GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
כרמל שאמה-הכהן: אני לא קונה בתווים, אבל אני אומר לך שאני העליתי את הנושא הזה לדיון ציבורי באינטרנט ורוב התגובות במקום על התוקף, במקום על החרגה של מבצעים – שגם על זה יש תלונות דרך אגב, אבל לכאן ולכאן וכל מיני בעיות, כל מיני רמות – התגובות הכי קשות היו על הקטע של הפרשי ההנחה.
כרמל שאמה-הכהן: כנראה שזה מבלבל.
עידו רז: אדוני היושב-ראש, הפרשי הנחה, אתה מתכוון לשווי של הערך הנקוב של התו ברשתות השונות?
עידו רז: כי יש את זה רק ברשת המזון עצמה בין "רשת הדיסקאונט" לבין הרשת הרגילה.
חנה וינשטוק טירי: יש פה הגבלה ברשתות מזון מסוימות.
עידו רז: ההפחתה קיימת רק בנקודה אחת וברשת - - -
כרמל שאמה-הכהן: תראי לי את זה, בבקשה.
אתי בנדלר: יש שני דברים, יש הבדל בין חנויות שונות באותה רשת - - -
אלכס מילר: גם הרוויחו לקוחות וגם עוד נגסו קצת.
אתי בנדלר: כדי שיהיה ברור, יש הבדל בשיעור ההנחה - -
חנה וינשטוק טירי: מקדימה באותיות הקטנות.
אתי בנדלר: - - או בשווי התווים בין חנויות שונות באותה רשת, למשל "שופרסל שלי" ו - -
הילה דוידוביץ: "שופרסל דיל".
אתי בנדלר: - - ו"שופרסל דיל" ויש כשאתה נכנס ל"שופרסל שלי" למשל לצורך העניין - -
כרמל שאמה-הכהן: רגע, זה צריך זמן להבין גם - - -
אתי בנדלר: - - אומרים: אתה לא יכול להשתמש בתו כדי לרכוש דברים שנמכרים במבצע, שזה החלק הכי מקומם, כי את זה אתה לא יודע מראש.
אתי בנדלר: אם אתה מקבל תווים ואתה יודע מראש שב"שופרסל דיל" התווים שלי הם לא 1,000 שקלים אלא 950 שקלים, ניחא.
יורם ארן: אז את מוסיפה עוד דבר פה.
יורם ארן: השאלה אם זה נכון.
אלכס מילר: יש לי שאלה, נגיד - - -
חנה וינשטוק טירי: הם מודיעים את זה, הם כותבים.
אלכס מילר: סליחה, משרד התמ"ת - - -
אתי בנדלר: לא, אבל אתה לא יודע איזה מוצרים מכרו בנקודת זמן מסוים במבצע.
אלכס מילר: אבל אני אתן לך עכשיו עוד סוגיה.
יורם ארן: אתה בא למקום מסוים לקנות משהו, ואז מתברר: מצטערים, זה אתה לא יכול.
עידו רז: הכול מפורסם וכתוב מראש.
אלכס מילר: לא, אבל - - -
אתי בנדלר: לא כתוב מראש, כי כל מה שכתוב זה "לא חל על מבצעים", אבל אתה לא יודע מה ייכלל במבצעים, אתה נכנס לחנות ופתאום חצי מהמוצרים זה במבצע ואתה לא יכול להשתמש בתווים.
כרמל שאמה-הכהן: על המבצעים אין ויכוח.
הילה דוידוביץ: אבל אם זה סוף עונה למשל - - -
אלכס מילר: הצלחת לזהות?
כרמל שאמה-הכהן: כן, זה רק עסק אחד.
אלכס מילר: נו, אז בסדר, אז מישהו פה - - -
כרמל שאמה-הכהן: יש החרגה אחת.
אלכס מילר: תקשיבו, יש לי שאלה, נגיד פנסיונרים, אנשי ביטחון, משטרה וכל אלה, יש להם בכל מיני רשתות מזון הנחה של 15%-10% שנותנים להם.
אלכס מילר: השאלה שנשאלת - - -
צבי לביא: בתווים.
אלכס מילר: לא, לא בתווים.
אלכס מילר: יש להם הנחה קבועה.
חנה וינשטוק טירי: כן, אין כפל הנחות.
אלכס מילר: עכשיו השאלה, אם נגיד אני איש משטרה או פנסיונר וכו', קיבלתי את התווים להשתמש בהם, אני בא לרכוש מוצרים יוצא לי 1,000 שקלים - -
כרמל שאמה-הכהן: 10% פחות.
אלכס מילר: - - ה-1,000 שקלים עם הנחת השוטר או פנסיונר של 15%-10%, כשאני נותן תווים אומרים לי: לא, ההנחה הזו לא תופסת.
הילה דוידוביץ: כי אין כפל הנחות.
כרמל שאמה-הכהן: לא, אני רואה שזה לא דרמטי, תדע לך, זה רק החרגה אחת.
אלכס מילר: נו, אז מה, בסדר.
אלכס מילר: זה לא דרמטי, אף אחד לא ייפול מזה.
עידו רז: צריך להבין שההפחתה שקיימת למשל בין "שופרסל דיל" לבין "שופרסל שלי", הפחתה של ה-10% תגרום לכך שאם תבוטל ההפחתה, התו לא יכובד ב"רשת הדיסקאונט".
עידו רז: אנחנו פשוט נוריד את הרשת.
אתי בנדלר: הם - - -
עידו רז: אני לא יכול לכבד את התו ב"רשת דיסקאונט" בהנחה של - - -
אלכס מילר: הם יישארו שם ועוד בגדול.
כרמל שאמה-הכהן: לא, הם לא יישארו שם.
אלכס מילר: הם יישארו שם.
קריאה: כי מלכתחילה המחירים - - -
אתי בנדלר: לא, ימכרו תווים נפרדים לרשת "שופרסל דיל", כמו ש"רמי לוי" מוכר תווים נפרדים לרשת שלו.
אלכס מילר: בסדר, השאלה אם זה יירכש.
אלכס מילר: הרי לוקחים את זה לא בגלל רשת אחת, לוקחים את זה בגלל כמות גדולה מאוד של עסקים.
אלכס מילר: תסתכלו מאחורה כמה רשתות ואיפה אפשר לרכוש.
אלכס מילר: הרי זו כל המטרה של מי שנותן את המתנה הזאת.
אלכס מילר: אז אם זה לא יהיה אטרקטיבי, אז הוועדים לא ייקנו.
אלכס מילר: אז בסופו של דבר הם יכנסו לשם, רבותי, - - -
אתי בנדלר: לא, זה יהיה אטרקטיבי.
אתי בנדלר: הם לא יימנו בתוך זה רק את "רשתות הדיסקאונט".
לאה ורון: זה יאפשר להם עוד יותר לפרסם את עצמם, לכל העוסקים.
צבי לביא: אתה צריך - - -
אלכס מילר: זה הרבה יותר כלכלי גם אם אנחנו מוציאים מהם את האפשרות הזאת של החמישה שקלים.
אלכס מילר: הרבה יותר כלכלי להם להיות שם כי הם גם מקבלים לקוחות, מקבלים פרסום, הם מקבלים הרבה מאוד יתרונות מהעניין הזה מאשר לברוח משם.
נמרוד הגלילי: צריך לזכור שהצרכן מרוויח גם כשהוא קונה ב"רשת הדיסקאונט" בסופו של דבר.
עידו רז: אחוז הההנחה גבוה יותר - - -
אלכס מילר: בסופו של דבר הצרכן משלם על זה.
אלכס מילר: הצרכן משלם את זה, הוא משלם דמי ועד עובדים כל חודש.
אלכס מילר: תבינו, זה לא שהוא פתאום - - -
אתי בנדלר: אגב, כשאתה אומר דמי ועד עובדים, וזה קשור לא דווקא לרשתות שכלולות בתוך התווים האלה, אלא להגבלת התוקף, משום שלא פעם התווים האלה ניתנים כמתנה מהמעביד, ואז העובד גם ממוסה על כך.
צבי לביא: זו לא מתנה.
חנה וינשטוק טירי: לא, משלמים על זה מדמי החבר של הוועד.
צבי לביא: סליחה, יש לזה היסטוריה.
אתי בנדלר: יש מקרים ויש מקרים.
אתי בנדלר: אם משלמים את זה – אם המעביד נותן את זה כשי לפסח, למשל - -
יורם ארן: נכון.
צבי לביא: אתי - - -
אתי בנדלר: - - אז את משלמת את זה, יש לך זקיפת הטבה, זקיפת מס.
חנה וינשטוק טירי: לא, אבל - - -
צבי לביא: אתי, יש לזה היסטוריה.
צבי לביא: כחלק מההסכמים הקיבוציים, זה נקרא "משכורת 13".
צבי לביא: בהרבה מקומות עבודה - אני זוכר שפעם זה היה בכל מקומות העבודה - משכורת כ-13 היתה מתחלקת בין החגים, בעצם בין פסח לראש השנה, והיו מקבלים תשלום, על התשלום היו משלמים מס הכנסה.
צבי לביא: ברבות הימים התשלום הזה נהפך לתווי הקנייה.
צבי לביא: העובד משלם את המס הזקוף על תווי הקנייה.
צבי לביא: הוא משלם את המס על הסכום הנקוב שרשום על התו.
צבי לביא: כנ"ל המוסד שמשלם את זה - גם הוא מרוויח, כי זה מנוכה לו ממס הכנסה.
צבי לביא: כלומר, מס הכנסה פה עושה רווח מייד על כל המבצע הזה.
צבי לביא: מכיוון שכולם מתחשבים בסכום הנקוב גם העובד שמשלם על זה וגם המעביד שקונה את זה או הוועד או כל צורה שהיא, אז אין שום סיבה שאותה רשת שמוכרת את התווים האלה, אותו מוסד שמוכר את התווים - היום זה איזה מן תאגיד של כל מיני מוסדות - שהוא יבוא אחר כך ויגיד שזה לא שווה את סכום הריאלי שאתה קונה, שהוא כאילו מנכה את זה.
צבי לביא: אם כבר כאן הוא מרוויח פעמיים.
צבי לביא: הוא גם הרוויח בזה שהוא מקבל את הכסף מראש, הלוא הכסף ניתן מראש - -
אתי בנדלר: אני מניחה, בעצם אני לא יודעת אם ברור.
צבי לביא: - - וגם הוא - - -
לאה ורון: חלק בכלל הולך לאיבוד שמעניין כמה.
צבי לביא: וכמה שהולך לאיבוד, אני לא מדבר על זה, אבל אני אומר אם - - -
לאה ורון: זה נקרא "חובות אבודים".
צבי לביא: בהנחה שמנצלים את התווים בתקופת התוקף - אם הסוחר או העוסק עושה עוד את הניכוי הזה, אז כאן יש רווח על רווח.
צבי לביא: ופה זה פשוט לא הוגן.
כרמל שאמה-הכהן: אגיד לך מה יקרה עם "שופרסל דיל" מה הם יעשו, הם פשוט יגבילו את זה לחצי מהקנייה.
אלכס מילר: מה זה חצי מהקנייה?
כרמל שאמה-הכהן: זה מה שהם יעשו פחות או יותר, על אחוז מהקנייה.
אלכס מילר: אז אף אחד לא יקנה מהם את התווים האלה.
אלכס מילר: מה אתה חושב?
אלכס מילר: הם עושים טובה שהם שם?
עידו רז: יש נקודת שיווי משקל בשוק.
הילה דוידוביץ: אבל אנשים מקבלים את זה - - -
אלכס מילר: רבותי, אתם מדברים כרגע על חמישה שקלים על 100 שקלים, שלדעתכם ייצור איזשהו משבר עם רשת אחת.
צבי לביא: אתה יודע מה זה חמישה שקלים ללקוח?
אלכס מילר: הם לא יפסידו.
כרמל שאמה-הכהן: לא, הם יגבילו את זה לאחוז מהקנייה.
כרמל שאמה-הכהן: אלכס, זה מתמטיקה.
צבי לביא: אתה מכיר את ההוא שאמר - - -
כרמל שאמה-הכהן: הם פועלים להרוויח.
כרמל שאמה-הכהן: הם ואלה שעושים את ה - - -
אלכס מילר: ברגע שהם - - -
כרמל שאמה-הכהן: הם לא יכולים להרוויח ביחד באותה רמת רווחיות, הם לא יכולים, זה לא יסתדר.
כרמל שאמה-הכהן: זה מקסימום יכול להתכווץ טיפה, אבל זה לא יכול להסתדר.
כרמל שאמה-הכהן: אתה לא יכול לכווץ את זה - - -
אלכס מילר: אז תבין - - -
כרמל שאמה-הכהן: או שזה לא יהיה בתוך אותו תו או שההנחה המקורית על התו תרד או שהם יגבילו את הקנייה באותה רשת מוזלת לאחוז מסוים.
אלכס מילר: כרמל, מישהו שרוכש את זה או אזרח פשוט שרוכש את זה לקבל מתנה או מעביד רוכש את זה בשביל העובדים שלו, הוא מנסה להשיג מטרה מסוימת - בסופו של דבר הוא רוצה שהאנשים ייהנו מזה.
אלכס מילר: אם אנחנו יוצרים מצב שהם לא נהנים משום דבר, ומישהו שכביכול זה לא משתלם לו, אז האזרח צריך להחליט, או האזרח או המעביד, אם הוא רוצה, הרי בסופו של דבר רוצה לקבל הנחה וללכת עם זה לסופר, אבל הוא בסופו של דבר לא מקבל את ההנחה הזאת.
אלכס מילר: הוא לא מקבל את ההנחה הזאת, כי אותו סופר מפחית לו מהשווי של התו, אז מה הוא עשה בזה?
אלכס מילר: דבר שני - - -
כרמל שאמה-הכהן: יפחיתו לו את השווי של התו מההתחלה, אז הוא יקבל פחות תווים.
יורם ארן: הוא לא משלם מס הכנסה על מלוא השווי פה, אמר מר קסלר בצורה - - -
לאה ורון: צבי לביא.
אלכס מילר: כרמל, אני חושב שקודם כל לא יהיה כאן שום משבר ואם תווי הקנייה האלו אם הם לא אלטרנטיביים לאזרח, אז הם לא צריכים להיות פה.
אלכס מילר: זה כסף.
אלכס מילר: שילכו וייקחו בכסף שלהם מה שהם רוצים או בכסף שימצאו להם מנגנון אחר של הנחות.
אלכס מילר: אבל לא יכול להיות שיש פה איזשהו - - -
צבי לביא: אתה צריך להבדיל בין תווים שמקבלים - - -
דוד דהאן: בגדול, הכותרת כאן זה שביעות רצון.
אלכס מילר: אף אחד לא חייב אף אחד לקנות ואף אחד לא חייב אף אחד לתת את זה כמתנה.
צבי לביא: כחלופה של - - -
אלכס מילר: אבל לא צריך לעשות מזה איזושהי תעשייה שאנחנו מגנים עליה, שמישהו פה באמת מצא דרך איך לנגוס, ואני לא חושב - - -
כרמל שאמה-הכהן: רק תיקח בחשבון מה יקרה, אין לי בעיה ללכת עם זה, זה לא סוף העולם גם אם נלך על ערך נקוב אחד, אבל אני אומר לך באופן ברור, זה או שאנשים יקבלו טיפה פחות תווים – בסוף אבל אולי יהיה שווה להם את הנוחות ואת הבהירות או שההגבלה ברשתות המוזלות תהיה עד לאחוז מסוים מהעסקה או עד סכום מסוים – זה התוצאות.
אלכס מילר: אני מבקש שגם הנושא של המבצעים, אני גם לא מבין את הדבר הזה.
כרמל שאמה-הכהן: לא, מבצעים אנחנו נוציא.
אלכס מילר: שנגיד כל מי שמקבל הנחה קבועה ברשתות האלה.
כרמל שאמה-הכהן: עורכת-דין יעל גויסקי מטעם "להב", בבקשה.
יעל גויסקי: "להב" תומכת בהצעת החוק, אפילו מאוד מקווה שהצעת החוק כמו שהיא תקודם.
יעל גויסקי: הטענה העיקרית של "להב" בנושא הזה שמדובר כאן בעצם בערך לא אמיתי לכסף שניתן כאשר אין תמורה.
יעל גויסקי: יש הרבה מקרים של אובדן התווים האלה.
יעל גויסקי: המצב הזה הוא של יחסי מסחר לא מקובלים, כאשר הכסף מונח בקופה, הוא יוצר ריבית, הוא מניב פירות בדרך אחרת, ולמעשה לאותו צרכן, לאותו קונה לעיתים אין אפילו את השווי שלו, למרות שהוא קיבל את זה או כמתנה או קנה את זה ורכש את זה.
יעל גויסקי: ולכן "להב" סבורה שכן יש מקום לתקן את הנושא מבחינת תאריכי התפוגה.
צבי לביא: צריך לעשות את ההבדל בין שני - -
לאה ורון: זה הרי שני דברים שונים.
חנה וינשטוק טירי: דרך אגב, אם אפשר להוסיף משהו, גם היה - - -
צבי לביא: - - סוגי תווים.
צבי לביא: אתה לא יכול לעשות את ההבדל בחוק הזה.
צבי לביא: תווים שאדם מקבל כעובד זה סיפור אחד ותווים שאדם קונה מרשת באופן עצמאי או באופן וולונטרי זו בעיה שנייה.
צבי לביא: אם אני כעובד מקבל את זה כחלק מזכויותי כעובד, כתחליף למענק שהייתי מקבל פעם בכסף מזומן ושאני עדיין משלם על זה מס הכנסה, אז זה שווה התייחסות אחרת, מאשר אם באופן וולונטרי הרשת מציעה לך לקנות את תווי הקנייה שלה, ואז אתה כפוף לתנאים של קניית התווים.
יעל גויסקי: נכון, צודק.
יעל גויסקי: זה אפליה ל - - -
צבי לביא: זה שני דברים שונים.
צבי לביא: אי-אפשר לעשות את זה בחוק אחד.
צבי לביא: אתה צריך להביא את זה בחשבון.
אלכס מילר: אבל מבחינת הנושא של הגדרת התווים, הם יביאו לנו את זה לשנייה ושלישית, כן?
אלכס מילר: אמרתם של הגדרה של מה זה "תו קנייה" - - -
אתי בנדלר: עוד לא קראנו ועדיין לא היתה הצבעה על העקרונות, אבל אני לא רואה - זה מהות החוק ההגדרה על "מה זה חל תו קנייה", אי-אפשר להשאיר את זה לקריאה שנייה ושלישית.
כרמל שאמה-הכהן: אז בואו נגדיר "תו קנייה".
אלכס מילר: אבל אנחנו באופן כללי אמרנו שמדובר על אותם תווי קנייה, בעצם הסכום הכספי שנקוב עליהם, השאלה אם אנחנו לא מכניסים איזשהו – אז יכול להיות שאותם אלה שמתעסקים בקופונים וכו' לא ינקטו בסכום - - -
כרמל שאמה-הכהן: על קופונים אין ערך נקוב.
אתי בנדלר: יש, יש, אדוני.
יורם ארן: יש, אפשר לקנות ב-100 שקלים, ב-50 שקלים ולקבל מייד.
אתי בנדלר: יש סוג מסוים של קופונים - - -
אתי בנדלר: תשלם 50 שקלים ואתה מקבל קופון שהערך שלו 100 שקלים לניצול במקום מסוים.
יורם ארן: למסעדה תוך 48 שעות ואתה משלם 50 שקלים וזה שווה 100 שקלים באותה מסעדה ביומיים הקרובים, אבל שילמת במזומן - זה הגרופונים האלה.
עידו רז: גם שם זה לא כולל כפל מבצעים, אז מה?
יורם ארן: נותנים לך מסעדה פלונית, שלושה ימים, תשלם 50 שקלים, תקבל 100 שקלים.
הילה דוידוביץ: אבל גם יש מגבלות – בין שעות מסוימות לימים מסוימים.
עידו רז: זה אותו דבר - את יודעת שבכל עסקה מסחרית יש הטבות, יש: כן כולל, לא כולל, כן מנה אחרונה, לא כולל יין.
עידו רז: יש החרגות, נו מה?
עידו רז: אחרת אין עסק - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא "אין עסק".
כרמל שאמה-הכהן: אלה שמנפיקים את התווים יעשו את החשבון שלהם ויתנו את ההנחה במקור, ולא אשליה, כמה ששווה להם.
כרמל שאמה-הכהן: אבל ייקחו בחשבון שאדם יכול לרכוש גם מהמבצעים וגם לא מהמבצעים, כי אדם בא עם כסף, זה הכול.
כרמל שאמה-הכהן: כמו שאני בא עם כסף מזומן או עם דולרים או עם יורו, אתה לא אומר לי: אתה לא תקנה מהמבצעים או כן תקנה מהמבצעים.
כרמל שאמה-הכהן: לא תכוון אותי מדויק.
כרמל שאמה-הכהן: תעשה את החשבון שלך מראש, תגיד: על 100 שקלים נקוב, אני מוכן לקבל 80 שקלים - הייתי מוכן לפני החוקים - אחרי החוק הזה אני מוכן לקבל את רק לפי 90 שקלים, זה הכול.
עידו רז: זה בסדר גמור, רק צריך להבין מה התועלת מכך.
כרמל שאמה-הכהן: התועלת שהכול יהיה יותר ברור ושקוף ולא מסובך.
עידו רז: זה בסדר, אבל השקיפות תבוא על חשבון הביזנס הזה.
עידו רז: המשמעות תהיה שההנחה תהיה נמוכה משמעותית, יכול להיות שזה בכלל "יהרוג" את שוק תווי הקנייה, ואם זאת המטרה אז זה גם בסדר.
אלכס מילר: לא, אבל אדוני, אני לא מבין - - -
עידו רז: אבל צריך להבין שזה הכיוון - - -
אלכס מילר: כשאתה יוצר עסק שבעינינו הוא לא שקוף, שבעינינו הוא יכול להיות בעייתי ומכוון אזרח, בעצם עושה רגולציה לאזרח, למה אנחנו צריכים להגן בכל דרך אפשרית על העסק הזה?
עידו רז: זה לא בגלל העסק, השוק הזה חייב - - -
נמרוד הגלילי: זה יפגע באזרח.
אלכס מילר: למה אני צריך להגן על התעשייה שמראש אני מזהה שיש שם בעיה?
אלכס מילר: אם התעשייה הזאת לא רוצה - -
עידו רז: לא, זה לא להגן על התעשייה, יש ערך כלכלי לתעשייה - - -
אלכס מילר: - - ליישר קו, למה אני צריך לקדש אותה?
אלכס מילר: מה קרה?
יורם ארן: פה נאמר שמשלמים מס.
דוד דהאן: יש בעיה של שביעות רצון.
עידו רז: יש הטבה גלומה וזה משרת את הצרכן - הפעילות בשוק הזה, ואם לא, אחרת לא היה בה פעילות.
עידו רז: אם אנחנו אומרים שהשוק הזה לא מעניין ורוצים להרוג אותו אז זה בסדר, צריך להגדיר את זה ולהגיד: זאת המטרה.
עידו רז: אבל יש פעילות - - -
אלכס מילר: המטרה שלי בסופו של דבר - - -
כרמל שאמה-הכהן: רוצים "להרוג" כשלים בשוק הזה - כן, אבל לא "להרוג" את השוק.
עידו רז: יש יתרון לשוק.
עידו רז: יש פעילות מכיוון שיש - - -
אלכס מילר: בסדר, אין בעיה, רוצים - תקשיב, אתה בתור "שופרסל" - - -
לאה ורון: מה אתם רואים ככשלים בשוק של התווים שנכון לתקן?
עידו רז: הדבר היחיד שאני אומר, ואין בו בעיה מבחינתי, הצעת החוק הזאת התייחסה לתוקף מלכתחילה ואני לא מתנגד לבוא ולהגיד: רבותי, תעשו תוקף ארוך יותר, זה בסדר.
עידו רז: אנחנו היום מאריכים גם ככה את התווים, אין לי בעיה, אבל זה צריך להיות משהו סביר שאפשר לעמוד בו.
עידו רז: שוב, מהסיבות של אמצעי ביטחון ונקודות שכבר - - -
לאה ורון: ומה התקופה הנכונה מבחינתכם?
עידו רז: אז אני חושב ששנתיים, דובר על כך בהצעת - - -
כרמל שאמה-הכהן: אין לנו ויכוח על התקופה.
כרמל שאמה-הכהן: לגבי התקופה יש לי דבר מאוד ברור שזה מה שיהיה, אבל עכשיו תדבר אתי על הנושאים האחרים.
עידו רז: אם נבוא ונגביל את ערך התו, צריך להבין – מתוך 65 רשתות שיווק שמופיעות על גבי התו, אך ורק ביחס לרשת שיווק אחת, יש הפחתת ערך נקוב, וזה גם עונה לשאלה של חברי פה.
עידו רז: מכיוון שבסופו של דבר אם מדובר - -
אלכס מילר: היום.
אלכס מילר: מחר זה יכול להיות שלושה.
אלכס מילר: כל עוד זה פרוץ, מה הבעיה לעשות את זה?
עידו רז: - - על הטבה בשווי לעובד, אז מתוך 65 רשתות רשת אחת בלבד עושה הפחתה וגם רשת - - -
אלכס מילר: שדווקא רוב רובם עם התווים האלה הולכים לרשת הזאת.
עידו רז: רוב הסניפים של "שופרסל".
עידו רז: אני אתן דוגמה על "שופרסל" למשל, הרוב מכבדים את התו בערך מלא.
אלכס מילר: נו, אז אין בעיה.
עידו רז: מעל 60% מכבדים את התו בערך מלא.
עידו רז: המיעוט מכבד את התו בהפחתת ערך, וכל שאר הרשתות שנקובות על התו מכבדות את התו בערך מלא.
אלכס מילר: לא ראיתי שהם קרסו כלכלית.
עידו רז: כך שמדובר בעצם ברוב הרשתות המוחלט שמכבדות את 100% מהתו.
נמרוד הגלילי: אבל חשוב לציין שגם איפה שזה לא מחויב בערך מלא עדיין הצרכן מרוויח, כי המחירים שם מלכתחילה יותר זולים.
עידו רז: גם רכישת התו, אם ניקח סתם לצורך הדוגמה - -
אלכס מילר: בגלל התווים.
עידו רז: - - לקוח קונה את התו נניח ב-15% הנחה, גם ברשת ה"דיסקאונט" המימוש של התו הוא אך ורק בהפחתה של 10%, בכל מקרה הלקוח נהנה.
עידו רז: בכל מקרה יש הטבה לצרכן, גם ברשת ה"דיסקאונט" שבה יש הפחתה.
עידו רז: אז אם אנחנו אומרים: רבותי, בוא נבטל את המבצעים, בוא נבטל את ההגבלות, בוא נבטל את הפחתת הערך, ההנחה תהיה קטנה משמעותית וזה יצמצם באופן מאוד ניכר את השוק.
אלכס מילר: עכשיו יותר מדי - - -
עידו רז: צריך להבין שזאת הכוונה.
עידו רז: אם זאת הכוונה, זה יוביל לשם בהכרח.
עידו רז: מכיוון שיש נקודת שיווי משקל בשוק.
עידו רז: נקודת שיווי המשקל היא מסחרית.
עידו רז: "שופרסל" ורשתות אחרות שמתעסקות בתווי קנייה יש להן נקודת שיווי משקל עם הרשתות העוסקות בכך, עם "קסטרו", עם "פוקס", ככל שיש שינוי בכך.
דוד דהאן: אני ממליץ לרשתות לפעול יותר להגביר את שביעות הרצון גם בצד של הצרכן, לא רק אצלכם.
דוד דהאן: אצלכם זה כמעט נוטה ב-100% שביעות הרצון.
כרמל שאמה-הכהן: תגיד לי חבר הכנסת מילר, אם נגביל את מידת ה"דיסקאונט" שאפשר לעשות, כלומר בין רשת לרשת?
כרמל שאמה-הכהן: ההפרש - הם הולכים פה על 10%.
אלכס מילר: אז לא נפלו פה השמיים.
לאה ורון: אתה יודע שאתה הולך ל"מגה בול" ואז התו שלך שווה חמישה שקלים פחות - תלך ל"מגה בעיר", בדוגמה הזאת של התו.
אלכס מילר: אבל גברתי, את יודעת קודם כל, הבעיה היא שגם זה לא נעשה סתם - המגבלות האלה, כי יש מקומות, יש ערים שיש את כל החנויות ואפשר לנסוע, ויש מקומות שיש מגבלה.
אלכס מילר: אז את חושבת אם לנסוע מעיר כך לעיר אחרת, כי אין לך שם את החנות הזאת ב-50 שקלים, רק הדלק שלך ייקח לך את החמישה שקלים של ההפרש.
אלכס מילר: אז בסופו של דבר לא תהיה פה בעיה, כי הם לא יהיו כאן, אם כל כך - - -
לאה ורון: אבל אתה לא מצפה מעוסקים להפסיד.
כרמל שאמה-הכהן: לא, אבל המחירים הם שונים, המחירים ב"שופרסל" רגיל כנראה יותר גבוהים מ"שופרסל דיל".
כרמל שאמה-הכהן: אז זה לא עניין של דלק, אתה לא תיסע לשם, כי יותר יקר.
אתי בנדלר: זה לא סתם שהמחירים - מתח הרווחים זו הנקודה, ולכן הם יכולים להרשות לעצמם כאן לתת את ההנחה של 17% ובחנות אחרת הם לא יכולים.
אלכס מילר: המאבק הוא על לקוח.
אלכס מילר: המאבק הוא על מחירים בלי שום קשר לתווי קנייה, אין שום קשר לתווי קנייה.
לאה ורון: ברור, כל עוסק נאבק על לקוחות.
אלכס מילר: גם על המחירים.
אלכס מילר: אנחנו במשך שנה רואים את כל הקמפיינים של מתחרים אחד בשני, ומורידים כאן ומחאת קוטג' ומחאת זה, זה לא קשור בכלל לתווי קנייה.
אלכס מילר: אבל פה עושים איזושהי רגולציה כי נוח יותר ככה.
אלכס מילר: אני לא חושב שכל העסק של תווי הקנייה כשאנחנו אפילו יודעים - שתיים ככה ושתיים ככה, הוא יקרוס כשאותו אזרח לא יהיה מבולבל - - -
כרמל שאמה-הכהן: זה יישאר, הם יגבילו את זה לגודל הקנייה.
כרמל שאמה-הכהן: זה מה שיהיה.
אלכס מילר: בסדר, נראה.
כרמל שאמה-הכהן: כמו שיש חנויות אחרות פה, יש לך נניח "הולידיי אין" אתה מוגבל עד ל-50% מהעסקה, אז זה מה שיקרה, זה בדיוק.
אלכס מילר: אז כמה ילכו ל"הולידיי אין" עם הדבר הזה?
אלכס מילר: תבדוק.
כרמל שאמה-הכהן: מי שילך ילך.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו סופרים?
כרמל שאמה-הכהן: זה עניין שלהם.
אתי בנדלר: ילכו ל"רשתות הדיסקאונט".
אלכס מילר: בסדר, אז זה סתם בשביל שהשם שלו יופיע על הדבר הזה - הוא כתב "הולידיי אין", אבל תכל'ס הוא לא מצפה שיבואו.
אתי בנדלר: "שקם אלקטריק" תמיד - - - קנייה.
כרמל שאמה-הכהן: לא, חלק ילכו.
כרמל שאמה-הכהן: מי שזו קנייה שוטפת של מזון, תוך כמה זמן הוא גומר את התלושים, הוא ממילא קונה את המזון.
אלכס מילר: אדוני, תבין, אבל אנחנו בסופו של דבר מדברים על מסה של אנשים שמשתמשים בזה - - -
כרמל שאמה-הכהן: תגדיר לי עכשיו "תו קנייה", עזוב אותי, נו.
אלכס מילר: "תו קנייה" לדעתי זה תו שיש עליו סכום כספי נקוב.
אתי בנדלר: אני אקרא את מה שכתוב, מה שמוצע, כי לכאורה ההגדרה נשמעה לי בסדר כשקראתי אותה עד שחשבתי על נושא הגרופונים.
אתי בנדלר: ""תו קניה" – כרטיס או מסמך הנרכש בכסף או בשווה כסף, המאפשר לאוחז בו לרכוש טובין או שירותים בעסק, בסכום הנקוב במסמך האמור".
אתי בנדלר: אז מי שהגדיר את זה עשה עבודה יפה, אני מוכרחה לומר, אבל ההגדרה הזאת כוללת או תופסת גם את הגרופונים ואת זה אני מבינה ש - - -
כרמל שאמה-הכהן: מה הייחוד של הגרופונים, תסבירי לי.
אתי בנדלר: בגרופון מלכתחילה אתה עושה עסקה שאתה יכול לממש אותה בטווח זמן קצר ביותר.
כרמל שאמה-הכהן: זה אותו דבר כמו התווים.
כרמל שאמה-הכהן: את אומרת שהזמן רק יותר קצר.
אתי בנדלר: לא, אגיד לך מה השוני העיקרי שאני רואה בין שני הדברים - -
חנה וינשטוק טירי: זה בטח רק לעסק אחד, אז זה ממוקד.
אתי בנדלר: - - עיקר המכירה - - -
כרמל שאמה-הכהן: שזה למוצר ספציפי.
חנה וינשטוק טירי: כן.
אתי בנדלר: לא רק זה, זה אחד מהם.
אתי בנדלר: קודם כל, עיקר המכירה של התווים היא לקבוצות מרוכזות ולא בקנייה ישירה של מי שמעוניין בזה.
אתי בנדלר: יש גם - -
חנה וינשטוק טירי: אבל יש גם כאלה.
אתי בנדלר: - - קנייה ישירה, אבל בעיקר - - -
לאה ורון: או של התווים של המתנות.
לאה ורון: יש לך שלושה סוגים, יש לך את ה - - -
אתי בנדלר: דבר שני, הגרופונים בדרך כלל מתייחסים לבית עסק מסוים ותווים מתייחסים ל - -
כרמל שאמה-הכהן: לרשת.
אתי בנדלר: - - מספר בתי עסק.
לאה ורון: למכלול של בתי עסק.
עידו רז: למה יש הבחנה מהותית בין גרופון לבין תו?
עידו רז: למה נדרשת הבחנה בכלל?
עידו רז: למה זה שונה מזה?
עידו רז: למה ההגבלות שפה כן רלוונטיות - - -
אתי בנדלר: משום ש - - -
לאה ורון: גרופון לא נותן לך משהו שהוא שווה כסף.
לאה ורון: הגרופון מציע לך הנחה מסוימת אם אתה - - -
עידו רז: גם התו אותו דבר.
צבי לביא: זה לא נכון, יש סוגים - - -
אתי בנדלר: כי רוב הרכישות של תווי השי נרכשות באופן מרוכז על-ידי גופים - מי שמקבל בסופו של דבר את התו הזה הוא מקבל אותם והוא ממוסה, כפי שאמרנו, בלי ששאלו אותו מראש אם הוא רוצה או לא רוצה.
כרמל שאמה-הכהן: אפשר להחריג תו קנייה לעסק ספציפי בלבד לתקופה שתוקפה לא יותר משלושה שבועות, תוקף קצר, או חודש.
חנה וינשטוק טירי: ואז זה מחריג גם שובר מתנה.
חנה וינשטוק טירי: כי לרוב שובר מתנה - - -
אלכס מילר: אפשר להגיד: תו שיש בו יותר מעסק אחד - - -
לאה ורון: יש גרופונים שלא נרכשים באינטרנט?
אתי בנדלר: אם אתה מדבר על תו לעסק אחד, אז כל החוק לא יחול עליו.
אלכס מילר: הרי ברגע שעושים את זה לכמה עסקים אז זה כבר הופך להיות באמת כמו איזשהו - - -
אתי בנדלר: למעט תו המאפשר – מלכתחילה, כדי שלא יהיה עניין של הזיכוי – בעת רכישתו שימוש בבית עסק אחד בלבד.
יורם ארן: זה עונה על - , תמיד מציינים את העסק המסוים.
כרמל שאמה-הכהן: עוסק אחד זה גם רשת.
לאה ורון: זה גם רשת?
כרמל שאמה-הכהן: היא תגדיר את זה בצורה המשפטית, יש לנו את זה גם בחוק אחר.
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, זה אחד.
כרמל שאמה-הכהן: עכשיו אנחנו קובעים ככה, התווים לא יבחינו בין מבצעים שונים – זו החלטה שלנו – בין מוצרים, לא תהיה הגבלה למוצרים מסוימים.
אתי בנדלר: לא תהיה הגבלה לגבי מוצרים שונים.
הילה דוידוביץ: זאת אומרת שזה חל גם בסוף עונה.
כרמל שאמה-הכהן: כן, זה כסף כמו כל דבר.
הילה דוידוביץ: זה בסדר.
הילה דוידוביץ: רק להצעה הזו הממשלה התנגדה, יש עמדה - זה והשווי.
הילה דוידוביץ: פשוט זו הצעה אחרת שהעמדה של - - -
נמרוד הגלילי: זה יוציא את כל הרשתות שנמצאות על התו הזה.
חנה וינשטוק טירי: זה לא חלק מההצעה הזאת – המקורית.
עידו רז: התנאי לשלם יכנס לכאן - תו זה הגבלה.
עידו רז: אם הם לא יקבלו את התנאים שלהם הם לא יהיו בתווים.
עידו רז: אני אומר את זה עכשיו בוועדה כדי שזה יהיה ברור.
עידו רז: אם לא יהיו תנאים על מימושים ברשתות הם לא יכנסו, זה חלק ממשא-ומתן - -
אלכס מילר: מה זה תנאים?
עידו רז: - - שאנחנו מנהלים עם הרשתות כל שנה.
אלכס מילר: רגע, כתוב לי - - -
עידו רז: לא יהיה, זה גם משתנה משנה לשנה.
אלכס מילר: כתוב שם ב"פוקס" שזה חל ברשת "פוקס" רק לעונה שעברה?
אלכס מילר: שאני אדע.
אלכס מילר: מה כתוב על רשת "פוקס"?
כרמל שאמה-הכהן: "לא ניתן לרכוש עם התווים סיגריות" – אה גם סיגריות – "מוצרים במבצע, הנחות מיוחדות" - -
אתי בנדלר: מוצרים במבצע, הנחות מיוחדות.
כרמל שאמה-הכהן: - - "מוצרי סוג ב', עודפים, חנויות OUTLET, לקוחות שזכאים להנחות או לזיכוי חיילים, חברי מועדונים".
עידו רז: אגב, זו דוגמה של תו סוג אחד - אני רואה שאתה מסתכל על ה"רב תו" - יש תווים רבים בשוק - -
יורם ארן: כן, אבל זה בדיוק מה שהוא אומר, אם לא היה מס הכנסה על זה מילא.
חנה וינשטוק טירי: דרך אגב, הם מצרפים גם עלון מידע, אני חייבת לציין, שבו הם מפרטים הכול - -
עידו רז: - - למשל ב"שופרסל" לכל רשת יש את התנאים שלה.
כרמל שאמה-הכהן: ברשתות "מגה" גם לא ניתן לרכוש מוצרי תקשורת לרבות זמן אוויר.
חנה וינשטוק טירי: - - בכל חנות מפורט בדיוק מה ניתן לרכוש ומה לא ניתן לרכוש.
עידו רז: בדיוק.
לאה ורון: זה באותיות כאלה שגם לא ניתן לקרוא.
יורם ארן: גם לא לרשתות משקפיים.
אלכס מילר: אחרי שקוראים את העלון הזה הולכים ל"סופר פארם" קונים איזו קנייה אחת לסוף שבוע ובזה סיימנו.
כרמל שאמה-הכהן: דרך אגב, פה כתוב שלאחר המועד לא יכובד ולא יוחלף התו, התנאי הראשון.
חנה וינשטוק טירי: זה בדיוק מה שהוא אומר.
עידו רז: בסופו של דבר אין לנו בעיה עם התוקף.
עידו רז: אנחנו מוכנים לעשות את התוקף ארוך יותר.
אלכס מילר: כבר אמרת על התוקף, שמענו את זה, הבנו.
אלכס מילר: אציע, מי שמקבל הנחה קבועה באופן כללי ברשת שזה לא יחול עליו.
אתי בנדלר: אוקיי, ומה לגבי מבצעי סוף עונה?
אתי בנדלר: מכירות סוף עונה?
אלכס מילר: שוב, זה הכול שאלה של מי בסופו של דבר יהיה שם באמת.
אלכס מילר: כי אם נגיד יש לי רשת "מגה" שכן מפחיתה לי מהמחיר ורשת "שופרסל" שלא מפחיתה לי מהמחיר, אין לי בעיה לקבוע שהסכום הנקוב יהיה הסכום הנקוב.
אלכס מילר: מבחינת אותם המבצעים - בגלל שאנחנו לא עושים תוקף, אז לדעתי אם אנחנו מורידים לגמרי את כל הסיפור של המבצעים, אז הם לא יכנסו לשם, אלא אם בכלל הם לא - - - בכל התו הזה.
אלכס מילר: זאת אומרת, בן-אדם שמגיע לחנות של בגדים והגיע כבר למצב שיש משהו זול שהוא רוצה לקנות והוא לא יכול לקנות בתווים האלו, אז הוא יעדיף ללכת למקום אחר - איפה שהתו הופך להיות יותר יעיל - מאשר לקנות שם.
אלכס מילר: כך או אחרת את ה-1,000 שקלים האלו הוא צריך להוציא, אז או שהוא יוציא את זה בחנות מזון או שהוא יוציא בחנות בגדים.
אלכס מילר: אז הוא מגיע לחנות הבגדים וברוב החנות הוא לא יכול לרכוש, אז הוא יוצא משם, אז הרשת פשוט לא תהיה שם.
אלכס מילר: אני לפחות רוצה לדעת שכל מי שמקבל הנחה קבועה ברשת - נגיד אנשי המשטרה ופנסיונרים וכל אלו - שבעצם עם תו הקנייה הזה הוא יוכל לרכוש בהנחה.
נמרוד הגלילי: זה כמו בכפל מבצעים.