GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: גם כאשר היה פיגוע בבנייני "התאומים" בארצות-הברית היה מוקד אחד שממנו יצאו כולם.
משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לעניין, אני לא רוצה להיכנס למה שקורה כאן- -
לאה ורון: בארצות-הברית, חוץ מ-911 יש מספרי טלפון נוספים למוקדים השונים?
אתי בנדלר: לא, כי ב-911 מזניקים גם לרפואה וגם למכבי אש וגם לכל - - -
משה גפני: אמרתי את הדבר הכי פשוט: אני מבקש לקדם את החוק הזה, לא להגיע איתו לתהליך, אלא לדבר על הרעיון שבחוק שצריך שיהיה מוקש אחד.
משה גפני: האם יישבו שם כל הנציגים של המוקדים – זה תחליט הוועדה המקצועית.
משה גפני: אני אמתין עם זה לקריאה השנייה והשלישית להצטרף להצעת חוק ממשלתית, לא לקדם את זה להמשך.
משה גפני: הרעיון הוא שיש מוקד אחד, יש מספר אחד.
משה גפני: זה הרעיון שעומד ביסוד הקריאה הראשונה.
אתי בנדלר: בעת הקריאה אנחנו נראה אם באמת אפשר לחיות עם מה שאתה הצעת\
אתי בנדלר: או שזה מחייב בכל זאת שינוי כדי להבהיר את הכוונות.
משה גפני: אני לא רוצה להעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית עד שלא תגיע מסקנה של הממשלה.
משה גפני: בכל אופן עולות פה שאלות כבדות משקל.
משה גפני: מה שחשוב הוא שהכנסת מקדמת את העניין הזה וגם אומרת לממשלה, תסיימו את העבודה שלכם.
אתי בנדלר: אני אומר לאדוני, מדוע הוועדה תצטרך לקבל הכרעה ערכית עוד לפני סיום הדיון לצורך הכנת אישור החוק לקריאה ראשונה, כי בין היתר אנחנו הרי נצטרך לקבל את הערכת האוצר לגבי עלות הצעת החוק.
אתי בנדלר: אם היא תומכת - -
יעקב ליצמן: מי הממשלה?
אתי בנדלר: אדוני, אתה.
אתי בנדלר: תמיכת הממשלה היא רלוונטית לשאלה, האם הצעת חוק, בהנחה שהעלות שלה היא למעלה מ-5 מיליון - - -
יעקב ליצמן: גברתי, אין 5 מיליון, ואין 20 מיליון.
יעקב ליצמן: אם אני אומר שהממשלה תומכת אז יכול להיות מיליארד שקל, ואנחנו תומכים.
אתי בנדלר: אדוני ירשה לי.
אתי בנדלר: השאלה אם הממשלה תומכת היא רלוונטית רק מקום שהעלות היא למעלה מ-5 מיליון, ומישהו עלול לטעון שזאת הצעת חוק תקציבית, הוא אמר, לא מדובר בהצעת חוק תקציבית כי הממשלה תומכת.
אתי בנדלר: אבל לצורך חוק יסודות התקציב אנחנו צריכים בכל מקרה לקבל את הערכת המדינה לגבי העלות התקציבית בלי שום קשר לשאלה אם הממשלה תומכת או לא, וכדי לקבל הערכה תקציבית אני משוכנעת שיש הבדל גדול אם מדובר במוקד שמפנה שיחות למוקדים אחרים או מדובר באנשי מקצוע שיושבים במוקד, והם עצמם עושים את הפעולות הראשונות - -
משה גפני: אם זאת השאלה שלך, אני מציע לנסח לקריאה הראשונה שיושבים אנשי מקצוע במוקד.
משה גפני: בלאו הכי אני אקבל בסוף את עמדת הממשלה - -
לאה ורון: שזה לא מה ששמעה הוועדה מד"ר בועז לב.
משה גפני: בסדר, אז אמרתי, הרי אנחנו לא נמצאים בקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני: אני מודיע – לא נקדם את זה.
משה גפני: אני לא אבקש לקדם את זה עד שהממשלה לא תקבל החלטה, אני לא משחק עם החוק הזה.
משה גפני: עכשיו אני מדבר על זה שיושבים אנשי מקצוע.
אתי בנדלר: שלא יושבים אנשי מקצוע.
משה גפני: שיושבים אנשי מקצוע.
אתי בנדלר: במוקד מאוחד.
משה גפני: במוקד מאוחד.
אתי בנדלר: טוב, אז עוד מעט נשמע מהאוצר מה הם אומרים.
משה גפני: כן, בסדר.
יצחק וקנין: אני מבין שאין הצבעה עכשיו, מה אתם הזעקתם אותי לפה?
יצחק וקנין: אמרו לי שיש עכשיו הצבעה מיד.
כרמל שאמה-הכהן: מי אמר לך שזה מיד?
יצחק וקנין: הלוביסט- -
יצחק וקנין: הלוביסט של הממשלה.
קריאה: זאת הגדרה חדשה.
כרמל שאמה-הכהן: אני ראיתי מי אמר לו, זה לא היה לוביסט.
כרמל שאמה-הכהן: זה אנשי הנהלת הקואליציה.
אתי בנדלר: וקנין הוא האחרון - - -
כרמל שאמה-הכהן: מי עוד רוצה להביע את עמדתו בעניין?
אילן דוידי: אילן דוידי מהמשרד להגנת העורף.
אילן דוידי: אנחנו תומכים ביוזמה הזאת.
אילן דוידי: אנחנו חושבים שיש בה יתרונות שאני אציין אותם.
אילן דוידי: פרקטית, ילדים ותיירים לא צריכים לזכור 100, 101, 102, 103 – זוכרים רק מספר אחד ומחייגים.
אילן דוידי: אם זה עובד בארצות-הברית זה יכול לעבוד טוב מאוד גם בארץ.
אילן דוידי: אני הייתי בניו-יורק, ראיתי איך זה עובד.
אופיר אקוניס: זאת הלוביסטית של הממשלה ששיגעה קודם את וקנין.
אופיר אקוניס: תכירו.
אופיר אקוניס: לא, זה בסדר, הייתה פה טעות עם הנהלת הקואליציה.
אילן דוידי: דבר נוסף – מבחינה מבצעית, אפקטיביות מבצעית יש בזה, משום שכל הגופים יושבים באותו חדר – זאת הכוונה לפחות אף על פי שהיא לא הוסברה פה.
אילן דוידי: אם זאת הכוונה, וככה הוחלט אז אנחנו תומכים בזה, שיהיה בסוף מרכז שנותן מענה, לא מרכז טלפוניה של 112 שהיא עונה ואומרת למשטרה, חייג 1, ולמד"א חייג 2.
אילן דוידי: זה לא רציני.
אילן דוידי: אם זאת הכוונה אז לא צריך להתעסק בזה.
משה גפני: אמרתי, יושבים אנשי מקצוע.
אילן דוידי: אז אמרתי, אני מתייחס כרגע למה שאתה אומר שיושבים אנשי מקצוע.
אילן דוידי: לזה אני מתייחס.
אילן דוידי: אני חושב שיש בזה אפקטיביות מבצעית וזה גם חיסכון כספי בסופו של דבר, משום שהיום לכל גוף יש מוקד משלו עם האנשים שלו, והם רבים.
אילן דוידי: מרכזים את כל הגופים האלה למקום אחד, והמקום הזה נותן מענה.
אילן דוידי: יותר מזה, אנחנו חושבים שנכון להעביר את זה באמצעות חקיקה משום שאנחנו סבורים שלא באמצעות חקיקה זה לא יעבור.
אילן דוידי: אנחנו היינו מאוד רוצים להיות שותפים לוועדה הבין-משרדית הזאת שתוקם, אם תוקם, עם המשרד לביטחון פנים, משרד הבריאות והמשרד להגנת העורף.
אילן דוידי: אנחנו גם מוכנים לעמוד בראש ועדה כזאת אם יוחלט בסוף שרוצים ללכת על זה.
קריאה: לא היית צריך להוסיף שאתה רוצה לעמוד בראש הוועדה.
קריאה: כבר הבנו.
קריאה: היית צריך להגיד את זה מההתחלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה שאנחנו לא מדברים עכשיו על נושא של שירותי חירום באופן כללי - -
קריאה: אתם לא יודעים אפילו איך לנהל מוקד, אז אתם רוצים להיות ראש הוועדה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, אתה יכול להתייחס אליי קצת?
כרמל שאמה-הכהן: נתתי לך רשות דיבור.
כרמל שאמה-הכהן: דברי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בלעדיך אני לא יכולה לדבר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שמעניין אותי – נניח שיש כזה מוקד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התקשר בן אדם – לאן אתה מפנה אותו?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה היא האם בתקופה שמתקשר מישהו אין בלגן בחדר עצמו?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה אומר בעצם?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברגע שיש שיחה זה מיד עובר למד"א ולכל הארגונים האחרים – משטרה, מכבי אש או יושבים שם אנשים, ואומרים, כן, אדוני – זה אתה, מכבי אש?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, רגע, תאונת דרכים – מי?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך אתם רואים את זה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אני גם שאלתי אתמול גופים שמעוניינים מאוד שזה יעבוד ולא שמעתי כל כך תשובה לזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך זה עובד בפועל?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תסבירו לי איך זה עובד.
אילן דוידי: אני מוכן לנסות להסביר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא רוצה שאתה תסביר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשמוע את המציעים.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת גפני, היא רוצה לשמוע ממך איך זה עובד.
משה גפני: התשובה היא כזאת: ברעיון של החוק עומד העניין שאנשים לא יודעים לאן להתקשר כשיש מצב חירום.
משה גפני: בעיקר אנשים מבוגרים, אבל לא רק.
משה גפני: יש מוקד אחד שלשם מתקשרים, ובמוקד הזה יושבים נציגי כל ארגוני החירום, במקום אחד.
נחמן שי: דסק אחד שלידו יושבים כולם, ואז הוא אומר, קח את השיחה הזאת, קח את השיחה הזאת, ומפנים שיחות.
משה גפני: יש תאונת דרכים – מקבל את זה מד"א, מקבל הנציג – זה קיים בכל העולם, אנחנו לא ממציאים את הגלגל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע אחד, אנחנו רוצים להיות אור לגויים – מה פתאום מעניין אותי מה קורה בעולם - -
משה גפני: לא מעניין אותי.
משה גפני: החוק הזה נולד אצלי בגלל בעיות.
משה גפני: אחרי זה נודע לי שזה קיים בארצות-הברית.
משה גפני: אותי לא מעניין, אני לא נוסע לחו"ל כמעט.
משה גפני: עם כל הכבוד לאור לגויים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה רשום בפרוטוקול.
משה גפני: אני לא מכיר את ה"גויים", אני לא מכיר את ה"אור".
משה גפני: אני מדבר על כאן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז תסביר לי על כאן, אני עדיין רוצה להבין.
משה גפני: אמרתי שאני לא רוצה לקדם את החוק הזה לקריאה שנייה ושלישית לאחר שסגן השר אמר – ושמעתי את זה ממנו גם קודם – שיושבת ועדה של נציגי המשרדים הרלוונטיים, והם צריכים לעשות את זה מקצועית – איך אנשים עוברים את ההכשרה, איך הם מקבלים את השיחה.
משה גפני: הרעיון שעומד ביסוד החוק הזה הוא שכשיש מקרה חירום, ואצלנו, לצערנו, יש הרבה מקרי חירום, הוא מתקשר למספר אחד שכולם מכירים אותו כמו שכולם מכירים את המספר בארצות-הברית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יודע בדיוק מה דעתי בכל הנושא של החירום, וב-99% מהנושאים האלה אני איתך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני עדיין לא מבינה כמה זמן ייקח - -
משה גפני: אותו זמן שלוקח עכשיו, רק יותר מהר מבחינת - -
משה גפני: יש פחות זמן מפני שהוא יודע להתקשר מיד לאותו מקום.
משה גפני: הוא לא מתקשר בתאונת דרכים – לוקח לו זמן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסכימה איתך, זה נשמע מאוד הגיוני שכל אחד מתקשר לחירום אחד, זה ברור לי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה שלי היא מה קורה מאותו רגע אם אנחנו בעצם לא יכולים לבזבז זמן על ניתוב השיחה.
משה גפני: אם יבוזבז זמן אני לא אביא את זה לקריאה שנייה ושלישית.
ישראל חסון: יוליה, זאת שאלה טכנית כל כך - - - ופשוטה.
ישראל חסון: יש לך ואריאציות של חפ"קים משותפים מארגונים שונים.
ישראל חסון: יושב מולך רח"ל - -
קריאה: איזה חפ"ק יש לרח"ל?
זאב צוק רם: חבר הכנסת חסון, אני כבר לא ראש רח"ל.
ישראל חסון: בכל חפ"ק עירוני יושבים מאה גופים שבסופו של דבר צריכים לדבר זה עם זה, והם מתרגלים ואפשר לפתור את זה.
ישראל חסון: לדעתי, אנחנו צריכים להיות ישרים ולהגיד על מה אנחנו שמים את האצבע.
ישראל חסון: זה לא על השאלה הטכנית.
ישראל חסון: השאלה הטכנית היא פתירה, היא פשוטה, והיא קיימת ברקמת החיים.
ישראל חסון: בואו שימו את האצבע על הבעיה, אלי.
ישראל חסון: תגיד איפה הבעיה – נדבר.
אלי בין: הבעיה היא הזמן והצלת החיים.
נחמן שי: זמן התגובה.
אלי בין: זמן התגובה – אבסולוטית.
אלי בין: עם כל הכבוד, ויש לי הרבה כבוד והערכה לחבר הכנסת גפני, אני מכיר אותו הרבה שנים, ואני יודע שכשהוא לומד נושא הוא מאוד יסודי בו – פה פשוט הטעו אותו בכל התהליך.
אלי בין: עם כל הכבוד בזמן שמתקבלת קריאת 101 - -
משה גפני: אם הטעו אותי אני אמרתי שלא אמשיך את החקיקה.
אלי בין: אדוני, ברשותך, אם יושב ראש הוועדה יאשר למגן דוד אדום להשמיע הקלטה של שתי דקות כדי להסביר לוועדה איך מתקבלת קריאה במד"א, איך מתבצעת הקריאה, מה התהליכים שקורים בקריאה, זה יהיה רב משמעותי – זה פשוט ימחיש לוועדה איך מתקבלת קריאה, ומה המשמעות של קבלת קריאה במגן דוד אדום.
אלי בין: להעביר קריאה מ-911 ולחפש מי איש המקצוע - -
משה גפני: זאת לא ההצעה.
אלי בין: אם מדובר בפיגוע אז אין שום בעיה שמתקשרים ל-911, הוא יודע לתכלל את כולם, זה בסדר גמור.
אלי בין: אבל מדובר בקריאה של אזרח פשוט שיש לו התקף לב, ובדיוק עונה לקריאה הזאת איש של המשטרה, והוא עסוק בפריצה כזאת או אחרת - -
נחמן שי: זה לא איש משטרה, זה יהיה מישהו שכנראה יכשירו אותו לענות למגוון הקריאות, והוא יידע - - -
אלי בין: חבר הכנסת שי, עם כל הכבוד, ההכשרה הזאת קיימת היום בתוך ארגון כמו מד"א.
אלי בין: אתה הולך ולוקח משאב של המדינה שאתה יכול להשקיע אותו במקום אחר.
אלי בין: המשאב הזה קיים, למה אתה רוצה לעשות משהו אחר?
אלי בין: מה לא טוב במה שקיים היום?
משה גפני: בפיגוע צריך את המוקד?
אלי בין: בפיגוע, אדוני, המוקד המשטרתי יודע לפקד ולתכלל את כל כוחות ההצלה במדינת ישראל.
אלי בין: זה התפקיד שלו בחוק, זה הוא עושה - -
אלי בין: לא, פשוט לא.
נחמן שי: הרגע אמרת שכן כי מתכללים - -
אלי בין: זה לא בפיגוע.
אלי בין: אם מדברים על פיגוע אז עוד אפשר להבין את זה, אבל זה לא פיגוע.
אלי בין: פיגוע קורה אחת ל-, אירוע שהוא רב מערכתי או משתף את כל ארגוני ההצלה לא קורה יום-יום, הוא לא בשגרה.
אלי בין: השגרה היא טיפול כל אחד במקצוע שלו – מכבי אש בחילוץ ובשריפות, המשטרה – בסדר הציבורי ומגן דוד אדום – בהצלת חיים.
אלי בין: יש פה דברים אחרים.
אלי בין: חבר הכנסת נחמן שי, אני מציע שהוועדה תבוא למגן דוד אדום, תלמד את הנושא, תסייר פעם אחת.
אלי בין: אם באמת רוצים לקבל החלטה בואו למגן דוד אדום, תלמדו, תראו איך מגן דוד אדום עובד כמוקד רפואי.
אלי בין: אני לא מכיר את המוקדים של המשטרה ושל מכבי האש, אני יכול להגיד לך על מוקדי מגן דוד אדום; אני מבקש לפני שאתם מקבלים החלטה, גם לפני שאתם מורים לוועדה מקצועית כזאת או אחרת לפעול, אני מבקש ממך, חבר הכנסת גפני, אנא ממך, בוא תראה, תתרשם, ואני מוכן לקבל כל הערה שלך.
אלי בין: אם תחשוב אחר כך שהדבר הנכון הוא לאחד מוקדים אולי אני אזרום איתך.
אלי בין: אולי תשכנע אותי.
משה גפני: אדוני היושב ראש, אני יכול לענות?
משה גפני: א', אני מקבל את ההזמנה שלך, מר בין.
משה גפני: אני בכבוד גדול אבוא לבקר במד"א.
משה גפני: האמת היא שלא כל כך הבנתי, אלא אם כן יש לך דעה מוקדמת בעניין – כי אמרת דבר והיפוכו.
משה גפני: אמרת שנניח מישהו קיבל התקף לב והוא מתקשר למד"א, אתה אומר - -
נחמן שי: והמשיב הוא מיומן, הוא יודע לתת - -
משה גפני: כן, כן, מאה אחוז.
משה גפני: שאלתי מה יהיה אם יהיה מוקד שבו יישב איש מד"א – אמרת, לא, זה בזבוז זמן, נניח שזה לוקח דקה או שתי דקות – זה זמן קריטי – מה שלה
משה גפני: ערכתי לא לוקח, אבל אני מקבל את מה שאתה אומר וסומך על ועדה שבלאו הכי קיימת בממשלה.
משה גפני: שאלתי אותך לגבי פיגוע.
משה גפני: אמרת שכשיש פיגוע, ויש למשל, חומרים כימיים – אני כבר לא מדבר על מצב כזה, אבל אפילו בפיגוע רגיל של רב נפגעים שצריך את מד"א, וצריך כיבוי אש וצריך את המשטרה וצריך את כולם – שאלתי אותך, שם צריך 911?
משה גפני: אז כשתפסת את השאלה שלי אמרת "לא".
משה גפני: למה, אמרת, מכיוון שהמשטרה מיומנת להעביר את זה לכולם.
משה גפני: אז גם כשיש תאונת דרכים מיומנים.
משה גפני: אתה לא מקבל את ה"מיומנת", אתה אומר שזה זמן שחבל עליו.
משה גפני: ב-911 בפיגוע, ודאי שצריך את המספר הזה, גם לדבריך, אחרת אתה סותר את עצמך – אתה אומר פעם "כן" ופעם "לא".
משה גפני: צריך להעביר את ההודעה כשיש פיגוע, ויש חומרים כימיים צריך להעביר את זה לשבעה מקומות שאליהם צריך לשלוח כוחות.
משה גפני: רק לגבי החלק הזה צריך 911.
משה גפני: רק לגבי זה.
משה גפני: אני לא אמרתי – אם אכן אתה צודק – ואתה איש מקצוע – ויתברר בסופה של המלאכה שהממשלה עושה, וחזקה על משרדי הממשלה הרלוונטיים בעניין שהם לא גוף כמו מד"א – הם משרדי ממשלה – אם הם יגיעו למסקנה שאסור לעשות את זה, זה לא ייעשה.
משה גפני: אם הם יגיעו למסקנה שצריך לעשות את זה במקרים מיוחדים, זה ייעשה במקרים מיוחדים.
משה גפני: אם הם יגיעו למסקנה שאפשר טכנית להעביר את כל מה שאמרת למוקד אחד, כפי שנעשה בכל העולם או בחלק מהעולם המודרני – אז זה יהיה בכול.
משה גפני: עם כל הכבוד, אין אצלי "כזה ראה וקדש".
משה גפני: ההחלטה הזאת על האחדת קווי החירום זה לא כתוב בתורה, זה לא ניתן במעמד הר סיני, לא כתבו את זה בחז"ל, וזאת לא מצווה שאני חייב לעשות אותה.
משה גפני: היא מצווה אם היא אכן תציל חיי אדם, היא עבירה אם זה יהיה ההיפך.
משה גפני: המצב הזה של קו חירום, שוודאי יש מקרים שצריך את זה, שאין בעניין הזה ספק, גם לדבריך – אל תגיד לי "מיומן", "מיומן" אני יכול להגיד לך גם על תאונת דרכים.
משה גפני: צריך את זה, זה יציל חיי אדם, אין בעניין ספק – אני לא לוקח על עצמי את הדבר.
משה גפני: המשרדים – פיקוד העורף, משרד הבריאות, המשרד לביטחון הפנים – כל המשרדים הרלוונטיים לעניין הזה יקבלו החלטה.
משה גפני: ההחלטה שהם יקבלו אני מקבל מראש.
אלי בין: ברשות היושב ראש, אני יכול להשיב?
אלי בין: אני אמרתי, ואני חוזר ואומר: צריך להבדיל בין קבלת הקריאה לבין פיקוד על האירוע.
אלי בין: בקבלת הקריאה כשהמשטרה מקבלת אירוע היא יודעת להודיע למד"א ולמכבי אש בו זמנית.
משה גפני: אבל למה שלא יהיה מוקד חירום?
אלי בין: זה לא צריך מוקד חירום - -
משה גפני: אה, לא צריך?
אלי בין: - - מכיוון שזה בזבוז משאב, אדוני.
משה גפני: את המשאב תשאיר ליושב ראש ועדת הכספים.
אלי בין: בסדר, זה אני מסכים איתך.
משה גפני: יש לי כמה דברים להגיד על המשאבים ועל החלוקה שלהם.
אלי בין: בסדר, זה אני מסכים איתך, זה נכון.
משה גפני: משאב?
משה גפני: מדברים על חיי אדם.
משה גפני: אגב, זה לא עולה גם כסף.
אלי בין: זה עולה הרבה כסף.
משה גפני: לא חשוב - - -
אלי בין: אבל לא משנה - -
משה גפני: אבל כסף זה לא המקצוע שלך, זה המקצוע שלי.
אלי בין: נכון, זה אני לא יודע לעשות.
משה גפני: בשביל מה אני סחטן?
ישראל חסון: זה לא המקצוע שלך, זה ההובי.
אלי בין: אדוני, אני חוזר ואומר שכל הנושא של קבלת הקריאה הוא זמן קריטי והצלת חיים.
אלי בין: יושבים פה אנשים מהצד השני של השולחן ומהכיוון שלי שלא יודעים אפילו איך מנהלים מוקדים.
אלי בין: הם בחיים לא ניהלו מוקדים, הם רוצים להיות ראשי ועדה - -
אלי בין: אני אומר לך.
אלי בין: יש אנשים שהם בעלי אינטרסים ומובילים תהליכים.
אלי בין: הם אומרים את זה בפני הוועדה.
אלי בין: לכן הדברים האלה הם, לדעתי, פסולים - -
משה גפני: אבל למה אתה לא בא עם ראש פתוח לעניין?
אלי בין: חבר הכנסת גפני, אני לא שמעתי שהוועדה המליצה.
אלי בין: הייתה ועדה מקצועית, והיא לא המליצה.
אלי בין: הייתה אמירה של ד"ר לב שהוא איש מקצוע מהמעלה הראשונה, והוא לא צריך את השבחים שלי, הוא המשנה למנכ"ל משרד הבריאות.
אלי בין: הייתה אמירה שלא הייתה פסילה מכיוון שיש קו שמובילים אותו נגד מגן דוד אדום כדי לעשות איזשהו תהליך.
אלי בין: זה בסדר.
אלי בין: אז בוא נשים את הדברים - -
משה גפני: לא היה ולא נברא, לא משל ולא נמשל.
אלי בין: לא ד"ר לב, לא ד"ר לב.
משה גפני: לא ד"ר לב ולא אני, אז מי נשאר?
אלי בין: אז תכף אני אראה לך.
אלי בין: אם הייתה פה אמירה של ועדה מקצועית שהייתה אומרת, רבותיי, אנחנו ממליצים.
אלי בין: הרי מינו פה ועדה.
אלי בין: הוועדה לא המליצה, לא אמרה, בואו תעשו את זה כי זה הדבר הנכון לעשות במדינת ישראל.
אלי בין: זה לא מה שקרה, חבר הכנסת חסון.
אלי בין: הוועדה לא באה ואמרה, צריך לעשות את זה.
אלי בין: היא בדיוק אמרה דברים עם הסתייגויות.
אלי בין: באו שרים או פוליטיקאים או אנשים אחרים, ואמרו, בואו בכל זאת נעשה את זה.
אלי בין: אז קחו את זה למקומות האלה.
ישראל חסון: אנחנו שנינו באנו מבתי ספר שניהלו חפ"קים.
אלי בין: אני לא מדבר על חפ"ק, אדוני.
ישראל חסון: אתה מדבר פה על חפ"ק.
אלי בין: על חפ"ק אחוד אני מסכים איתך.
אלי בין: על חפ"ק אני בכלל לא מדבר.
משה גפני: אני לא יודע על מה אתה מדבר, אבל אתה כל הזמן מדבר.
ישראל חסון: אלי, הדיון פה, כפי שאני מבין, הוא על מוקד חירום שיודע בסופו של דבר לקבל את כל הקריאות ולנתב.
ישראל חסון: מה "לא"?
ישראל חסון: אז על מה?
אתי בנדלר: זה מה שניסיתי שלוש פעמים לברר, והתשובה הייתה – לא לנתב, אלא בעצמו להפעיל את הכוחות.
ישראל חסון: אתם כבר עושים עכשיו את האפליקציה של הצעת החוק.
ישראל חסון: מה אומרת הצעת החוק?
ישראל חסון: אני מניח שהוא לא מורשה.
ישראל חסון: אני מכיר אותו – הצניעות היא לא המעלה הבולטת, אבל היא קיימת בצורה נכבדת.
ישראל חסון: אני משוכנע שהוא לא ישב ובעיני רוחו חזה איך ייראה המבנה, ומה תהיה חלוקת הכיסאות.
ישראל חסון: הוא אמר, אני רוצה שהציבור יחייג למספר אחד, והמספר הזה יידע לנתב.
ישראל חסון: זה מה שהוא רוצה.
אתי בנדלר: אני קוראת כרגע ציטוט מדבריו של חבר הכנסת גפני אחרי שניסיתי לברר את הדברים.
אתי בנדלר: מדובר במוקד מאוחד שבו יושבים אנשי המקצוע.
משה גפני: זה ניתוב לתוך המוקד.
משה גפני: את שאלת שאלה נכונה.
משה גפני: את שאלת לגבי הנושא של משרד האוצר – כרגע הניתוב הוא בתוך המוקד.
משה גפני: הוועדה תחליט אחרת – אני משנה את דעתי.
ישראל חסון: גברת בנדלר, אני מוכן להגיד לחבר הכנסת גפני, תקל רק מההגדרה הזאת.
ישראל חסון: אם תלך רק על מה שנאמר – מוקד אחד שיודע לנתב לוח הזמנים הוא זניח מבחינת אלי בין.
אלי בין: כן.
אתי בנדלר: הוא אמר שזה בדיוק מה שמעכב הצלת חיי אדם.
ישראל חסון: לא, אתי, לא.
כרמל שאמה-הכהן: קודם כול במספר אחד יש קיצור ברור בלוח הזמנים בהגעה לכתובת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בלהודיע, כן.
כרמל שאמה-הכהן: אמרתי.
כרמל שאמה-הכהן: לפחות על השלב הזה אין ויכוח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד רגע זה עוד לא הבנתי.
ישראל חסון: בחלק לא מבוטל מהמקרים שמר בין וארגונו עוסקים בהם, זה דברים שגורם אחר מפעיל אותם לא באופן ישיר.
ישראל חסון: המשטרה לא מפעילה אותך ושולחת אותך?
אלי בין: מדי פעם.
אלי בין: זה זניח מאוד.
ישראל חסון: בפיגוע, מי מפעיל אותך?
עוזי בשן: הציבור.
ישראל חסון: מה זה "הציבור"?
ישראל חסון: זה המוקד שמקבל - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אלי, לא נעים לי מה שאתה עושה עכשיו, ברצינות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מנסים להיות בראש פתוח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת איתך, אלי, אני עדיין לא פוזלת.
אלי בין: אני מסתכל עלייך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה heading agenda ואתה לא מדבר עליה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגיד מה ה-heading agenda.
ישראל חסון: אלי, בעברית הכי פשוטה – מה זה "זניח" / "לא זניח"?
ישראל חסון: היום שוטר במוקד 100 שמקבל ידיעה על פריצה עם נפגע, יודע להתקשר אליך?
ישראל חסון: זה יום לימודים ארוך בשביל להכשיר אותו?
אלי בין: לא.
ישראל חסון: קריאה על פריצה שכתוצאה ממנה יש שריפה – השוטר – ודרך אגב, זאת חיילת שבחדר אחר שלנו אנחנו מאשרים אותן, והן יושבות שם שנה וחצי-שנתיים, אלה חיילות בשירות המשטרה.
ישראל חסון: היא יודעת להתקשר אליך ולמגן דוד?
ישראל חסון: היא יודעת.
ישראל חסון: זאת אומרת שהדיון כרגע, האם יכול להתקיים מוקד אחד שיודע לנתב – אני חושב שפה אתם מתחפרים.
ישראל חסון: אני מבין את גברת בנדלר שחידדה ואמרה שבאותו מוקד לא יישבו 20 איש, וכל אחד ייקח שיחה – אחד מארגון איחוד והצלה, אחד מארגון הצלה ועזרה, אחד מארגון הצלה ורווחה – לא זאת הכוונה.
ישראל חסון: שם הנקודה.
ישראל חסון: בעיניי, זאת הנקודה.
לאה ורון: אז למה הכוונה, שטכנולוגית זה יועבר אוטומטית למוקדים השונים?
ישראל חסון: טכנולוגית את יכולה להעביר את זה לכל הגופים האלה במכה אחת, מה הבעיה?
ישראל חסון: אם הגיעה עכשיו שיחה למוקד בסוגיה של בעיה רפואית או תאונת דרכים זה עף אוטומטית - - -
לאה ורון: אז מישהו צריך - - -
אלי בין: אבל יש לך את זה היום.
לאה ורון: אז כן יש שהות והעברה של שיחה.
ישראל חסון: אין שום שהות.
לאה ורון: אני לא מבינה מה אדוני מציע.
כרמל שאמה-הכהן: הוא אומר שהיום יש 112 לכל - -
ישראל חסון: אני אסביר לך את זה: אני ראיתי עכשיו תאונת דרכים – הטלפון הראשון שאני מחייג זה 100; הטלפון השני שאני צריך לחייג זה מאה ומשהו, ואז הם מודיעים לי כבר - -
משה גפני: מה זה "מאה ומשהו"?
ישראל חסון: לא זוכר את המספר של מד"א.
ישראל חסון: אני לא זוכר, אני מצטער.
משה גפני: אתה לא צריך להצטער, זה המצב.
ישראל חסון: מראש אם אני מגיע למגן דוד סביר להניח שהם יגידו שכבר קיבלו.
ישראל חסון: אם חס וחלילה יש שם גם רכב בוער אז אני צריך להתקשר לעוד איזשהו מספר שאני גם לא זוכר בדיוק מהו; ואם זה קורה מתחת לקו מתח אז אני צריך לחייג עוד מספר - -
לאה ורון: 112 אתה תזכור?
משה גפני: טלפון אחד יזכרו.
ישראל חסון: לאה, אני עונה לך.
ישראל חסון: מה זה המוקד הזה?
ישראל חסון: המוקד הזה, בתפיסת העולם שלי הוא שאזרח מתקשר ואומר, אדוני, יש פה תאונה עם נפגעים, והרכב בוער מתחת לקו מתח גבוה, אותו מוקד לוחץ על כפתור, ומעיף את השיחה ואת האינפורמציה הזאת לחמישה גורמים בו זמנית.
לאה ורון: עכשיו תעשה לי אותה הדמיה לגבי אדם שיושב במוקד ומתקבל צלצול, ואני אומרת, שוכב לידי אדם - -
משה גפני: אחרי שהוא מסביר לך ממד"א, אני אסביר לך גם כן.
לאה ורון: - - שוכב לידי בבית אדם שנפל, אני לא כל כך מבינה מה יש לו, אולי התקף לב – מה קורה מאחורי הדברים - - -
קריאה: אפשר להשמיע הקלטה?
ישראל חסון: עכשיו זאת בדיוק הנקודה שאלי לא רוצה לשים אותה על השולחן, ואני לא מייצג אותו, אלא עושה עכשיו אינטרפרטציה.
ישראל חסון: מה הבעיה היום של מד"א?
ישראל חסון: בתא שטח נתון פועלים 5-4 גופי הצלה - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה פועלים?
ישראל חסון: בירושלים, למשל.
אתי בנדלר: במתן עזרה רפואית ראשונה.
ישראל חסון: כשבן אדם מתקשר היום רוב האנשים זוכרים מוקד מד"א ומחייגים למד"א.
ישראל חסון: גופי הצלה אחרים שלכאורה יכולים לפעמים גם להגיע – אולי, ואני אומר את המילה "אולי" כי אני לא בדקתי את זה אמפירית – אולי יכולים להגיע במהירות של שלוש דקות מהר יותר – זה לא מגיע אליהם.
אלי בין: אתה טועה.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, לעניין.
ישראל חסון: זה לעניין.
כרמל שאמה-הכהן: לעניין של השורה התחתונה.
ישראל חסון: זה בדיוק העניין.
ישראל חסון: זאת הנקודה שהיום, מה שרוצה חבר הכנסת גפני זה לקחת את כל אותם גופים וולונטריים פעילים ולהביא אליהם את האינפורמציה, ובאותו רגע הם מתחרים בצורה כזאת או אחרת עם המונופול של מד"א בקטע הזה – או לא "המונופול", לא רוצה להשתמש במילה הזאת.
ישראל חסון: הבכורה.
ישראל חסון: זאת הנקודה.
אלי בין: אז תגידו את זה.
ישראל חסון: כל היתר זה טיעונים זניחים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אני מצטערת, ישראל.
ישראל חסון: זניחים.
ישראל חסון: משום שלרכוש מיומנות לפתור בעיה של הזרמת מידע במהירות רבה – אם במדינת ישראל לא יודעים להעביר אינפורמציה ל-300 גורמים בשנייה אז אני מוכן להביא את מד"א לאותם גורמים כדי שיראו איך מעבירים אותה אינפורמציה ל-300 גורמים, בלי עיכוב.
ישראל חסון: אני מוכן לעשות סיור הפוך למד"א.
ישראל חסון: לא זה הדיון.
ישראל חסון: הדיון הוא על מעורבות של גופי ההצלה הנוספים בעוגה.
ישראל חסון: זה קונספט שמדינת ישראל צריכה להחליט אם היא רוצה מד"א גדולה, חזקה ועוד יותר גדולה ממה שהיא היום, וטובה - -
זאב צוק רם: אני מהמטה לביטחון לאומי.
זאב צוק רם: אני קצת מבין בחירום ובהיערכות לחירום.
זאב צוק רם: מדינת ישראל זקוקה למוקד מרכזי שיאגד, יפעיל ויתזמן את כלל גופי החירום וההצלה במדינת ישראל.
זאב צוק רם: אני לא נכנס כרגע למה שחבר הכנסת חסון אמר לגבי גופי הצלה נוספים, אבל אין ספק - -
משה גפני: אני לא דיברתי על זה.
משה גפני: אני מדבר על הרעיון הכללי.
משה גפני: הוא איש חכם אבל אני לא העליתי את זה.
זאב צוק רם: בתפיסה חירומית אין ספק שיש מקום כי עלו כאן רק המשטרה, מד"א, כב"א.
זאב צוק רם: ישנם גופים נוספים: הגנת הסביבה לחומרים מסוכנים, כל יחידות החילוץ האזוריות של מדינת ישראל שנמצאים בכל מיני מקומות שהולכים להוציא אנשים מנקיקים ומואדיות וכולי – גם אותם צריך להפעיל מהר.
זאב צוק רם: אנשים לא זוכרים את כל המספרים.
זאב צוק רם: לכן יש מקום לרכז את כל החילוץ, ההצלה והחירום תחת מענה אחד.
זאב צוק רם: הם יודעים לתת את הניתובים המתאימים, הם יודעים לתזמן את מי שצריך, כולל אפילו להזניק מסוק חילוץ של חיל האוויר.
זאב צוק רם: לכן יש לזה חשיבות.
כרמל שאמה-הכהן: יש לי שאלה לחברי הכנסת: אתם מעוניינים להעביר את ההצעה הזאת לקריאה ראשונה בהסכמה ובין לבין גם המציע התחייב וגם אני מתחייב שנקיים סיור במוקד מד"א כדי ללמוד את זה לעומק בצורה חריגה - -
נחמן שי: - - - הממשלתית?
נחמן שי: מתי היא גומרת את העבודה שלה?
כרמל שאמה-הכהן: הממשלה זה ממשלה.
נחמן שי: זה יכול להיות מרכיב.
נחמן שי: נשמע גם מהם.
משה גפני: אני גם מתכוון לחכות לזה.
כרמל שאמה-הכהן: אני מתכוון ללמידה עצמית.
כרמל שאמה-הכהן: נצא לסיור במד"א.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני כבר הייתי במד"א ועשיתי סיור.
ישראל חסון: אני בעד לתת למד"א את הזכות לייצג את עמדתה בצורה - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול שאלה, בבקשה, אדוני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: א', אני מסכימה עם ההצעה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני במקרה הייתי במד"א וכבר עשיתי שם סיור - -
משה גפני: אבל לא היית איתי יחד.
כרמל שאמה-הכהן: אבל לעניין, הדיון הבא כבר בפתח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה עדיין לשאול או שאנחנו נחכה לוועדה, כי אני חושבת שהרעיון מעולה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עדיין אני רוצה לשאול מה קורה במקרה שהתקשר בן אדם, וצריך לעשות לו החייאה במקום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שמטריד אותי.
משה גפני: יושב איש מד"א.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה, בחירום?
כרמל שאמה-הכהן: אין טוב ממראה עיניים ומשמע אוזניים, וכשנצא אליהם למוקד ונבקר אצלם, נשמע ונראה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאלה שיתקשרו, והוא יאמר לו בטלפון, תעשה לו ככה, תעשה לו ככה.
כרמל שאמה-הכהן: אף אחד לא ייקח סיכון בחיי אדם.
משה גפני: אבל - - - פיקוח נפש לחלל את יום הכיפורים.
משה גפני: לספק הזה שאת מעלה אני אסכים?
אנסטסיה סורוקינה: אני ממשרד האוצר.
אנסטסיה סורוקינה: יש פה אמירות לכאן ולכאן.