GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קריאה: זה כפל מבצעים.
אתי בנדלר: אז אתה רוצה שזה כן יחול במקרה כזה.
אלכס מילר: כן, אבל על הדברים שקבועים.
אתי בנדלר: שלא יוכלו להגביל את זה לגבי - - -
הילה דוידוביץ: מועדון גם כן נותן הנחה.
אלכס מילר: תראו, אם בסופו של דבר אנחנו רואים בכסף הזה - - -
צבי לביא: אי-אפשר פשוט לכתוב שזה ערך שלו וזה יהיה ערך התשלום, נקודה.
כרמל שאמה-הכהן: צריך לכתוב סעיף שניתן יהיה להגביל רכישות סיטונאיות.
לאה ורון: אתה לא יכול.
לאה ורון: אז יגידו שאתה לא יכול לקנות בשובר.
לאה ורון: אנשי המשטרה מקבלים הנחה מאוד גדולה ב-O
צבי לביא: זה משהו אחר, אני אומר באופן כללי - - -
אתי בנדלר: אני כותבת לעצמי, תיכף נראה - - -
נמרוד הגלילי: אבל אי-אפשר לעשות כפל מבצעים, זה עוד מבצע על מבצע על מבצע - - -
אלכס מילר: זה לא מבצע, זו הנחה קבועה.
נמרוד הגלילי: זו הנחה קבועה ולוקחים בחשבון ש – אבל זו הנחה קבועה שאם היא מתווספת למשהו אז לא - - -
אלכס מילר: על כל המוצרים.
נמרוד הגלילי: יבטלו את ההנחה הקבועה שאותם אנשים מקבלים.
עידו רז: בוודאי - - -
אלכס מילר: הם יחשבו פעמיים - - -
נמרוד הגלילי: בסוף הצרכן יפסיד מזה.
עידו רז: - - - משמעותית היא לא זניחה.
אלכס מילר: לא נכון, אדוני, אף אחד בחוק לא קבע שהם צריכים לקבל תווים.
אלכס מילר: מה שכן, יש הסדר בין ועד עובדים כזה או אחר לבין הנהלה או כל מי שרוכש, אם וכאשר הוא צריך לקבל איזושהי מתנה לחג.
אלכס מילר: אז אם אנחנו קבענו דבר כזה, ואם מסתבר לאותה חברה, למשלH
עידו רז: העובדים יפגעו מזה.
נמרוד הגלילי: יכול להיות שכן ויכול להיות שבגלל שמדובר על אוכלוסייה, אם אנחנו נלך על שוטרים, שהיא אוכלוסייה מצומצמת, ועל כלל האוכלוסייה הרחבה יותר, אז השוטרים יפסידו מזה.
נמרוד הגלילי: צרכנים מסוימים בסופו של דבר יפסידו ממתן אפשרות של כפל הנחה.
אלכס מילר: סליחה, אדוני, אם אתה בתור רשת קבעת שלי בתור פנסיונר מגיעה הנחה של 10%, 15%, לא זוכר כמה שם, בחנות של הרשת שלך באופן קבוע כשאני מגיע, אתה תיתן את זה גם לכסף הרגיל שאני הבאתי וגם לדבר כזה, זהו, או שלא תפרסם את עצמך שם.
נמרוד הגלילי: או שאותה הנחה קבועה תיפסק - לא תהיה ברשת.
נמרוד הגלילי: יותר הנחה של התו וההנחה הקבועה לפנסיונרים או - - -
עידו רז: נכון, לא תהיה.
לאה ורון: לא, כי מלכתחילה הם מכרו את התווים בערך יותר נמוך.
קריאה: השוק של העובדים הוא גדול מדי בשביל - - -
צבי לביא: איזה רשת עובדים עם פנסיונרים?
אלכס מילר: - - - אתה מגיע, מביא תעודת פנסיונר, מעביר, מוכרים לך - - -
כרמל שאמה-הכהן: אגיד לך מה הבעיה.
כרמל שאמה-הכהן: אלכס, מי שבא קונה עם כסף מזומן או עם כרטיס אשראי בקנייה חופשית - - -
אלכס מילר: - - -
כרמל שאמה-הכהן: אדוני, יושב-ראש ועדת החינוך.
כרמל שאמה-הכהן: אם מישהו בא עם כסף מזומן הוא יכול לבחור מה שהוא רוצה מבצע או לא מבצע, הכול מתומחר באופן הוגן מכל הצדדים.
כרמל שאמה-הכהן: מי שבא עם - - -
אלכס מילר: ואם יש לו עוד מבצע, אז זה עוד - - -
כרמל שאמה-הכהן: מי שבא עם תווים, יש לו כבר תמחור מראש של הנחה על הכסף שהוא קיבל - - -
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, רגע.
כרמל שאמה-הכהן: אבל זה בהנחה – אתה אומר שיש בעיה אם הוא קונה במבצע, אבל אם הוא קונה מוצרים שלא במבצע אז הוא כביכול נדפק ביחס - -
כרמל שאמה-הכהן: - - לזה שהוא היה בא עם כסף רגיל, כי תמחרת לו הנחה על הכסף.
כרמל שאמה-הכהן: אם אני הייתי בא עם כסף רגיל אני יכול לקנות מה שאני רוצה - -
עידו רז: נכון.
כרמל שאמה-הכהן: - - הכסף שלי שווה יותר.
כרמל שאמה-הכהן: אני יכול לקנות מה שאני רוצה ועם ההנחה כביכול נתת לי הנחה שהיא לא הנחה, אז תמחר את זה נכון, זה מה שאני אומר לך.
קריאה: אפליה.
עידו רז: אז ההנחות תרדנה בצורה משמעותית וזה יצמצם מאוד את השוק.
נמרוד הגלילי: מרבית הצרכנים יפסידו מזה.
לאה ורון: מה שהסברתי - נשארתי עם כל כך הרבה תווים, כי כל פעם שאני ניגשת לחנות אומרים: אה עם תו, אז אין הנחה, אז אני מוציאה כסף.
לאה ורון: ככה נשארתי עם התווים.
עידו רז: לא יהיו תווים.
עידו רז: זה יצמצם מאוד את השוק.
עידו רז: הרוב המוחלט של הצרכנים – תסתכלו בעין מקפידה על ההגבלות שיש שם, זה כולל את המיעוט הקטן של המוצרים בחנות.
עידו רז: למשל, ברשתות המזון יש כפל מבצעים - -
אלכס מילר: בסופו של דבר הרבה מוצרים הופכים להיות של מזון.
עידו רז: - - יש כפל מבצעים ברשתות המזון, כל מבצע שיש ברשת מזון חל ב"דאבל" על זה.
עידו רז: להרוג את העולם הזה, זה אומר - - -
כרמל שאמה-הכהן: אז על מה זה לא חל?
כרמל שאמה-הכהן: תן לי דוגמה.
עידו רז: תסתכל על הפתקית.
כרמל שאמה-הכהן: לא, תן לי אתה.
עידו רז: "סטימצקי" על מבצע "4 ב-100", אז את קבוצת 20 ספרים האלה שהם עשו במבצע עמוק מאוד הם לא יתנו אותו - -
לאה ורון: כל המוצרים של "כיתן", ".
לאה ורון: Golf
עידו רז: - - אבל את שאר החנות יש.
עידו רז: אתה מקבל 10%, 15% הנחה שקנית את התו.
עידו רז: אתם הורגים פה את התו.
עידו רז: תקשיבו, זה אלמנט צרכני מדרגה ראשונה התווים האלה.
עידו רז: הציבור נהנה מזה, גם ברשתות המזון וגם אחרי הפחתה.
עידו רז: הציבור נהנה מזה.
כרמל שאמה-הכהן: הוא פשוט יכול לקבל כסף במקום זה מהמעביד.
עידו רז: בסופו של דבר המעביד ייתן פחות, כי המעביד קונה - - -
כרמל שאמה-הכהן: השאלה מה המחיר של חופש הבחירה שלו, ולא להיכנס לחנות ולשנות את החלטת הקנייה שלו בגלל שהתו שלו מוגבל, שהכסף שלו מוגבל.
כרמל שאמה-הכהן: יש לדברים האלה מחיר.
עידו רז: אבל המעביד יכול לתת מזומן גם היום.
עידו רז: המעביד מעדיף לתת תווים מכיוון שהוא קונה אותם בהנחה והציבור תופס אותם כהטבה.
עידו רז: ישנם סקרים, תראו את הסקרים – ציבור העובדים מעדיף תווים ולא מזומן, כי הוא יודע שהוא יקבל פחות.
עידו רז: הוא יקבל במקום 500 שקלים הוא יקבל 700 שקלים תווים, הוא מעדיף את זה.
יעל גויסקי: כרגע אדבר דווקא כמישהי שהגיעה מארגון עובדים גדול.
יעל גויסקי: אני יכולה להגיד שלפחות אצלנו בלשכת עורכי-הדין שמונה מאות עובדים, רוב העובדים סירבו, כולל אני, לקבל תווים.
יעל גויסקי: לאחר שאתה מבין שבעצם אתה מחזיק במשהו שהוא לא שווה ערך אמיתי לתמורה שניתנת.
עידו רז: זה לא מייצג את השוק.
כרמל שאמה-הכהן: אבל זה עורכי-דין שהם מתוחכמים וזה לא העובדים של "פרי גליל".
עידו רז: אגב, זה לא נכון גם בלשכת עורכי-הדין.
יעל גויסקי: אני אומרת את זה עכשיו כאזרחית ולא כנציגה אלא במישור האישי שלי, כניסיון אישי שלי.
יעל גויסקי: מעבר לכך, אני רוצה להדגיש שגם היתה בקשה לאישור תביעה ייצוגית בנושא בשנת 2009 בבית-המשפט המחוזי בפתח-תקווה.
יעל גויסקי: כלומר, זה לא כל כך מגן על אותם צרכנים - -
כרמל שאמה-הכהן: זה ברור שזה לא מגן על הצרכנים.
יעל גויסקי: - - אחרת לא היתה תביעה.
יעל גויסקי: יש עוד נקודה ש"להב" טענה, שמדובר כאן גם ביחסי מסחר מקובלים, הוגנים וסבירים בין מוכר וקונה, שהתמורה מצד הצרכן שמשולמת לספק עבורו בעצם נכס או שירותים לא מתקבלת - וזו אחת הנקודות שהיא פה בעיה מבחינת התווים.
יעל גויסקי: אם רשתות השיווק עצמן הן הרשתות של ה – תפנו את זה רק למקומות כאלה.
כרמל שאמה-הכהן: גם ההגבלות של "עד סכום מסוים", אבל זה עוד מילא, עוד ניחא, עד 500 שקלים או עד 300 שקלים, זה חלק מההגנות שאתם יכולים לעשות כדי לייצר תו שהוא כולל - - -
עידו רז: בסופו של דבר המוצר יהיה מוצר אחר, לא יהיה המוצר שקיים היום בשוק.
עידו רז: ומתוך הערכה, השוק הזה יצטמצם באופן משמעותי.
עידו רז: מכיוון שהדבר יבוא לידי ביטוי בסופו של דבר באחוז ההנחה שניתן יהיה לרכוש את התו.
עידו רז: אם היום ניתן לרכוש, סתם לדוגמה, ב-15% הנחה את התו, האחוז הזה יצטמצם באופן מאוד משמעותי, כך שהאטרקטיביות של המוצר הזה תרד והמוצר יעלם.
כרמל שאמה-הכהן: מה האחוז הממוצע של הנחה שמקבלים היום על התווים?
עידו רז: אני לא יודע לדבר ביחס לכל השוק.
חנה וינשטוק טירי: 15%.
הילה דוידוביץ: 15%, אפילו יותר - 18%.
כרמל שאמה-הכהן: בין 15% ל-20%?
אלכס מילר: כן, מה החלטנו?
אתי בנדלר: אולי להציע שלא ניתן יהיה להגביל את השימוש בתו קנייה, אלא לתקופה זמנית שבה כל המוצרים בבית העסק נמכרים בהנחה, או למי שמקבל בבית העסק הנחה בשיעור קבוע.
אלכס מילר: אוקיי.
אתי בנדלר: זה נראה לך?
אלכס מילר: כן, אפשר.
צבי לביא: עוד פעם.
אתי בנדלר: שלא ניתן יהיה להגביל את השימוש בתו קנייה אלא: 1.
אתי בנדלר: לתקופה זמנית שבה כל המוצרים בבית העסק נמכרים בהנחה.
אתי בנדלר: זאת אומרת, אם מכריזים על מבצע של - - -
עידו רז: אין אף פעם דבר כזה, לא קיים.
אתי בנדלר: מכירת סוף עונה.
נמרוד הגלילי: זה לא הכול, זה רק חלק נבחר.
עידו רז: אף פעם לא כל החנות, תמיד יש מוצרים שלא בהנחה.
חנה וינשטוק טירי: נכון, תמיד יש מוצרים שהם לא – תמיד לצד סוף העונה הם שמים גם קולקציה חדשה.
לאה ורון: נכון, אין מצב.
חנה וינשטוק טירי: אין דבר כזה.
אתי בנדלר: אין מצב?
לאה ורון: לא, אין מצב.
אתי בנדלר: אז לא.
אתי בנדלר: ניסיתי.
אתי בנדלר: או למי שמקבל בבית העסק הנחה בשיעור קבוע.
אלכס מילר: את זה אפשר להשאיר.
הילה דוידוביץ: זה יכול להיות גם חבר מועדון.
אתי בנדלר: זה יכול להיות גם חברי מועדון, נכון.
אתי בנדלר: כך וכך הם מגבילים את זה, אז הם אומרים: אם יש לך הנחה, אז תיקח בחשבון שאתה לא תקבל כפל הנחות.
נמרוד הגלילי: הם לא יקבלו את ההנחה הקבועה.
אתי בנדלר: לגבי מכירות סוף העונה - אני חשבתי שניתן, שכאן באמת אולי יש שיעורי הנחה גבוהים, אז אולי ראוי באמת להגביל את השימוש, אבל אני לא יודעת איך ליצור את ההבחנה בין מבצעים ספוראדיים לבין מבצעים שהם על מרבית המוצרים לפחות בבית עסק.
לאה ורון: יש חנויות שזה פשוט לא - - -
אלכס מילר: מה ההנחה?
אלכס מילר: בכמה קונים את התווים האלה?
הילה דוידוביץ: תלוי מה – אבל - - -
אתי בנדלר: בין 15% ל-17% אחוזי הנחה.
חנה וינשטוק טירי: אני מכירה כאלה שגם קונים את זה, כי זה שווה להם - משלמים 850 שקלים וקונים ב-1,000 שקלים.
חנה וינשטוק טירי: הולכים לרשת מסוימת שמכבדת תווים ומבחינתם הם מרגישים שהם הרוויחו.
אלכס מילר: אז אפשר להגיד שהתו לא יחול על המבצעים שבהנחה של יותר מ-20%.
צבי לביא: לא, זה מסבך את זה.
אלכס מילר: אם ההנחה על המוצר יותר מ-20% והתו - - -
נמרוד הגלילי: אתם אומרים מצד אחד שלדע
נמרוד הגלילי: תכם יש יותר מדי רגולציה בנושא של שוק התווים, אבל בהצעה הזאת בנושא של המבצעים אתם מכניסים רגולציה מיותרת.
נמרוד הגלילי: ואני חושב שיש פה שיווי משקל מסחרי בין העוסקים לבין מנפיקי התו לבין הצרכנים, שבסופו של דבר נהנים ממנו, ושיווי המשקל - ברגע שתיכנס אותה רגולציה שעכשיו תיכנס - תיפגע ותהרוג את הנושא - -
אלכס מילר: נהנים מחוסר ברירה, לא בגלל הנחה על - - -
נמרוד הגלילי: - - ואז ועדי עובדים יפסיקו לתת תווים, הצרכנים יפסיקו ליהנות, ייתנו שי של מחבתות, יופי.
צבי לביא: אם תחליט שאתה צריך לתת את הסכום הקבוע, זה מה שיהיה - - -
עידו רז: אגב, יש תווים גם בהנחות של 30% ו-35% של רשתות מזון על התו וגם שם זה קיים.
צבי לביא: בלאו הכי ב"שופרסל" יש כל מיני סוגים של מחירים, כל חנות יש לה את המחיר שלה.
אלכס מילר: ברשתות מזון אין בעיה, אין הפרדות במחירים, רק מי שקבוע מקבל -.
אלכס מילר: תראו, בסופו של דבר אנחנו צריכים להחליט אם אנחנו מתייחסים לתו הזה בשווי של כסף - ברגע שרוכשים אותו בצורה מרוכזת ובגלל שהחנויות מפרסמות את עצמן שם ועושות רגולציה ל"כסף צבוע" של אזרחים לטובת החנויות שלהן, ואז אנחנו באמת מזהים את זה - - -
כרמל שאמה-הכהן: מה שצריך להבין שעל כסף אין הרבה הנחה.
כרמל שאמה-הכהן: אין דבר שיכול לתת לך על כסף הרבה "דיסקאונט".
אלכס מילר: אבל זה "כסף צבוע" למקומות מסוימים.
כרמל שאמה-הכהן: עדיין, גם על "כסף צבוע" אין הרבה "דיסקאונט", בטח לא לרשתות מזון.
כרמל שאמה-הכהן: על "כסף צבוע" אתה יכול לקבל "דיסקאונט" שהוא מוגבל מאוד - את זה צריך לקחת בחשבון.
אלכס מילר: השאלה אם אתה מוכן לשלם 15% מהשווי של כל שקל שאתה מקבל, בגלל שאתה מקבל בעצם את ה"כסף הצבוע" לרשת שלך.
כרמל שאמה-הכהן: תן לי לתת לך דוגמה, "שופרסל" – כמה הרווח שלהם?
צבי לביא: 45%.
כרמל שאמה-הכהן: הגולמי?
צבי לביא: - - -
עידו רז: 2.4%.
כרמל שאמה-הכהן: לא, זה הנקי.
כרמל שאמה-הכהן: כמה הרווח שלהם בקופות?
עידו רז: 4.5%.
כרמל שאמה-הכהן: 4.5% - כמה אחוזים.
כרמל שאמה-הכהן: אם הוא ייתן לך 15% הוא מפסיד כסף, הוא מדפיס הפסד כל היום.
אלכס מילר: על מה?
כרמל שאמה-הכהן: הם נותנים "דיסקאונט" על ה - - -
אלכס מילר: כן, אבל אתה בתו הזה מחייב אותו ללכת לשם.
אלכס מילר: תקשיב, הוא משלם - - -
כרמל שאמה-הכהן: אז תקנה מיליון שקלים מזה ותלך - - -
אלכס מילר: כרמל, כמה הוא מוציא על הפרסום?
לאה ורון: אבל זה שיקולים של עוסק, זה לא שיקולים של כנסת וועדה.
אלכס מילר: נכון, אז יהיה לו שיקול - - -
עידו רז: אז מה יהיה רגולציה של פרסום?
עידו רז: מה אתה אומר?
עידו רז: - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא, הוא מתכוון שהוא חוסך פה.
אלכס מילר: לא, לא רגולציה על פרסום, רגולציה על הכסף הצבוע שאתה מוכן לתת 15% הנחה - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל עדיין הוא צריך לפרסם שתבוא אליו.
אלכס מילר: - - על ה"כסף הצבוע" שלי, שלא תהיה לי בחירה עם "הכסף הנקי" שלי לאן ללכת, אלא יהיה "כסף צבוע" שאתה מוכן לקחת אותו, שאתה תופיע ב"כסף הצבוע" שלי.
עידו רז: אבל הציבור רוצה את המוצר הזה.
עידו רז: אל תתעלם מזה.
עידו רז: תקשיב, אם אתה "הורג" את המוצר, אין לך - - -
לאה ורון: אין ספק שזה גם אמצעי פרסומי, אתה רואה את המוצרים.
נמרוד הגלילי: זה יהפוך להיות הדפסת כסף לכל דבר.
עידו רז: תבין, אתה עושה הרבה מאוד רעש, הציבור אוהב את המוצר הזה, זה לא נכון.
עידו רז: זה שיש מספר אנשים שאומרים: מפריעים לי התנאים - יש יותר במכפלות אנשים שאוהבים את המוצר.
עידו רז: יש מימוש גדול מאוד של המוצרים האלה.
עידו רז: הרעש שיקום על "להרוג" את המוצר הוא יהיה הרבה יותר מאשר מספר האנשים שאומרים: מפריע לי.
עידו רז: על כל אחד כזה יש 100 אנשים שאוהבים את המוצר, יש עובדות בשטח, יש פה שוק גדול.
עידו רז: השוק עובד, למה "להרוג" אותו?
צבי לביא: כרמל, שני יתרונות.
צבי לביא: כל השיטה הזאת מפנה את מחזור הקונים - - -
אלכס מילר: שוק עובד.
אלכס מילר: גם אם אתה תבוא עכשיו על הקוטג' תשים 50 שקלים בכל החנויות, בסופו של דבר יקנו, אז מה?
אלכס מילר: אז אם הציבור משלם זה טוב לך?
עידו רז: זה לא אותו דבר.
אלכס מילר: מה אתה רוצה להגיד לי?
אלכס מילר: אם הציבור משלם, אז בוא נשאיר את זה ככה, אל תתערבו.
עידו רז: לא, זה לא מה שאני אומר.
אלכס מילר: זה מה שאתה אומר: כולם אוהבים, אז כולם משלמים.
אלכס מילר: נו, אז בסדר, הנה יש לך פה מלשכת עורכי-דין שאומרים: לא היינו רוצים לשלם, אז לא משלמים.
יעל גויסקי: יש פה הרבה - - -
נמרוד הגלילי: אבל הנה, יש פה נציגה אחרת מלשכת עורכי-הדין שאומרת שהיא קונה באופן קבוע לעצמה.
אלכס מילר: אז יכול להיות שאחרי היום הזה היא לא תקנה.
הילה דוידוביץ: כל אחד והשיקולים שלו.
עידו רז: אגב, לשכת עורכי-הדין זה אחד הלקוחות הגדולים של המוצרים האלה.
יעל גויסקי: אני רוצה להגיד לך שאתה יכול לבוא, עכשיו פסח, ותראה כמה אנשים בתוך לשכת עורכי-הדין, ואני שמונה שנים בלשכה - -
אלכס מילר: אז אם בסוף נופל לאנשים ה"אסימון" שזה לא אטרקטיבי, אז זה לא אטרקטיבי.
יעל גויסקי: - - אני לא מהלשכה פה, אני מטעם "להב" – אני בפירוש אומרת לך: אתה מוזמן לבוא לבית הלשכה בתל-אביב ולראות כמה אנשים קונים - יש לנו אופציה בלשכה, כשהייתי עד לפני חודשיים, לבחור בין לקבל סך באחוז יותר נמוך בכסף או לקבל סכום גבוה יותר בתווי קנייה.
יעל גויסקי: בשנים הראשונות כולם שמעו שבתווי קנייה מקבלים סכום יותר גבוה, ברגע שאתה מגיע לחנויות ואתה מנסה בעצם לתרגם את זה לשווי קנייה, כי לכאורה קיבלת כסף, אתה נעמד ונחסם בפני המון-המון דברים מלקנות, שלא לדבר שפתאום אתה מגלה שאתה לא יכול לעשות שימוש בתווים כי עבר הזמן.
עידו רז: יש גידול ביחס לשנה שעברה.
עידו רז: איך את מתמודדת עם הנתונים בפועל?
יעל גויסקי: אז מי שבחר את זה הוא למעשה - איפה גידול?
עידו רז: ברכישת תווים.
יעל גויסקי: עוד פעם, אני לא יודעת, אני לא מסתכלת - אני מספרת כמקרה פרטי שלי כבן-אדם.
אלכס מילר: יתנו לי מתנה את החולצה הזאת - אני צריך ללכת באשליה שאני קונה משהו.
אלכס מילר: אני לא קונה משהו, אני פשוט קיבלתי במקום כסף חולצה שבחרו בשבילי במתנה.
חנה וינשטוק טירי: צריך לחשוב שיש הרבה צרכנים שקונים את התווים האלה לצורך קנייה ספציפית בסופר מסוים, שקרוב להם לבית, וההנחה שניתנת משתלמת להם.
אלכס מילר: עוד יותר טוב.
אלכס מילר: ברגע שאני גם נתתי להם את הערך המלא של הכסף - - -
הילה דוידוביץ: אבל זה כבר יהפוך להיות כנראה לא משתלם.
לאה ורון: ברגע שאתה תחייב לתת את הערך המלא, אז הם לא יוציאו יותר את התווים.
הילה דוידוביץ: זה כבר יהיה כמו כסף.
חנה וינשטוק טירי: לא יתנו את ההנחה.
לאה ורון: עוסק לא יפסיד על זה שהוא נותן תווים לוועדים או לאנשים.
צבי לביא: הם לא יפסידו בכל מקרה.
אלכס מילר: הם לא יפסידו בכל מקרה, תעשו לי טובה.
צבי לביא: הם מרוויחים פעמיים, יש להם מחזור קונים יותר גדול ויש להם כסף מזומן שנכנס מראש.
יעל גויסקי: יש להם אשראי, הם מקבלים כסף, זו אחת הטענות של "להב", למעשה.
אלכס מילר: זה "כסף צבוע".
צבי לביא: אפילו לא "צבוע" - הוא מקבל את הכסף מראש, הוא יכול לעבוד עליו - זה דבר ראשון.
צבי לביא: דבר שני, עצם בתווים מגדיל לו את מחזור הקונים.
צבי לביא: אז אולי הוא מקבל פחות כסף, אבל במחזור קניות הרבה יותר גדול - זה הרווח שלו, אז לא צריך לרחם עליו.
כרמל שאמה-הכהן: לא יודע, דילמה.
אלכס מילר: אין דילמה.
צבי לביא: תדחו את זה לקריאה שנייה-שלישית.
נמרוד הגלילי: לא סתם אני חושב שגם הממשלה קדמה הצעה מסוימת ולא קדמה הצעה אחרת.
אלכס מילר: אה, אדוני מתחיל לדבר בשם הממשלה.
נמרוד הגלילי: חס וחלילה.
חנה וינשטוק טירי: מבחינת הממשלה, אם ההצעה תכלול גם את הנושא של שווי וגם את הנושא של מבצעים, אנחנו נצטרך לחזור לוועדת שרים, כי לכאורה זה לא חלק מההצעה הזו, זה היה בהצעה אחרת.
אלכס מילר: זו החלטה של השר שלך, כן.
כרמל שאמה-הכהן: מי זה השר?
אלכס מילר: שמחון.
כרמל שאמה-הכהן: נו, ואתה מתואם אתו?
אלכס מילר: יהיה בסדר.
כרמל שאמה-הכהן: זו אחריותך שיהיה בסדר?
אלכס מילר: אם ועדת שרים תחליט אחרת, אז נתמודד בוועדת שרים.
אלכס מילר: יש חברי ליכוד בוועדת שרים ועוד צרכנים, יש חברי ישראל ביתנו ואני חושב שהם עוד צרכנים, יש חברי מפלגת ש"ס, אז אם למפלגת העצמאות יש בעיה עם הנושא הזה, אז אנחנו נתמודד גם עם זה, אבל בסופו של דבר זה ברשותה של ועדת שרים לחקיקה.
אלכס מילר: בסופו של דבר אדוני, אם אנחנו עושים חוק, אז בוא נעשה חוק.
אלכס מילר: אם אנחנו מתעסקים כאן במשהו - - -
הילה דוידוביץ: אבל מחברים פה בעצם שתי הצעות חוק.
עידו רז: זה לא החוק.
עידו רז: רבותי, הצעת החוק שיש כרגע על השולחן זו הצעה - ועם זה אין בעיה, אז אפשר לבוא ובמקום לרשום תוקף בלתי מוגבל כמו שדובר, לתת תוקף מוגבל מסוים ולהעביר את החוק הזה.
עידו רז: החוק הזה יכול לעבור.
יעל גויסקי: מה זה תוקף מוגבל מסוים?
יעל גויסקי: סליחה.
לאה ורון: זה עלה בתחילת הישיבה.
יעל גויסקי: לא, אני פשוט נכנסתי מאוחר.
כרמל שאמה-הכהן: הוא השמיע כבר את דעתו בעניין התוקף, ולנו יש דעה ברורה.
כרמל שאמה-הכהן: אתה רוצה שנקבע שההוראה של החוק שלא ניתן יהיה להגביל את השימוש – מה שאני קורא: "ההחרגה" בתווי הקנייה אלא בתנאים ובנסיבות שיקבע השר באישור ועדת הכלכלה, ואז במילא זה לא חל על התווים שנמכרו עד היום.
אלכס מילר: לא, אבל זו כבר רגולציה ממשלתית בכל הנושא של המבצעים.
כרמל שאמה-הכהן: לא, אבל אם הוא לא יביא תנאים, אז זה לא יהיה מוגבל.
אלכס מילר: איזה תנאים יכולים להיות?
אתי בנדלר: אני לא יודעת, למשל צורה שהם יגדירו: "מכירת סוף עונה", למשל מי שמקבל הנחה בשיעור קבוע לבית העסק.
אלכס מילר: כן, אבל אתם יודעים שכל רשת מגדירה "סוף עונה" איך שבא לה.
אתי בנדלר: ולכן, כיוון שאין לנו כרגע את הכלים לבדוק בדיוק מה זה "מכירת סוף עונה", האם אפשר להגדיר את העסק מחודש יולי - מכירת סוף עונת חורף, כדי שזה יכול וכן הלאה.
אתי בנדלר: אין לנו כרגע את הכלים.
אתי בנדלר: אני חושבת ולא נעשו הבדיקות הראויות כדי לבדוק באיזה מקום ראוי להגביל את השימוש ובאיזה מקרים לא ראוי להגביל.
אלכס מילר: אבל את מבינה שהם לא רוצים שתקני את המוצרים של סוף עונה.
אלכס מילר: הם רוצים שתקני את המוצרים של העונה החדשה.
אתי בנדלר: לא, ברור.
אלכס מילר: כי הרי אם היו רוצים שתקני את המוצרים של סוף עונה, אז היו - - -
אתי בנדלר: לכן, אני מציעה שכרגע העקרון שייקבע הוא שלא ניתן יהיה להגביל את השימוש בתו, אבל בכל זאת לאפשר לשר לקבוע באישור ועדת הכלכלה אחרי שהוא יבדוק את זה - -
כרמל שאמה-הכהן: יביא לכך חבות מסוימת.
אתי בנדלר: - - מול כל העוסקים.
אלכס מילר: זה בעניין של המבצעים.
אלכס מילר: ומה קורה עם הנושאים הקבועים?
כרמל שאמה-הכהן: איזה קבועים?
אלכס מילר: מה שאמרת.
כרמל שאמה-הכהן: המחיר?
אלכס מילר: לא, יש הנחה קבועה לאדם ברשת מסוימת - - -
כרמל שאמה-הכהן: כרגע אין שום הגבלה.
כרמל שאמה-הכהן: ירצו הגבלה, יביאו אותה.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על שני סוגים של מוצרים - יש מבצעים שחנות עושה בצורה חד-פעמית ואז את מגיעה עם התו הזה נגיד על החולצות האלו יש ואתה לא יכול - - -
אתי בנדלר: לעומת זאת, אם אתה שוטר אתה מקבל 10% על כל החולצות.
אלכס מילר: על כל החנות, כן.
אתי בנדלר: אז לגביהם אתה מוכן שלא יהיה כפל הנחות.
כרמל שאמה-הכהן: למה, איזה הגיון?
כרמל שאמה-הכהן: זה אותו הגיון כמו מבצע אחר.
אלכס מילר: לא, מה פתאום.
אלכס מילר: כי פה ברגע שאתה מגיע לתקופה מסוימת - - -
כרמל שאמה-הכהן: למה לא? זה אותו הגיון.
כרמל שאמה-הכהן: אם יש מבצע על משהו, אתה אומר - - -
אלכס מילר: זה לא מבצע, זו הנחה קבועה ברשת שלך.
אתי בנדלר: הוא מקבל הנחה קבועה על הכול.
כרמל שאמה-הכהן: תקרא "מבצע", "הנחה", זו אותה מלה, אותו דבר.
כרמל שאמה-הכהן: אם יש הנחה על מוצר מסוים אם היא קבועה או לא – מה זה משנה?
אלכס מילר: לא, כי סתם לדוגמה, אם נגיד עכשיו אתה - - -
כרמל שאמה-הכהן: להיפך, הנחה קבועה הוא יודע לצפות מראש.
אלכס מילר: יש פנסיונרים שמקבלים ברשת מסוימת הנחה, אתה בתור לעזור להורים - קיבלת מהעבודה 1,000 שקלים, נתת אותם להורים, ההורים הולכים לחנות, לוקחים את המוצרים, מעבירים את הדבר הזה, אומרים להם: או שאתה מעביר את הדבר הזה או שאתה משלם בתווים.
כרמל שאמה-הכהן: בסדר, אז אם אתה מתייחס לזה ככסף ואתה לא עושה החרגות, המבצע הזה או מבצע קבוע זה היינו הך.
אלכס מילר: אין לי בעיה שהשר יעשה את זה בתקנות, אבל אם יש בן-אדם שיש לו הנחה קבועה - - -
כרמל שאמה-הכהן: אני לא מבין מה אתה רוצה, אלכס.
כרמל שאמה-הכהן: מה ההבדל בין מבצע רגיל למבצע קבוע?
אלכס מילר: כי זה שני דברים שונים.
כרמל שאמה-הכהן: איך זה שונה?
אלכס מילר: כי ברגע שאתה עושה הסכם כוועד עובדים או כגוף או כמדינה, אם רשת מסוימת או שרשת רוצה למשוך את הקהל באופן קבוע, לא רק לתקופה מסוימת, ונותנת הנחה, אז למה שהיא תיפגע אם יש לה - - -
כרמל שאמה-הכהן: עסקית כלכלית מה זה משנה?
כרמל שאמה-הכהן: ולמה הוא צריך להיפגע אם הוא עשה - - -
אתי בנדלר: אה, חשבתי שהוא אומר ההיפך.
כרמל שאמה-הכהן: ולמה הוא צריך להיפגע אם הוא עושה מבצע על מוצר אחד?
כרמל שאמה-הכהן: הוא עשה מבצע על מוצר אחד, למה שאתה תבוא ותקבל עוד הנחה?
אלכס מילר: לא, כי פה אתה – אני רואה, אין לי בעיה, אני מבחינתי - - -
כרמל שאמה-הכהן: לפי הטיעון הזה - לא צריך לחול על שום דבר שיש לו מבצע מיוחד.
אלכס מילר: מבחינתי שהשווי של הדבר הזה יהיה שווי מלא של הכסף, אין לי שום בעיה עם זה.
אלכס מילר: אני מוכן לפלג את זה לשתי קבוצות – הקבוצה האחת - - -
כרמל שאמה-הכהן: אין ביניהן הבדל, זה מה שאני מסביר לך.
כרמל שאמה-הכהן: כלכלית עסקית אין ביניהן הבדל.
אלכס מילר: אני חושב שיש הבדל.
כרמל שאמה-הכהן: אין שום הבדל.
אלכס מילר: כשאתה בתור לקוח קבוע ברשת מסוימת מקבל את התווים האלה ולא תקבל על זה הנחה קבועה, או כשאתה הולך לרשת "פוקס" חד-פעמית ושם אתה צריך לבחור אם אתה קונה שם את המחיר המלא או שאתה לא קונה שם – זה הבדל עצום.
אלכס מילר: כי אתה בתור לקוח - - -
כרמל שאמה-הכהן: מישהו מזהה את ההבדל?
כרמל שאמה-הכהן: אני לא מזהה את ההבדל.
כרמל שאמה-הכהן: אם אני בא למבצע גם אם הוא חד-פעמי וגם אם הוא על מוצר בודד או על כל המוצרים, העניין אם אתה מתייחס לזה כשווה כסף, ואז אם אני בא עם כסף לקופה הוא לא אמור לשאול אותי עם מה אני משלם.
כרמל שאמה-הכהן: אני יכול לשלם עם כסף חצי זה - - -
אלכס מילר: בסדר, אבל פה אתה בעצמך אמרת שזה יכול לגרום ל - - -
כרמל שאמה-הכהן: ברור, אז אני אומר לך, אבל זה יכול גם – יש לזה מחיר.
כרמל שאמה-הכהן: אין ארוחות חינם לא לכאן ולא לכאן.
לאה ורון: גם זה וגם זה עלולים לגרום – אין ארוחות חינם.
כרמל שאמה-הכהן: השאלה אם אתה רוצה למנוע אשליה או הטעיה או חוסר בחירה שיש לצרכן היום עם זה, זה הכול.
דוד דהאן: אפשר להביא לחקיקה גם כן שהמעביד יעשה משאל בכתב של העובדים, וכל אחד יבחר או מזומן או תווים.
אלכס מילר: והנחות, אם זה דברים שהם במשך השנה יהיו באישור ועדת כלכלה, ואם מדובר על הנחה קבועה ללקוח - -
לאה ורון: לסקטור מסוים באוכלוסייה, אז מה?
אלכס מילר: - - שזה בעצם - - -
לאה ורון: אם יש הנחה לסקטור מסוים באוכלוסייה, אז מה אתה רוצה שיהיה?
אלכס מילר: שזה יהיה כבר שווי של הכסף, שייחשב ככפל.
אתי בנדלר: זאת אומרת שהם לא יהיו זכאים להשתמש בתווים, בעצם.
אתי בנדלר: נניח, שוטר שיש לו 10% ברשת O
אלכס מילר: מגיע עם התווים, מקבל את ה-10% ומשלם בתווים את הסכום שיוצא בסופו של דבר בחשבון.
אתי בנדלר: אז הוא כן מקבל כפל הנחות.
אתי בנדלר: כן כפל הנחות.
אלכס מילר: הקבוע – כן, והלא קבוע – נביא את זה לוועדת כלכלה.
עידו רז: אבל אין מגבלה לביטול ההנחה.
אתי בנדלר: אני חושבת שזה צריך להיות בדיוק ההיפך, אם כבר.
אלכס מילר: כי אם אני לקוח קבוע - - -
אתי בנדלר: אם אתה לקוח קבוע שזכאי להנחה, אז תקנה באופן קבוע את התווים של אותה רשת ואז תקבל הנחה של נניח 17% מכוח התווים ועוד 10%, זה 27% - איזה רשת יכולה לעמוד בשיעור הנחה כזאת באופן קבוע?
אתי בנדלר: זה ממש לגרום להם להיכנס – אני כל הזמן הבנתי שאתה רוצה ההיפך, להחריג את התו.
אלכס מילר: אז מה עשינו בזה?
אלכס מילר: אז אם זה לא שווי של הכסף, אז בשביל מה נותנים את זה?
אלכס מילר: סתם אשליה, איזשהו משהו - - -
אתי בנדלר: מי שמקבל באופן קבוע הנחה לרשת מסוימת לא יוכל להשתמש בתווים.
אתי בנדלר: הוא באמת צריך לבחור על איזה שיעור הנחה הוא הולך.
אלכס מילר: אז זה לא שווי של הכסף, זו הבעיה.
אלכס מילר: על זה אנחנו מדברים, שזה בסך הכול נייר אשליה.
כרמל שאמה-הכהן: גובים פה מחיר מהצרכן על הארגון של התו הזה, על היכולת שלו לקבל מתנה שהיא לא מוגבלת לחנות מסוימת - - -
אלכס מילר: אבל לא עושים את זה מלב טוב.
אלכס מילר: מישהו צריך להרוויח מזה.
כרמל שאמה-הכהן: הם מרוויחים על זה.
כרמל שאמה-הכהן: על ה-16%-15% הזה רוכבים גם הצרכן שמקבל הנחה וגם מארגן התווים.
לאה ורון: העוסק.
אלכס מילר: בגלל זה אני אומר שאם מייצרים את זה כשווי של כסף, אז שזה יהיה שווי של כסף ושבסופו דבר יהיה משתלם לכל מי שנכנס להיות שם.
כרמל שאמה-הכהן: ככל שתעשה את זה שווי ערך לכסף ההנחה תשאף לאפס.
כרמל שאמה-הכהן: היא תהיה רק הנחה על זה שקשרת כביכול לקוח לקבוצה מסוימת של עוסקים.
כרמל שאמה-הכהן: זה השיקול.
כרמל שאמה-הכהן: אנשים יקבלו פחות תווים, לא הרבה פחות, אבל פחות תווים – 10%-5% פחות תווים, יוכלו לעשות עם התווים מה שהם רוצים.
כרמל שאמה-הכהן: זה יהיה לקנות מבצעים, זה יהיה לקנות הכול, השאלה אם באחוזים שנשארים יישאר מקום לארגון.
אלכס מילר: חבר הכנסת כרמל שאמה, אתה מבין שערך המתנה בדרך כלל בגופים גדולים כבר קבוע, שאנשים יודעים מה זה.
אלכס מילר: ברגע שיורד משם, אז זה יעלה במקום אחר.
אלכס מילר: ברגע שוועד עובדים רואה שפתאום מתחילים לעשות כאן איזשהו משהו שלא משתלם להם, אז הם ירכשו מתנה אחרת לאותם עובדים.
אלכס מילר: הרי בסופו של דבר מה אתה - - -
עידו רז: אז מה, יותר טוב מחבתות?
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, אז מתנה היא מוגבלת.
אלכס מילר: למה אני צריך - את כל העולם ואשתו - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל אם אתה בא לעובד ואתה נותן לכולם DVD מתנה לחג - אחד יש לו כבר DVD, אחד אין לו שימוש ב-DVD, אחד חרדי, אחד לא יודע להפעיל DVD ואולי אחד מאוד חיכה ל-DVD.
כרמל שאמה-הכהן: כשאתה נותן לו תו הוא יכול לקנות או DVD או חולצה או אוכל.
אלכס מילר: אם אני בתור ועד עובדים הולך לחמש-שש רשתות - - -
לאה ורון: אולי במסגרת החוק האחר של השבת מוצרים - לוקחים את החולצה ומחזירים אותה לחנות, ואז אומרים לך שלמעשה החולצות ששם זה לא אותו שווי, החולצה שאת מחזיקה ביד היא רק 40 שקלים - - -
אלכס מילר: אם אני בתור ועד עובדים יכול ללכת לחמש רשתות ולהגיד להם: רבותי, תנו לי כל אחד שובר 1,000 שקלים - - -