלקות יולדות, חלקי מיליונים ל-23, עדיין יכול להיות שאת נותנת לכל בית חולים מיליון-מיליון וחצי.
זאב רוטשטיין: גם אם מחר אנחנו נקנה את התמ"לים בכסף הרי שהנשים יתחילו אצלנו את מה שאנחנו נותנים, לכאורה.
לאה ורון: סליחה, אנחנו חייבים לסיים את הדיון.
זאב רוטשטיין: כל ההבדל יהיה שאנחנו נקנה את זה בכסף מלא, איך נקנה בכסף מלא?
זאב רוטשטיין: נפרסם מכרז, חברה תזכה, רק נשלם לה.
זאב רוטשטיין: התוצאה אותו הדבר.
לאה ורון: סליחה, רבותי, אנחנו חייבים לסיים את הדיון.
דני דנון: אנחנו שמענו הרבה מאוד דעות פה ואני מבטיח שבישיבה הבאה אנחנו כבר פחות נשמע, אנחנו יותר נכריע הכרעות כי הדעות פה שונות.
דני דנון: אף אחד פה, גם אם נשב עוד יומיים, לא ישתכנע לגבי - - -
זאב רוטשטיין: חבר הכנסת דנון, אתה מבין מה שיקרה?
דני דנון: לא, סליחה, שמענו אותך הרבה.
דני דנון: לפי דעתי אתה לא צריך לקבל כסף על הדבר הזה, יש פה דיון ערכי.
זאב רוטשטיין: בוודאי שלא, אני לא לוקח כסף אלי, זה הכול לעם ישראל.
דני דנון: אתה בתפקיד ציבורי לוקח כסף מגוף מסחרי, ויש פה דיון ערכי שאנשים חולקים על כך וזו מהות החוק בעצם, אם אתה צריך לקבל כסף או לא צריך לקבל כסף.
דני דנון: זה הדיון ופה אנחנו נדרשים.
דני דנון: תודה רבה לכולם, דיון הבא נעסוק בחקיקה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים את ישיבת .
כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון - העברת פרטים למפרסם מדריך התקשרות), התש"ע-2010, של חבר הכנסת אמנון כהן, פ/2314/18.
כרמל שאמה-הכהן: כן, חבר הכנסת כהן.
אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, תודה על הזמן שהקדשת לנושא הזה.
כרמל שאמה-הכהן: הכנה לקריאה ראשונה.
אמנון כהן: כן, הכנה לקריאה ראשונה.
אמנון כהן: אנחנו התחלנו לקרוא את החוק ואני תיאמתי גם עם הארגונים וכל הקבוצות שיש להם אינטרס כזה או אחר בנושא החוק, תיאמתי שבעזרת השם להכנת קריאה שנייה ושלישית אנחנו נשב אתם ונמצא את הנוסח הסופי המתאים, שזה יהיה מאוזן וטוב.
אמנון כהן: כמובן שהכוונה שלנו היא לא לפגוע בשירות של 144 שהוא שירות טוב.
אמנון כהן: הוא קצת יקר, אנחנו רוצים להכניס אותו לתחרות.
אמנון כהן: איך עושים את זה?
אמנון כהן: כרגע מה שמונח על שולחן הוועדה, אחרי קריאה ראשונה נתאם את שאר הדברים.
אמנון כהן: אז אנחנו הגענו עד סעיף (ה).
כרמל שאמה-הכהן: הנוסח הזה הוקרא והוצבע?
כרמל שאמה-הכהן: אושר עד סעיף (ה), מתחילים מסעיף (ו).
כרמל שאמה-הכהן: סעיף (ו), בבקשה.
אמנון כהן: בבקשה, מי קורא?
ברוריה מנדלסון: בהמשך להערה של איתי באמת נשמט מפה שהביצוע צריך להיות תוך יום עבודה אחד ממועד הבקשה, אז אנחנו נוסיף: "יבצע את בקשתו של המנוי תוך יום עבודה אחד ממועד הבקשה ללא תמורה".
ברוריה מנדלסון: המטרה בסעיף הזה היא לאפשר לכל מנוי לבקש להיות מנוי חסוי, והפרטים של מנוי כזה, שביקש להיות מנוי חסוי, לא יכללו במאגר המודיעין ולא יעברו לבעל הרישיון למתן שירות מודיעין.
אמנון כהן: סעיף (2).
ון פליישר בן-יהודה: סליחה, זה כבר מופיע אחר כך, בסעיף (ז)(1).
ברוריה מנדלסון: כשנגיע לשם נראה אם אין צורך.
ון פליישר בן-יהודה: כתוב שזה מפנה לסעיף (ו)(1), שאחת ליום עבודה צריך להעביר עדכונים.
איתי עצמון: זה עדכון, זה לא ביצוע הבקשה של המנוי.
איתי עצמון: זו הוראה אחרת.
ברוריה מנדלסון: אתה מבצע תוך יום עבודה אחד ואז מעביר עדכון.
איתי עצמון: נצטרך לעשות התאמה בהתאם למה שעכשיו הוחלט.
אמנון כהן: תקראי ונראה.
איתי עצמון: לעניין הסעיף הזה רציתי להעיר שבהתאם לנוסח מדובר בעצם על איזושהי הוראת מעבר שמתייחסת למנויים קיימים ואני חושב שהוועדה צריכה לקבוע מה ההוראה שתחול לגבי מנויים חדשים.
ברוריה מנדלסון: מסכימה.
איתי עצמון: השאלה היא האם לא ראוי ליידע את אותם מנויים חדשים גם בעת ההתקשרות וכן להטיל על בעלי רישיונות לפרסם, קודם כל, את האפשרות בכלל של מנוי לבקש להיות חסוי וכן את הדרך לעשות זאת באתר האינטרנט שלו, כך שזה יהיה באמת זמין לכל הציבור.
ברוריה מנדלסון: אנחנו מסכימות.
ברוריה מנדלסון: אתה יכול להקריא?
ברוריה מנדלסון: אתה רוצה שאני אקריא?
ברוריה מנדלסון: אנחנו חשבנו כבר על נוסח.
איתי עצמון: זה עיקרון, אני שואל קודם כל אם הוועדה מוכנה לקבל את העיקרון.
ון פליישר בן-יהודה: אפשר להעיר?
ון פליישר בן-יהודה: אנחנו היום כחברות תקשורת כבר פועלים איזה 30 שנה בעולם הזה, עכשיו לא ממציאים את הגלגל.