GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
כרמל שאמה-הכהן: עדיין לצערנו זה הרבה יותר בטוח וזה הרבה יותר מבטיח, וצריך לעודד אנשים שלוקחים יוזמה ולוקחים סיכון ומבצעים השקעות גדולות ומשמעותיות ומאפשרים למדינת ישראל עדיין להיות מדינה נושמת ומשגשגת בכל חלקיה.
כרמל שאמה-הכהן: לכן – אני חושב שכל חברי הכנסת וגם הממשלה – יעריכו כל סוג של גמישות מצד בעלי המניות להוביל, קודם כול, למסלול של רגיעה, לצאת ממסלול של משבר, ולנהל אולי את הפתרון לא כאשר גרזן מונח על צווארם של העובדים.
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר.
כרמל שאמה-הכהן: מה היה מזווית הראייה שלך?
בנימין בן-אליעזר: קודם כול, מדובר בתקופה של כמעט שנתיים, השנים 2008 ו-2009, אלה השנים של המשבר הכלכלי העולמי.
בנימין בן-אליעזר: הנושא של "פרי הגליל" לא ירד משולחני במשך כל התקופה הזאת.
בנימין בן-אליעזר: אני אגש ישר לסוף – האם העובדים והבעלים הבינו ממני שאני מתכוון להיאבק כדי שיקבלו את המענק?
בנימין בן-אליעזר: התשובה שלי היא חיובית.
בנימין בן-אליעזר: אומנם גם העובדים וגם הבעלים הבינו את הדבר הזה ממני, משום שהיה ברור לי דבר אחד, שהמשמעות של סגירת המפעל הזה זה סגירת הדלת על חצור הגלילית, נקודה.
בנימין בן-אליעזר: זה המקום היחיד שאפשר לבוא ולהגיד "למפעל יש עיירה", נקודה.
בנימין בן-אליעזר: צריך להבין את הדבר הזה.
בנימין בן-אליעזר: הבעלים, מבחינתם בצדק או לא בצדק, באו ואמרו: לנו יש אלטרנטיבה להעתיק את קווי הייצור מהמפעל הזה למקום אחר, נדמה לי באזור מטה אשר, ליד נהרייה.
בנימין בן-אליעזר: התנגדתי לזה.
בנימין בן-אליעזר: התנגדתי לדבר הזה, משום שלא רציתי להביא לכך שהמפעל הזה בחצור הגלילית ייסגר.
בנימין בן-אליעזר: ידעתי שקיימת מגבלה.
בנימין בן-אליעזר: אני לא רוצה שתבואו ותכוונו את החץ לכיוון של מרכז ההשקעות.
בנימין בן-אליעזר: מרכז ההשקעות עובד על-פי חוק, החוק מחייב 25% ייצוא.
בנימין בן-אליעזר: אז אמרתי: חברים, אני רוצה לגבי המפעל הזה ללכת בשיטה של החרגה, ולכן צריך להוריד את המגבלה הזאת של ה-25%.
בנימין בן-אליעזר: התייעצתי אז עם שרון קדמי, שאז היה המנכ"ל, הוא אמר את זה - - -
כרמל שאמה-הכהן: הוא גם היום המנכ"ל.
בנימין בן-אליעזר: ודאי.
בנימין בן-אליעזר: אז הוא אמר לי: אפשר יהיה להוריד את הדבר הזה.
בנימין בן-אליעזר: אמרתי גם למרכז ההשקעות וגם למנכ"ל: תעשו הכול כדי שהמפעל הזה לא ייסגר ושימשיכו לעבוד.
בנימין בן-אליעזר: אלה הם הדברים, ברוח הדברים האלה.
בנימין בן-אליעזר: נתתי את זה בכתב גם לוועדת הכספים, הצהרתי את זה בוועדת הכספים.
בנימין בן-אליעזר: וכדי שמישהו לא יבין לא נכון, ממני רשאים היו גם העובדים וגם הבעלים להבין ששר במדינת ישראל, שמייצג את ממשלת ישראל, הבטיח להם לקיים שהם יקבלו מה שמגיע להם בחוק השקעות, נקודה.
מירי רגב: למה זה לא קרה?
כרמל שאמה-הכהן: המלים הקריטיות בדבריך היו שהתחייבת לעשות כל מאמץ כדי שהם יקבלו את הסיוע.
בנימין בן-אליעזר: אמת ויציב.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אין ממש - - -
בנימין בן-אליעזר: לא נקבתי בסכומים.
בנימין בן-אליעזר: שמעתי שאמרו שנקבתי בסכומים.
בנימין בן-אליעזר: לא נקבתי בסכומים, אבל כן התכוונתי שהם יקבלו - - -
כרמל שאמה-הכהן: לעשות מאמץ להחריג אותם.
בנימין בן-אליעזר: אני חושב שגם היום צריך לעשות את הדבר הזה.
יעקב אדרי: זה נכון בכל מקרה.
בנימין בן-אליעזר: האוצר ינסו להגיד לכם שיש לזה השפעות רוחב.
בנימין בן-אליעזר: חברים יקרים, אין אח, רע ודוגמה לחצור הגלילית.
בנימין בן-אליעזר: אני חוזר עוד פעם: זה מפעל שיש לו עיר – 300 משפחות.
בנימין בן-אליעזר: ולכן אני מצפה שהדבר הזה יבוא על שולחן הממשלה.
בנימין בן-אליעזר: חברים, כשהייתי שר בשנתיים האלה, אני הרי יושב עם מרכז ההשקעות, ויש לי עליו רק שבחים, חילקנו מאות מיליוני דולרים למפעלים.
בנימין בן-אליעזר: אני כבר לא רוצה להגיד כמה אנשים עובדים שם ועל מה מדובר.
בנימין בן-אליעזר: לכן צריך להחריג את זה וצריך לקבל החלטה.
בנימין בן-אליעזר: זה צריך לבוא לשולחן הממשלה, והממשלה צריכה לשלם את זה.
כרמל שאמה-הכהן: קודם כול, תודה רבה.
כרמל שאמה-הכהן: למישהו יש שאלה לחבר הכנסת בן-אליעזר?
מירי רגב: אני לא מבינה למה זה לא קרה.
מירי רגב: קודם כול, קיבלת החלטה מצוינת, חברי וידידי חבר הכנסת בן-אליעזר.
מירי רגב: אני שואלת אותך שאלה: ברגע שקיבלת את ההחלטה, ולי היא בוודאי נשמעת הגיונית ונכונה, מה קרה אתה בממשלה?
מירי רגב: למה ההחלטה הזאת לא בוצעה?
בנימין בן-אליעזר: חברים, אחרי שקיבלתי - - -
מירי רגב: היית שר התמ"ת.
בנימין בן-אליעזר: אחרי שקיבלתי את ההחלטה הזאת, התקבלה החלטה אחרת, לפרק את המפלגה שלי.
בנימין בן-אליעזר: אני הייתי בחוץ.
יעקב אדרי: זה הלך יותר מהר.
בנימין בן-אליעזר: זה הדבר היחיד שקרה.
מירי רגב: אם היית נשאר, זה היה קורה?
בנימין בן-אליעזר: אני מוכן להתחייב בפנייך, שאם הייתי נשאר שם, זה הדבר - - -
מירי רגב: זה היה קורה.
מירי רגב: זה מה שרציתי לשמוע.
כרמל שאמה-הכהן: כבוד היועצת המשפטית, אני רק רוצה לשאול האם מהדברים שתיאר חבר הכנסת בן-אליעזר, האם מדובר בהתחייבות שלטונית מחייבת?
כרמל שאמה-הכהן: האם את יכולה בכלל לחוות דעה בשלב הזה?
יעקב אדרי: אולי שאלה לפני זה.
בנימין בן-אליעזר: היועצת המשפטית, אני עמדתי מולם כששר.
בנימין בן-אליעזר: התחייבתי בפני העובדים והתחייבתי בפני הבעלים, נקודה.
אתי בנדלר: על מנת שהבטחה שלטונית תהיה הבטחה מחייבת, צריכים להתקיים מספר תנאים.
אתי בנדלר: למשל, שנותן ההחלטה הוא גם בעל היכולת לעמוד מאחוריה, לקיים אותה – זה אחד התנאים – ושאין צידוק חוקי לשנות את ההחלטה הזאת או לבטל אותה.
אתי בנדלר: בפסיקה מנו שורה של נסיבות, מתי הבטחה שלטונית היא הבטחה מחייבת ומתי ניתן לסגת מאותה הבטחה שלטונית.
אתי בנדלר: על פני הדברים, לפי הדברים שאמר כרגע השר בן-אליעזר, נראה לכאורה שמדובר בהחלטה שלטונית מחייבת, אבל אין לי עדיין כל הנתונים כדי לחוות דעה בעניין הזה, לכן התיישבתי כאן בשקט להקשיב לדברים, ומובן שחוות דעת רצינית יותר אני אוכל לתת - - -
כרמל שאמה-הכהן: בתוך כמה זמן נוכל לקבל ממך?
אתי בנדלר: אני רוצה, למשל, לשמוע - - -
כרמל שאמה-הכהן: היום או בהמשך הימים?
אתי בנדלר: ודאי שלא היום.
אתי בנדלר: לאור הנתונים אני צריכה לבדוק את החוק הרלוונטי.
אתי בנדלר: אני צריכה, למשל, לשמוע מה היתה העמדה של מרכז ההשקעות, מדוע הם סבורים שההבטחה הזאת לא מחייבת.
בנימין בן-אליעזר: מרכז ההשקעות עבד על-פי חוק, אין לו ברירה.
בנימין בן-אליעזר: למרכז ההשקעות רשום 25%.
אתי בנדלר: אבל אתה אומר שיש בחוק סמכות להחריג.
כרמל שאמה-הכהן: אין סמכות להחריג.
כרמל שאמה-הכהן: הוא הורה להכין תיקון חקיקה.
אתי בנדלר: אתה מדבר על כך שהתכוונת שההחלטה תהיה בחקיקה?
בנימין בן-אליעזר: או להביא את זה להחלטת ממשלה.
אתי בנדלר: אם החוק לא מאפשר לחרוג מאותם 25%, אז גם הממשלה לא יכולה להתחייב.
אתי בנדלר: היא יכולה לעשות את זה בדרך של ביטול חוק.
מירי רגב: בינתיים המפעל, בעקבות ההחלטה הזאת, עשה דברים כדי - - -
אתי בנדלר: גם הממשלה מחויבת לחוק.
כרמל שאמה-הכהן: כבוד היועצת המשפטית, האם ההבהרה הזאת משנה את המסקנה הראשונית שלך?
אתי בנדלר: אם על-פי חוק, אי-אפשר לרדת מאותם 25%, אלא באמצעות תיקון חוק, הרי שעל פני הדברים ההבטחה הזאת איננה מחייבת, כי הוא לא יכול למלא.
אתי בנדלר: אני אוסיף שגם ראש הממשלה יכול להתחייב לפעול לתיקון חוק, הוא לא יכול להתחייב לפעול בניגוד לחוק.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אדרי, שאלה בבקשה.
יעקב אדרי: השאלה שלי, ושאלתי כבר את פואד, האם התנאי של 25% מופיע רק בחוק החדש שקיבלנו לפני שנה וחצי או יותר משנה?
בנימין בן-אליעזר: לא, זה היה בתקופה שלהם.
בנימין בן-אליעזר: זה מ-2005.
מאיר מלכה: החוק תוקן ב-2005.
יעקב אדרי: ייצוא של 25%?
חזי צייג: מ-2005 תוקן החוק.
חזי צייג: החוק תוקן ב-2005.
כרמל שאמה-הכהן: עכשיו אני רוצה לשמוע את חזי צייג, מנהל מרכז ההשקעות, ואחרי זה חברי הכנסת יתייחסו.
חזי צייג: אני רוצה להזכיר לכם שב-2008 היינו ערב משבר עולמי, ולא ידענו לאן כלכלת העולם, ובמשרד התמ"ת - - -
קריאה: דבר למיקרופון.
כרמל שאמה-הכהן: תעבור לשבת לצד השולחן בצורה מסודרת.
חזי צייג: ב-2008 בשל המשבר בעולם – אני רוצה להזכיר לכם – משבר בעולם.
חזי צייג: משבר כלכלי כבד מאוד, שער הדולר ירד ל-3.2.
חזי צייג: חשבנו איך אנחנו נערכים עקב הבעיות שקיימות פה, הן לתעשיינים והן לכלכלה הישראלית, כדי לא להיקלע למשבר הזה.
חזי צייג: חשבנו לעשות כמה תיקונים, לרבות תיקוני חקיקה בחוק עידוד השקעות הון ובהוראת שעה, לפטור למשך שנתיים את כל הנושא של הייצוא.
חזי צייג: זו היתה הכוונה, כך גם הונחינו לעשות.
חזי צייג: התכוננו לתיקון הוראת שעה, וזה לא הסתייע בידינו משתי סיבות: האחת, כי המשבר חלף מהר מאוד – שער הדולר בסופו של דבר לא פגע ביצואנים בצורה כל כך משמעותית והמשבר פסח על מדינת ישראל, והשנייה, שהממשלה בסופו של דבר לא תמכה בשינוי החקיקה הזה.
אתי בנדלר: גובש תזכיר או משהו והובא לממשלה?
חזי צייג: היועצת המשפטית פה, היא יכולה להשלים.
חזי צייג: רותי, את רוצה להשלים?
חזי צייג: גובש משהו בזמנו?
רותי לירז שפירא: לא הוגש תזכיר חוק, הוגשה טיוטה של חוק בהוראת שעה.
מירי רגב: האם הוגשה הוראת השעה שהמליץ עליה השר?
מירי רגב: זה היה בעקבות ההמלצה של השר?
כרמל שאמה-הכהן: תני ליועצת המשפטית להבהיר את הנקודה, חברת הכנסת רגב.
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, היועצת המשפטית.
אתי בנדלר: אני מבינה שגובשה טיוטת החלטה לממשלה להביא לתיקון חוק והממשלה לא הסכימה לקבל את זה?
עמיר פרץ: לא היתה בכלל.
עמיר פרץ: לא הגיעה לממשלה.
כרמל שאמה-הכהן: מסמך פנימי.
רותי לירז שפירא: מדובר במסמך פנימי בלבד, טיוטה פנימית בלבד של ניסוח ראשוני של תיקון חקיקה.
רותי לירז שפירא: זה הכול.
אתי בנדלר: מי החליט לא לקדם את זה?
רותי לירז שפירא: אני לא יודעת.
אילן גילאון: די, נו באמת.
אילן גילאון: זו התפלפלות משפטית עכשיו.
אתי בנדלר: זו לא התפלפלות משפטית, זו שאלה אם נותן ההחלטה כבר נסוג ממנה עוד לפני שזה הובא לממשלה, או שהממשלה, שהיא המוסמכת לקבל החלטה על תיקון חקיקה - - -
רותי לירז שפירא: ההחלטה אם לקדם או לא לא היתה של הלשכה המשפטית.
כרמל שאמה-הכהן: הבעלים של מפעלי "פרי גליל", בבקשה.
קריאה: אין ספק, אני רק רוצה להשלים עוד דבר - - -
עמיר פרץ: תנו לה לדבר.
כרמל שאמה-הכהן: היא אמרה תשובה ברורה.
לאה ורון: היא אמרה "טיוטה פנימית".
אורלי לוי אבקסיס: השאלה, כשהתחלפו השרים, כשיש נוהל חפיפה או שאין נוהל חפיפה, אבל מביאים בפני השר החדש את ההחלטות או התוכניות שנרקמות בדרך, האם הביאו את זה לשר החדש, אמרו שיש כוונה, אמרו שיש הבטחה מהשר הקודם?
בנימין בן-אליעזר: אם אני אלך לפי השיטה הזאת, הייתי צריך לשבת ארבעה חודשים אתו כדי להעביר לו את החומר.
אורלי לוי אבקסיס: זה אומר שהפקידות לא עושה את עבודתה.
בנימין בן-אליעזר: הפקידות עושה את עבודתה קודש.
אורלי לוי אבקסיס: משהו פה נופל באמצע.
חזי צייג: אני רוצה רק - - -
כרמל שאמה-הכהן: חזי, תסיים.
חזי צייג: עוד שתי השלמות קטנות.
חזי צייג: אני רוצה להזכיר לכם שב-2010 אתם אישרתם פה בכנסת את הרפורמה שנעשתה בחוק עידוד השקעות הון, בחוק שאושר לא ניתן לאשר השקעות רטרואקטיביות יותר משתי שנות תקציב אחורה.
חזי צייג: גם זה מהווה בעיה מבחינתנו לאשר את זה היום.
חזי צייג: הבעיה היא בעיה שאין עמידה בדרישות החוק.
אורלי לוי אבקסיס: מה לגבי קדימה?
חזי צייג: קדימה אין בעיה, אבל זו לא הבעיה של המפעל.
חזי צייג: הבעיה שלהם שהם השקיעו את ההשקעות ב-2008.
מירי רגב: למה הם השקיעו?
מירי רגב: על-פי מה הם השקיעו?
חזי צייג: אנחנו לא יכולים לאשר היום במרכז השקעות - - -
כרמל שאמה-הכהן: חברים, אנחנו עוד לא בשלב השאלות למנהל מרכז ההשקעות.
חזי צייג: הם השקיעו עד 2010 - - -
כרמל שאמה-הכהן: חזי, בשורה התחתונה, האם יש איזה פתרון?
כרמל שאמה-הכהן: האם יש חוק שיכול להחריג את מפעלי "פרי גליל" בלי השלכות רוחב?
חזי צייג: לא אצלי במצב שאני מכיר, רק שינוי חקיקה.
כרמל שאמה-הכהן: יש שינוי חקיקה כזה שיכול לפתור את הבעיה?
אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אתה מודע לחוק שבוועדת הכספים?
כרמל שאמה-הכהן: אני שואל אותו, הוא יגיד שהחוק פוטר.
חזי צייג: אני יודע שוועדת הכספים החליטה על שינויי חקיקה, והיתה איזו הסכמה לפני כחודשיים שמתחילים במהלך הזה, ואני לא יודע איפה זה עומד.
כרמל שאמה-הכהן: נשמע את בעלי המפעל.
מרדכי חזיזה: אדוני היושב-ראש, רק שאלה קטנה.
מרדכי חזיזה: חזי צייג, כל הבעיות צצות רק לעובדי "פרי הגליל"?
מרדכי חזיזה: פתאום תמו כל הבעיות, רק היום כשמדובר בנו צצות כל הבעיות?
מרדכי חזיזה: אף אחד לא רואה את הבעיות של העובדים שם, העובדים יושבים בחוץ.
מרדכי חזיזה: זו לא בעיה?
מרדכי חזיזה: לשר היום, לשר התמ"ת, או לכל חבר וחבר – לא כואב לכם שאנשים יושבים שם בחוץ, זרוקים מערב שבת בחוץ?
מרדכי חזיזה: לזה אין פתרון?
מרדכי חזיזה: ל"הבימה" יש פתרון, לכל העולם יש פתרון.
מרדכי חזיזה: אנחנו לא שחקנים, אנחנו עובדים.
מרדכי חזיזה: חשוב שיהיה לנו לפחות מקור פרנסה.
מרדכי חזיזה: אנשים בחוץ דואגים.
מרדכי חזיזה: איפה הרגש?
מרדכי חזיזה: איפה הכבוד?
מרדכי חזיזה: מה זה פריפריה?
מרדכי חזיזה: מה זה חצור הגלילית?
מרדכי חזיזה: הרי הכול סיסמאות.
מרדכי חזיזה: בואו תוכיחו היום.
מרדכי חזיזה: חבר'ה, 300 משפחות על המצפון - - -
שחר אהרונסון: המדינה זה גדרה-חדרה.
מרדכי חזיזה: זה על המצפון שלי, זה על הגב שלי, זה על המצפון שלנו כוועד העובדים.
מרדכי חזיזה: איפה זה עומד?
מרדכי חזיזה: למה אתם מתעלמים מהעובדה הזאת?
מרדכי חזיזה: לא אכפת לכם.
מרדכי חזיזה: יש לכם בעיה עם משהו בחצור, בעיה כזאת ובעיה כזאת.
מרדכי חזיזה: בשביל לפתור את הבעיות של אותם אנשים שאמורים לשלם לממשלה ולרשות המקומית, האם מישהו יעזור להם?
מרדכי חזיזה: מה צצו כל הבעיות?
מרדכי חזיזה: מה העובדים אשמים?
מרדכי חזיזה: לא מעניין אותי הבעלים, לא מעניין אותי אף אחד, מה, מו.
מרדכי חזיזה: תמצאו פתרון לעובדים בלבד, אני מדבר על פתרון לעובדים, והפתרון מוטל בידיים שלכם.
מרדכי חזיזה: אדוני היושב-ראש, באתי באמונה, באתי בתקווה.
מרדכי חזיזה: אנחנו שרופים, כואבים, הדמעות זלגו, מילאו את הכבישים בחצור, הזיעה של העובדים נגמרה.
מרדכי חזיזה: עד כמה?
מרדכי חזיזה: לאיפה?
מרדכי חזיזה: כמה אפשר להיות מסכן של המדינה?
מרדכי חזיזה: מה יש, אנחנו, חצור הגלילית, לא בני אדם?
מרדכי חזיזה: לא שייכים לפריפריה של מדינת ישראל?
מרדכי חזיזה: אנחנו שייכים אולי לפריפריה הסורית או המצרית?
מרדכי חזיזה: למי אנחנו שייכים?
מרדכי חזיזה: מי ייתן לנו מענה?
מרדכי חזיזה: מי ייתן ל-300 עובדים מענה היום?
מרדכי חזיזה: איך אתם רוצים שראש הרשות יתקדם ויצליח?
מרדכי חזיזה: 300 עומדים לו בפתח הדלת.
מרדכי חזיזה: אני בשבת בבית לא מסוגל לקדש על היין כמו כל העובדים.
מרדכי חזיזה: למה?
מרדכי חזיזה: מה חטאתי?
מרדכי חזיזה: אתם חברי כנסת ואתם מייצגים, ואני בסך הכול עובד ייצור שרוצה לעזור לאותם עובדים, אבל תתנו את האפשרות המינימלית.
מרדכי חזיזה: זה לא מעניין המאבקים של הבעלים וכל המשחק הפוליטי.
מרדכי חזיזה: אתם מענים אותנו, כי הכאב של העובדים, אין מי שישמיע.
מרדכי חזיזה: הרבה זמן לא ראיתי שחברי כנסת באו.
מרדכי חזיזה: כשהיתה ועדה של הכנסת באו ואמרו ונתנו ועשו.
מרדכי חזיזה: כמה אפשר להתחנן?
מרדכי חזיזה: מה חטאו של עובד ייצור שחי משכר מינימום?
מרדכי חזיזה: מה חטאו?
מרדכי חזיזה: מי שמסוגל לתת לי תשובה פה, שיקום.
מרדכי חזיזה: מישהו יגיד לי מלה אחת.
מרדכי חזיזה: מי מסוגל להסתכל בעיניים לעובדים האלה?
מרדכי חזיזה: קומו תראו מה קורה עם העובדים.
מרדכי חזיזה: אני עכשיו מתווכח אם השר פואד החליט את ההחלטה הזאת?
מרדכי חזיזה: למה לא אמרתם את זה ל"הבימה"?
מרדכי חזיזה: למה לא אמרתם את זה לרשות השידור?
מרדכי חזיזה: ולמה לא אמרתם את זה לחצי מדינה?
מרדכי חזיזה: כולם קיבלו סיוע.
מרדכי חזיזה: הגעתם אלינו, לעובדי היצור המסכנים, ואני מצטער להגיד את זה, אבל מסכנים עם כבוד, עם ערכים, רוצים לעבוד.
מרדכי חזיזה: העובדים האלה רוצים לעבוד, לא רוצים להיות מובטלים, לא רוצים להיות נטל עליך, חזי, לא על התמ"ת ולא על האוצר.
יעקב אדרי: המדינה תשלם את האבטלה, אם תצאו החוצה.
מרדכי חזיזה: אתם תשלמו כפול על כפול.
מרדכי חזיזה: מה השגתם?
מרדכי חזיזה: מה אתם משיגים?
מרדכי חזיזה: למה העינוי הזה?
מרדכי חזיזה: למה אני צריך לבוא בכל פעם לכנסת?
מרדכי חזיזה: בשביל מה?
מרדכי חזיזה: מה חטאנו, שאנחנו גרים בחצור?
מרדכי חזיזה: תמצאו מדינה אחרת, תספחו את תושבי חצור הגלילית.
מרדכי חזיזה: אנשים שבורים טוטלית, אדוני היושב-ראש.
מרדכי חזיזה: אני אומר לך, אני עובר שם עם דמעות בעיניים.
מרדכי חזיזה: לא יכול לספוג את זה, כי המעמסה על נציגות ועד העובדים היא גדולה, היא אדירה, וזה אמיתי.
מרדכי חזיזה: זה כאב אמיתי, זה לא כאב מזויף.
מרדכי חזיזה: אין לי אינטרס, לא אצל הבעלים, לא אצל השרים בליכוד.
מרדכי חזיזה: תנו את הדבר המינימלי, תנו את הזכות לעובד לעבוד במדינת ישראל.
מרדכי חזיזה: מה קשה פה?
מרדכי חזיזה: מה כבר ביקשנו?
מרדכי חזיזה: תנו את הזכות לעבוד.
מרדכי חזיזה: אני מצטער, חזי, שאני מפריע לך.
חזי צייג: זה בסדר, אין לי - - -
מרדכי חזיזה: תקשיב.
מרדכי חזיזה: אני אומר לך בכנות, אני מכבד אותך.
יעקב אדרי: חזי, גם אתה צריך לשמוע.
מרדכי חזיזה: כל הבעיות צצות דווקא לנו, דווקא לחצור הגלילית.
מרדכי חזיזה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
כרמל שאמה-הכהן: הקשבנו לך בקשב רב.
כרמל שאמה-הכהן: תאמין לי, כולנו באנו לפה עם אין-סוף רצון לעזור ולפתור את הבעיה.
מרדכי חזיזה: תודה רבה.
כרמל שאמה-הכהן: קודם כול, בגללכם.
כרמל שאמה-הכהן: התעשייה זה גם חשוב, עזוב.
כרמל שאמה-הכהן: קודם כול, בגלל העובדים.
חזי צייג: אני יכול במלה אחת רק לומר, אין לנו ויכוח עם העובדים, העובדים צודקים.
חזי צייג: תנו לנו את הכלי, אנחנו יודעים לעשות את הכסף.
חזי צייג: תעשו שינוי חקיקה, נדע להעביר כסף.
מירי רגב: שינוי החקיקה זה ה-25%?
חזי צייג: כן.
יעקב אדרי: להוריד את המגבלה הזאת.
כרמל שאמה-הכהן: נציג הבעלים של מפעלי "פרי הגליל", בבקשה.
אפרים משה: "ויטה פרי הגליל" מעסיקה 500 עובדים קבועים מחוץ לעובדי קבלן .
אפרים משה: רכשנו ב-2009 את המפעל.
כרמל שאמה-הכהן: כמה עובדים, סליחה?
אפרים משה: כל התשלובת – 500 עובדים.
אפרים משה: רכשנו מפעל ב-2009 ב-105 מיליון.
אפרים משה: מייד עם הקמתו השקענו 95 מיליון שקל בחצור הגלילית.
אפרים משה: אני לא חושב שיש עוד אדם שעשה את זה.
אפרים משה: אני אומר את זה לאור היומיים האחרונים שאני שומע כל מיני אנשים חכמים שמדברים ברדיו.
אפרים משה: היינו אצל פואד בן-אליעזר, ופואד הבין מייד את החשיבות ואמר לנו: אני אתכם, אני אעשה כל דבר, תקבלו את המענק, יהיה לכם הכסף, אתם משקיעים במקום הכי נכון.
אפרים משה: זה היה ב-2010.
אפרים משה: הוא לא נקב במספר.
אפרים משה: לא היה מספר, היו האחוזים.
אפרים משה: זה מה שהיה.
אפרים משה: זה מה שאני זוכר, היו אתי גם נציגי ועד העובדים והיו עוד אנשים בישיבה הזאת.
אפרים משה: באפריל 2010 מפעל "מילוז" נקלע לקשיים, רכשנו גם אותו, הצלנו 120 משפחות בנהרייה.
אפרים משה: המפעל עובד, המפעל נמצא היום בנהרייה, המפעל חי וקיים.
אפרים משה: המשכנו להתגלגל, עברו שנתיים וחצי עם כל ההבטחות, ישבנו, ראינו, בדקנו.
אפרים משה: אתם צריכים להבין דבר אחד 18 מיליון השקלים האלה, בחישוב קל שאני עושה, הם למפעל, הם לא אלי הביתה.
אפרים משה: הבאתי את הדוחות של החברה, הם אתי כאן בתיק, אני מוכן להציג אותם לחבר הכנסת כרמל שאמה.
אפרים משה: אני שומע ביומיים האחרונים שאנחנו כל כך עיוורים, ואני ממש חוצפן, וקודם כול, שזאת בושה וחרפה להרוויח, היה יותר יפה אם הייתי בא לפה ואומר: חבר'ה, אין לי לשלם משכורות.
אפרים משה: הייתי יושב פה והייתי אומר: חבר'ה, נגמר הכסף.
אפרים משה: אבל אני זה ששילמתי 16,8 מיליון לגלילה הורנשיין – היא יושבת פה – עורכת-דין של ההסתדרות, על כל הוותק של החברה שפשטה רגל.
אפרים משה: זה אני; ואני נתתי לכל העובדים, לא החסרתי מאף אחד כלום, כולל יום האם ביום חמישי האחרון.
אפרים משה: זה אני.
אפרים משה: אני לא אתן לאף אחד להכפיש אותנו, לא את הבעלי בית, לא את המשקיעים.
אפרים משה: אני לא חושב שזכינו באיזה מכרז בחצור שהשתתפו בו 100 אנשים שרצו להשקיע בחצור הגלילית ורק אנחנו זכינו.
אפרים משה: קיבלנו את הזיכיון, אז נכון, לא ביקשנו כלום, לא רוצה לעשות תספורת ולא פן, רוצה את הכסף שמגיע לנו, ואני רוצה את זה לחצור, לא אלי הביתה.
אפרים משה: לא משכנו אפילו 10 אגורות דיבידנד מהחברה הזאת.
אפרים משה: אני מצהיר, ומוקלט מה שאני אומר פה.
אפרים משה: לא לקחנו שקל.
אפרים משה: לי יש חברות אחרות, לחבר'ה האחרים יש חברות אחרות, אנחנו לא צריכים לקחת את הכסף מחצור.
אפרים משה: הדוחות כאן אתי בתיק, אני מזמין אותך לראות אותם.
אפרים משה: אתה תראה אותם בעיניים שלך ותראה כמה החברה הזאת רווחית.
אפרים משה: נוצר מצב שאני כבר יומיים מתהלך כפושע העם.
אפרים משה: חברת הכנסת שלי יחימוביץ ממוצאי-שבת תוקפת אותי, היא עוד מעט מלאימה את המפעל, היא חושבת שהיא ברוסיה.
אפרים משה: אנחנו בארץ-ישראל, המפעל שלנו, מה שמגיע לנו, אנחנו נקבל.
אפרים משה: העובדים הם חלק ממני.
אפרים משה: העובדים זה אני.
אפרים משה: אני ראשון העובדים במפעל הזה.
אפרים משה: אני זה העובדים.
אפרים משה: אני זה חזיזה ומישל ואורה וכולם.
אפרים משה: אף אחד לא יעשה את התרגילים האלה.
אפרים משה: אני מבין את הפוליטיקה, אני מבין את הרצון של כל אחד ליצור משפט ברדיו.
אפרים משה: לא עלי, אני לא פראייר, אני יודע להחזיר תשובות לכל אחד שירצה.
אפרים משה: אני הולך עם האמת שלי עד הסוף.
אפרים משה: אני רוצה לציין: ועדת הכספים היתה במפעל, עשתה את כל המאמצים, אין לי מלה רעה.
אפרים משה: הרב גפני, מירי רגב שמלווה ועמיר פרץ, שמלווה אותנו בטלפונים ובמה שאתם רוצים, ונתן את הפתרונות.
אפרים משה: עמיר בא עם פתרון יצירתי.
אפרים משה: אמר: החבר'ה האלה באו, אני התחייבתי על כל הוותק של העובדים.
אפרים משה: יכולתי להגיד: חבר'ה, תשמעו, קניתי חברה בפשיטת רגל, אני לא רוצה עובדים בכלל.
אפרים משה: אני בא למפעל, אסתכל, אחשוב חודשיים.
אפרים משה: בא זכי שלום במעמד החתימה, היה אתו עופר עיני.
אפרים משה: עופר עיני אמר לו: אתה רוצה לקחת את הוותק של העובדים?
אפרים משה: אמרתי לו: אנחנו לא חותמים על מסמך כזה, אני רוצה לדעת מה ההשלכות.
אפרים משה: היום אנחנו יודעים מה ההשלכות – לא קיבלנו את המענק, משום שהיינו צריכים לפטר אותם, לקלוט אותם ולקבל 1,500 על עובד, זה מאוד פשוט.
אפרים משה: אמרתי לזכי שלום באותו מעמד: אל תחתום, חכו רגע, תנו לנו לבדוק, תנו לנו יום אחד, רוצים רק לראות מה זה אומר.
אפרים משה: אמר עופר עיני: מה, אתם לא מתביישים, אתם רוצים לקחת את הוותק?
אפרים משה: זכי פנה אלי ואמר לי: אתה רוצה לקחת להם את הוותק?
אפרים משה: אנשים עובדים 30 שנה.
אפרים משה: חתם מייד על הטופס, והיום אנחנו נמצאים איפה שאנחנו נמצאים.
אפרים משה: מה עשינו?
אפרים משה: מה פשענו?
אפרים משה: לקחנו למישהו משהו?
אפרים משה: גזלנו למישהו משהו?
אפרים משה: שמנו 200 מיליון שקל בחצור הגלילית, 200 מיליון שקל בחצור הגלילית.
אפרים משה: יש עוד מישהו כזה?
אפרים משה: אני רוצה לפגוש אותו.
אפרים משה: יש מפעל בצפון שלא קיבל מענק?
אפרים משה: אני רוצה לראות אותו.
אפרים משה: למפעל "מילוז", מגיע לו מענק, ולא קיבל את הכסף עד היום.
אפרים משה: הוא עומד בקריטריונים: ייצוא, הכול.
אפרים משה: אנחנו עושים 7 מיליון דולר ייצוא, ולא מקבלים את הכסף.
אפרים משה: אז מה אתם מספרים לי סיפורים?
יעקב אדרי: הכול הולך להיי-טק.
אפרים משה: אני משלם משכורת ב-10 לחודש.
אפרים משה: אתם רוצים לעזור לנו?
אפרים משה: תעזרו; אתם לא רוצים, לא קרה כלום, אל תתקפו אותנו.
אפרים משה: לא עשינו שום דבר רע.
אפרים משה: חבר'ה, זה חד וחלק.
כרמל שאמה-הכהן: נמצא פה נציג אגף תקציבים?
קריאה: חבל שפולק לא פה, הוא שהביא - - -
כרמל שאמה-הכהן: מה העמדה של האוצר במשבר הזה?
אורן משה: קודם כול, אני רוצה - - -
יעקב אדרי: משתתפים בצערם של העובדים...
מירי רגב: מה העמדה של האוצר?
מירי רגב: – "הדובון לא-לא".
כרמל שאמה-הכהן: למה את מדברת במקומו?
כרמל שאמה-הכהן: את דוברת האוצר?
כרמל שאמה-הכהן: לא נראה לי.
אורן משה: שני דברים רק כדי לדייק את מה שאושיק אמר.
אורן משה: האחד, אם המפעל היה מפטר את העובדים וקולט אותם בחזרה, זה לא היה משנה שום דבר, משום שמסלולי התמיכה שהממשלה נותנת למפעלים זה רק על הרחבות, לא דלת מסתובבת, ולכן יש כאן אולי פרשנות לא נכונה.
אורלי לוי אבקסיס: גם אם זה בעלים חדשים?
אורן משה: בפירוש כן.
אורן משה: ודאי שגם אין השתתפות בהשקעות פיננסיות.
אורן משה: אם אני קונה ממך מניה, אני לא אמור לקבל על זה כסף.
אורן משה: גם זה רעיון שעלה.
עמיר פרץ: זה לא נכון.
עמיר פרץ: באותה עת, אם הם היו מבקשים את הליווי שמגיע להם, היה מגיע להם בדין 9 מיליון, וזה מחושב.
עמיר פרץ: מה שאתה אומר, זה פשוט לא נכון.
עמיר פרץ: סלח לי, הם ויתרו על המסלול הזה ואמרו להם - - -
אורן משה: אני מבקש שתפרט.
עמיר פרץ: אני אומר לך.
אורן משה: אתה אומר אמירה שאני לא יודע להתייחס אליה.
אורן משה: אני מבקש שאם אני לא מדייק, תפנה אותי למסלול ספציפי שאם הם היו פונים אליו - -
שחר אהרונסון: מסלול תעסוקה מה-19 במרץ.
אורן משה: - - התשובה היא חד-משמעית לא.
אורן משה: חזי, האם אני טועה?
שחר אהרונסון: היה מסלול תעסוקה ב-19 במרץ שיצא על הדבר הזה.
כרמל שאמה-הכהן: אורן, בוא נגיע לשורה התחתונה.
אפרים משה: זה משהו חדש עכשיו שאני שומע בפעם הראשונה.
מירי רגב: כרמל, זה רלוונטי - - -
עמיר פרץ: רגע, חבר הכנסת שאמה.
עמיר פרץ: אדוני, הדיון גם אתו וגם עם חזי - -
אורלי לוי אבקסיס: הוא קיים משא-ומתן, הוא יודע יותר טוב מכולנו, אני חושבת.
עמיר פרץ: - - הסתבר שהחבר'ה האלה עשו מקח טעות.
עמיר פרץ: אמר להם השר פואד: אתם תקבלו 18 מיליון מענק, אל תלכו למסלול הכשרת עובדים, ואז הם ויתרו על המסלול הזה.
עמיר פרץ: אמיתי.
אורן משה: זה נקרא כאילו הם הפסידו?
עמיר פרץ: שמע, אני לא בא אליך בשום אמירה מיותרת.
עמיר פרץ: הרי אני יכול לבוא ולהגיד לך: לא מגיע להם, אבל אנחנו דורשים כמחוקקים, תביא לנו פתרון.
עמיר פרץ: גם את זה אפשר להגיד.
אורן משה: אוקיי.
עמיר פרץ: אבל אני הלכתי ושכנעתי אותו – סליחה, שאושיק יאשר את מה שאמרתי – אני נסעתי למפעל, שכנעתי את אושיק, אמרתי לו: עזוב, הוויכוח על ה-18 מיליון, לא תצא ממנו.
עמיר פרץ: לא תצא מזה, תיקח רק 9 מיליון, ויסכימו לעשות מהלך רטרואקטיבי לגבי הכשרת עובדים, כי לא תמצא מפעל שייפול עליך רטרואקטיבית, כאשר במסלול השני אני לא יודע להבטיח לך.
עמיר פרץ: זה מה שהצעתי.
עמיר פרץ: הם הסכימו אז על 9 מיליון במקום 18 מיליון, ואתם לא הסכמתם.
עמיר פרץ: הלכנו למהלך של החקיקה, גם הוא משום מה לא מתקדם.
עמיר פרץ: צריך להחליט.
עמיר פרץ: אם אתם מתנגדים, למה אתם שולחים אותנו לעשות מהלך של חקיקה?
עמיר פרץ: עושים צחוק מאתנו?
עמיר פרץ: חותמים 50 חברי כנסת, באישור שר האוצר שמטלפן בדרמטיות ליושב-ראש ועדת הכספים תוך כדי ישיבה ואומר "זה בסדר, זה מגובה, הכול בסדר", ואחר-כך מסתבר שעשו צחוק לא רק מהעובדים, לא רק מהבעלים, גם מאתנו.
עמיר פרץ: זה לא הוגן.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לשמוע ממנו רק אמירה אחת.
כרמל שאמה-הכהן: נניח שיש הצעת חוק שמוגשת, שפותרת את הבעיה בצורה נקודתית, אתם תומכים בה מבחינה תקציבית ותעבירו את הכסף?
כרמל שאמה-הכהן: האם יש מימון להצעה?
אורן משה: אני לא יכול להתייחס לשאלה כללית.
כרמל שאמה-הכהן: האם זאת שאלה כללית?
מירי רגב: לבטל את ה-25%.
כרמל שאמה-הכהן: הצעת חוק שמייצרת צינור - - -
חזי צייג: אני יכול לענות במקומו.
כרמל שאמה-הכהן: רגע, הצעת חוק שמייצרת צינור - - -
אילן גילאון: אתה לא יכול לענות במקומו, וגם אתה לא יכול לענות.
כרמל שאמה-הכהן: סליחה, חבר'ה, תנו לו לענות.
כרמל שאמה-הכהן: אתם קובעים לו אם הוא יכול לענות או לא?
אילן גילאון: יש חקיקה שפוטרים אותה מחובת הנחה ותוך יומיים מעבירים.
אילן גילאון: אתה באמת רוצה שהוא ייתן לך את התשובה לזה?
כרמל שאמה-הכהן: אז מי ייתן?
אילן גילאון: יש לך שר אוצר, הוא צריך לתת את התשובה, לא הוא.
כרמל שאמה-הכהן: הוא נציגו של שר האוצר פה.
כרמל שאמה-הכהן: הם עונים בשם השר, הם לא עונים בשם אחר.
כרמל שאמה-הכהן: הצעה שתונח, ולא משנה איזו הצעה – הצעה של ועדת הכספים, הצעה שמרכז ההשקעות יציג – הצעה שאין לה השלכות רוחב, אבל צריך להעביר 18 מיליון שקלים לתקצב אותה.
כרמל שאמה-הכהן: האם אגף התקציבים יתקצב אותה או שצריך לפתוח משא-ומתן עם האוצר?
אורן משה: אני לא יודע - - -
חזי צייג: אני יכול לעזור לך, אורן?
חזי צייג: אני יכול לעזור לך?
אורן משה: שנייה, חזי.
אורן משה: אני לא יודע להתייחס למה שאמרת.