GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי בנדלר: - - ואם יהיה מדובר בהגשת תביעה אזרחית גם אז "המוציא מחברו עליו הראיה", הוא צריך להוכיח, ואם תהיה לו הגנה טובה אז זה עניין של ראיות, כפי שיתרשם בית-המשפט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אם אנחנו כותבים שמותר לשים מגנט על הדלת, נניח - - -
זבולון אורלב: תלי דלת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תלי דלת - אם נניח תלי דלת על הרצפה זה כבר - - -
אתי בנדלר: אני לא יודעת, בית-המשפט יתרשם מהראיות.
אתי בנדלר: לכאורה, אם יהיה תלי דלת שמונח באיזושהי צורה קרוב לסף הדלת ויש שם ידית תקינה, אז יהיה מקום להניח אולי שזה נפל.
אתי בנדלר: אינני יודעת או שמישהו - - -
זבולון אורלב: אני מוכרח להגיד לך שבחיים שלי לא קרה לי שהיה לי תלי דלת שמצאתי אותו על הרצפה.
זבולון אורלב: אני לא מכיר כזה דבר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אצלך לא לקחו סיכון.
אתי בנדלר: זה עניין של ראיות, כמו בכל - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אצלך תולים את זה כמו שצריך.
זבולון אורלב: אגב, מאז שאני מחוקק את החוק גם לא מדביקים יותר בחדר המדרגות שלי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: משהו טוב יוצא לך.
אהוד פלג: קודם כל, הייתי מבקש להתייחס להערה של היועצת המשפטית בתשובה לשאלה של חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ - אנחנו פה מדברים על סעיף שאנחנו יודעים שהמדינה לא אוכפת אותו, ולכן הוכנס הסעיף, ובצדק רב, של אפשרות לפיצוי לדוגמה עד 1,000 שקלים על-פי תביעת הצרכן.
אהוד פלג: אנחנו פה מזמינים לעצמנו פתח להרבה מאוד בעיות, משום שהצרכן ימצא הרבה מאוד פעמים את דברי הדואר האלה זרוקים מתחת לדלת שלו, זאת אומרת בתחתית הדלת שלו ולא מודבקים עליה, ולו רק באותן דלתות שהן רבות מספור.
אהוד פלג: צריך לזכור שדלת כניסה לבית על-פי רוב היא לא דלת עם ידית שנפתחת כמו דלת פנימית בדירה, אלא היא דלת שנטרקת, ולכן הידית שם היא ידית שלא מאפשרת תליה, ולכן אני כבר רואה את אותם מחלקים שישימו את דברי הדואר שאתם מאפשרים להם לשים, ישימו אותם למטה, ואז הצרכן יתבע.
אהוד פלג: אנחנו פה פותחים פתח להרבה מאוד בעיות מהבחינה הזאת, והיות ואין דרישה, ובצדק אין דרישה של להוכיח כוונות, ואנחנו פה לא מדברים על "מנס ריאה" בשפה המשפטית יודע מה, פשוט הלך ושם ולא אכפת לו שזה יציג מטרד לצרכנים, אז התביעה תהיה בדין.
אהוד פלג: אבל אני רוצה לעסוק בנקודה העקרונית - דיבר חבר הכנסת אורלב על כך שהחוק הוא פשרה, ואני מתחבר לדברים האלה.
אהוד פלג: החוק הזה, גם בכוונתו המקורית של חבר הכנסת אורלב גם - - -
זבולון אורלב: לא, בהצעה שלי היה אסור להכניס גם לתיבות דואר בכלל.
אהוד פלג: זה בדיוק מה שאני עומד לומר.
אהוד פלג: גם בכוונתו המקורית של חבר הכנסת אורלב הוא כלל את מקור הבעיה העיקרי בתיבות הדואר.
אהוד פלג: הלכה הממשלה ובהחלטה שנוגדת את מדיניות הממשלה, זאת אומרת, אני עוד לא מבין עדיין עד הרגע הזה את החלטת הממשלה, כי מדיניות הממשלה היא להילחם במטרדים אם לא כל כך המטרדים לצרכנים, אז בוודאי המטרדים הסביבתיים ובזבוז.
אהוד פלג: יש פה פעמיים פגיעה בסביבה: פעם אחת בייצור של כל הניירת הזאת שממילא מוצאת את דרכה לפח, ופעם שנייה באשפה שנערמת ומוצאת את דרכה לפח פעם שנייה.
אהוד פלג: פעמיים פוטנציאל זיהום סביבה שאפשר לחסוך אותו - ותיכף נגיע לרצון הציבור - והממשלה בדרך כלל הולכת למדיניות של צמצום הבעיה הסביבתית, במיוחד היום, כאשר יש בעולם הסכמים שגם מחייבים את מדינת ישראל.
אהוד פלג: ופה הלכה הממשלה בניגוד למדיניות הזאת – זכות קדימה לסביבה - - -
כרמל שאמה-הכהן: חברים, איך מתקדמים?
אהוד פלג: אני יכול להמשיך?
כרמל שאמה-הכהן: כן, אבל לסכם, מר פלג.
אהוד פלג: כמו שאמרתי, ההצעה המקורית של חברי הכנסת אורלב ואזולאי דיברה על כך שתיבות הדואר יכללו בחוק הזה וייאסר לשים דואר פרסומי בתיבות הדואר, שזה המטרד העיקרי.
אהוד פלג: הממשלה, בהחלטה שאני לא מבין אותה, החליטה שתיבות הדואר לא יהיו בתוך החוק.
אהוד פלג: מה הציבור אומר?
אהוד פלג: הציבור, באחוזים עצומים שאי-אפשר לטעות בהם, מתנגד למטרד הזה של דואר פרסומי בתיבות הדואר - - -
כרמל שאמה-הכהן: מר פלג, אין לנו עכשיו – אנחנו לא בכיוון בכלל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אבל אנחנו דיברנו על זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מר פלג, יש לך כוונה ברורה לעשות את התפקיד שלך, באמת, זה התפקיד שלך לבוא ולהראות שאתה דואג מאוד לציבור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לנו, כנבחרי ציבור, יש גם תפקיד לחשוב על איך מתפרנסים אנשים במדינה הזאת בכבוד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולכן, אתה אמרת את זה כבר עשרות פעמים - אפילו זבולון אורלב שהגיע עם הצעה מהתחלה - - -
זבולון אורלב: שתומך בו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שתומך בך, הגיע למסקנה שצריך ללכת ב"שביל הזהב", אז אל תגזימו באמת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אף אחד פה בחדר שלא יגזים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בואו נצביע, נו.
אהוד פלג: אני רק מבקש להשלים את דברי.
אהוד פלג: לא סיימתי.
כרמל שאמה-הכהן: כן, אבל סכם בבקשה.
אהוד פלג: דרך הפשרה היא הדרך שהנחתה גם את המועצה לצרכנות, למרות שהציבור, חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, הציבור לא חלוק פה, 90% תומכים בהצעה של המועצה, 83% לא רוצים את הדואר הזה בתיבות הדואר ועשינו - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגיד לי, איך הגעת ל-90% מהציבור, אני רוצה לעשות סקר פוליטי אצל הציבור הזה.
אהוד פלג: - - לבקשתך - - -
גיא רזניק: די כבר, מספיק.
כרמל שאמה-הכהן: אבל מר פלג, חברי הכנסת לא רוצים להיכנס לזה בכלל.
אהוד פלג: אז מה שאנחנו טוענים, רק רגע, אנחנו נאמנים לדרך הפשרה שמנחה את הבית הזה.
אהוד פלג: הצענו הצעת פשרה בין הזכות של העסקים לפרסם לבין הזכות של הצרכנים שלא ידחפו להם דיוור בתיבות הדואר, ולא מדובר רק בעסקים קטנים, מדובר ברשתות עם סניפים רבים, הצענו - - -
כרמל שאמה-הכהן: הבעיה מוכרת.
כרמל שאמה-הכהן: תכל'ס.
אהוד פלג: ההצעה היתה ונשארה, הצעת הפשרה הזאת שככלל מותר יהיה לשים דיוור פרסומי בתיבות, אלא אם כן הצרכן הציב את הסימון בצורה של מדבקה או בדרך אחרת על התיבה, שהוא מבקש שבתיבה שלו לא ישימו דיוור פרסומי.
אהוד פלג: את זה יצטרכו לכבד בגיבוי החוק.
אהוד פלג: לכך יש תמיכה רחבה של ציבור בארץ וזוהי דרך הפשרה האמיתית.
כרמל שאמה-הכהן: מה עם העניין של המדבקה, זבולון?
כרמל שאמה-הכהן: שהוא מציע.
זבולון אורלב: אני חושב שהרעיון הוא נכון, אבל לצערי אין לנו רוב לזה.
אהוד פלג: אני מציע לבדוק את זה כרגע בוועדה.
כרמל שאמה-הכהן: אין רוב, איפה?
זבולון אורלב: אין רוב לעניין המדבקה.
זבולון אורלב: אין לנו רוב לעניין המדבקה, ואני גם חושש שהואיל וועדת השרים החליטה שהחוק הזה לא נוגע בתיבות המכתבים, שאחד ממשרדי הממשלה גם יחזור לוועדת השרים ויבקש למשוך את החוק.
זבולון אורלב: זה החשש שלי.
זבולון אורלב: החוק שלי, ונדמה לי גם של אזולאי, שלי בוודאי, גם אסר על הכנסת חומר פרסומי לתיבות הדואר, והממשלה התנגדה במפורש.
זבולון אורלב: לכן, אני הודעתי למועצה - - -
כרמל שאמה-הכהן: זו ההחלטה בוועדת שרים?
זבולון אורלב: כן, חד וחלק.
זבולון אורלב: לכן אני אמרתי למועצה הצרכנית שאני חושב שהם צודקים, זאת הצעת פשרה ראויה, נכונה, וגם דיברנו כמה חברי כנסת - אנחנו עם סיום החוק הזה נגיש הצעת חוק נפרדת.
כרמל שאמה-הכהן: סיימנו את הנקודה.
זבולון אורלב: בסדר, תודה.
אפרת דנן: שלום, אני מ"מדריך המקצוענים", לגבי בעלי המקצוע - מה שהיא דיברה, אני מבקשת שתשקלו את הנושא של 100 עמודים, כי המדריך הכי גדול של תל-אביב - לא כל מפרסם מפרסם עמוד: 60 עמודים, 70 עמודים.
אפרת דנן: יש אזורים כמו מודיעין, והאינטרס הוא לפרסם בעלי מקצוע באזור.
אפרת דנן: באזור כמו מודיעין אי-אפשר להגיע ל-100 עמודים, כי אחרת בעל מקצוע שמגיע מתל-אביב למודיעין יחייב את הצרכן בעלות נסיעה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 50 עמודים, בסדר?
אפרת דנן: בסדר.
חמד עמאר: 50 עמודים.
זבולון אורלב: אני בעד, נוריד ל-50.
אפרת דנן: 50 מפרסמים.
אתי בנדלר: 50 עמודים אני חושבת שזה גם הרבה.
אתי בנדלר: אני סיפרתי בדיוק - - -
אתי בנדלר: 40 עמודים, משהו סביר, אני לא יודעת, אבל של שכונות, יש מדריכים שכונתיים.
אפרת דנן: לדעתי נכון לעשות לפי מספר מפרסמים.
זבולון אורלב: שיתארגנו, אי-אפשר.
אפרת דנן: יכול להיות אחד קונה חצי עמוד, אחד עמוד.
זבולון אורלב: תראי מה שאת עושה - - -
אפרת דנן: לא, אני מאוד מעריכה אותך, אדון אורלב.
זבולון אורלב: ביקשת 60, אנחנו אומרים 50 ועוד יש לך טענות.
אפרת דנן: חס וחלילה.
זבולון אורלב: זה כמו אברהם עם סדום, 40, 50 - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זבולון, בוא נלך לפי אפשרות הדפסה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה שמיניות, אוקיי - - -
זבולון אורלב: חבר'ה, אתם תמתחו את החבל.
זבולון אורלב: אגיד לכם מה יקרה עוד מעט, אתם תמתחו את החבל, ובסוף נגיע להתחלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נעשה 48 עמודים.
זבולון אורלב: חבר'ה.
זבולון אורלב: 48, 47.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אגיד לך למה, כי יש שמינייה, כי אתה לא יכול להדפיס אחרת.
קריאה: השנה שקמה המדינה.
כרמל שאמה-הכהן: 64 עמודים.
זבולון אורלב: יוליה, יוליה - -
חמד עמאר: בואו נלך על 50, לא צריך יותר מדי ללכת, 50 וזהו - - -
זבולון אורלב: - - אל תמתחו את החבל, אמרתם 100, היא אמרה 60, אמרנו – בחייכם, מה?
זבולון אורלב: אי-אפשר ככה לגמור - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יאללה, 50 - - -
יוסי נבו: אני מבקש משפט אחד בטרם תחרצו דין.
יוסי נבו: משפט אחד.
יוסי נבו: אנחנו הגורם היחיד שנפגע מהחוק הזה.
יוסי נבו: אנחנו לא יכולים להפיץ את זה בצורה מאולתרת עם כל מיני "אקססוריז" על דף אחד, אבל זה דף אחד שיוצא פעם בשנה, מחיר - - - לעומת התלי דלת שיגיע ביום - -
חמד עמאר: הוא הגזים.
חמד עמאר: תביאי לי גומי עכשיו.
חמד עמאר: הוא הגזים, תעזוב.
יוסי נבו: - - עם פלסטיקים וניילונים ו - - - סביבתית, זה לא וזה כן?
יוסי נבו: זה לא וזה כן?
יוסי נבו: עכשיו יש פה הסתייגות שמבטאת – וזו אפליה ל"דפי זהב", למה "דפי זהב" כן ואנחנו לא?
יוסי נבו: אנחנו הרבה יותר טובים מהם, אנחנו מרכזים הכול בעמוד אחד, חוסכים נייר, חוסכים הפצות, שומרים את זה שנה שלמה מול העיניים, מביאים הרבה תועלת לבעלי העסקים, למה האפליה הזאת כלפינו?
יוסי נבו: מאיפה זה בא הדבר הזה?
יוסי נבו: למה להחליט שזה לא וזה כן?
יוסי נבו: זה הרי משרת את אותו רעיון וזה לא גורם נזק לאף אחד, וזה הרבה פחות נזק סביבתי מחוברת שלמה של 80 עמודים.
יוסי נבו: אז למה זה לא?
יוסי נבו: אני באמת שואל אתכם.
יוסי נבו: אני אומר לכם ואתם סוגרים את העסק שלנו בדרך הזאת.
יוסי נבו: שרשרת ייצור של - - -
חמד עמאר: אתה לא מרגיש שאתה קצת – עכשיו אביא לך מחורר, אביא לך גומי ואראה לך שזה לוקח בדיוק שנייה וזה לא פוגע בכלל.
חמד עמאר: אתה אל תחשוב אותנו שאנחנו לא מבינים שום דבר.
ישראלה ברייב: סליחה, אני יכולה להגיד משהו בבקשה?
ישראלה ברייב: הדף הזה מחולק לאזורים.
ישראלה ברייב: לדוגמה, בירושלים יש לנו 18 דפים כשכל אזור מופק בצורה שונה, יש בו מפרסמים שונים, כי זה גם תלוי במגזרים שיש שם, וכל אחד לוקח את האזור שהוא עובד בו.
ישראלה ברייב: תחשבו שבירושלים - סתם דוגמה לצורך העובדה - צפון יש לנו שם 15,000 בתי אב שמחלקים, מה שהוא מנסה להסביר לכם, שמבחינה הגיונית אי-אפשר לעשות שפה יהיה 10,000 כאלה - - -
כרמל שאמה-הכהן: גברתי, תודה.
ישראלה ברייב: שנייה, אני רוצה, ברשותך, עוד מלה אחת.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו חוזרים סביב הזנב כבר.
ישראלה ברייב: אם יש איזושהי החרגה, אז אפשר להגביל לפחות דף שיהיה בו x פרסומים, x של מפרסמים, שזה גם לא יהיה זבל וזה גם לא יפריע, וזה פעם בשנה מחולק, אני לא מוצאת בזה בעיה.
כרמל שאמה-הכהן: יורם שמעון, בבקשה.
יורם שמעון: תודה רבה.
יורם שמעון: אני רוצה להצטרף לדברים שנאמרו פה על-ידי נציג המועצה לצרכנות, אהוד פלג.
יורם שמעון: לאגודה יש 30,000 בניינים חברים, חצי מיליון בתי אב שאנחנו נותנים להם שירותים.
יורם שמעון: אני חושב שצריך לשמור את שיקול הדעת לדייר בבית המשותף או לוועד הבית, האם לקבל או לא לקבל את כל מוצרי הפרסום שמעמיסים בצורה ניכרת בתיבות הדואר שלהם.
יורם שמעון: לא ניתן באמת לקדם את החוק כמו שהוא קיים - -
כרמל שאמה-הכהן: אי-אפשר כרגע להכניס את זה בחוק - -
יורם שמעון: - - בלי המדבקה - - -
כרמל שאמה-הכהן: - - הממשלה מתנגדת, זה יפגע במטרות האחרות.
כרמל שאמה-הכהן: פעם הבאה שתעלה הצעת החוק של חמד עמאר, זבולון אורלב, יוליה - אם היא תצטרף ואחרים, תעשו עבודה בוועדת שרים, ששרים לא יתנגדו.
כרמל שאמה-הכהן: כרגע אין פה - אני גם בעד מה שאתה אומר, אני מאוד בעד.
יורם שמעון: אני חושב שצריך לקבל את מה שאמרה - - - לקדם פה עקרונות והעיקרון החשוב הוא לתת לדייר להחליט - -
זבולון אורלב: כן, העיקרון לא נכנס בחוק.
יורם שמעון: - - אם הוא רוצה או לא רוצה את דברי הדואר.
יורם שמעון: אי-אפשר לבוא ולקבל פה החלטה איזה צורה, באיזה מגנט, תלי דלת, חוברת, יש - - -
כרמל שאמה-הכהן: אפשר להכניס אולי סמכות לאחד השרים שיוכל לקבוע את זה בעתיד?
אתי בנדלר: לקבוע מה?
כרמל שאמה-הכהן: מגבלה לתיבה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה עשית?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז, באמת - - -
אתי בנדלר: זה עומד כאילו בניגוד להוראות החוק.
זבולון אורלב: כרמל, יחזירו את זה לוועדת השרים.
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, חברים, הלאה.
אורן תמיר: שלום, ממשרד המשפטים.
אורן תמיר: אני רק רוצה להדגיש כמה עניינים.
אורן תמיר: ההתנגדויות לעמדה שלנו נשמעה פה בדיונים של הוועדה.
אורן תמיר: אני רוצה לעשות את זה ממש בתמצית.
אורן תמיר: אין לנו שום התנגדות לסייגים שייקבעו במסגרת החזקה של סעיף 5א.
אורן תמיר: אני חושב שהחזקה הזו כשלעצמה היא בעייתית, ולכן אם מחריגים אותה, בינינו, זה מקדם מטרות טובות.
אורן תמיר: לעומת זאת, יש לנו בעיה עם כל הרחבה של החזקה הזאת, לרבות מה שנקבע פה בתפר שבין הקריאה הטרומית לקריאה הראשונה של כלי הרכב.
אורן תמיר: אנחנו מתנגדים לעניין שהנחת פליירים על כלי רכב יהיו עבירה פלילית.
אורן תמיר: אנחנו מתנגדים גם כמובן למבנה הזה של הפיצויים לדוגמה, כבר אני אגיע לנושא הזה.
אתי בנדלר: עדיין לא קראנו את הסעיף של הפיצויים לדוגמה.
אורן תמיר: בסדר, אז אעצור כאן.
אורן תמיר: אני רק מדגיש שלעניין סייגים שמצמצמים את תחולת החזקה אנחנו תומכים ואין לנו התנגדות לעניין הזה.
אורן תמיר: כל דבר שמרחיב את החזקה, בינינו זה בעייתי - -
זבולון אורלב: את רואה, הם יגישו הסתייגות על זה, אתם תגישו על זה - ואין חוק.
אורן תמיר: - - ואנחנו אכן שומרים את זכותנו להגיש הסתייגות בעניין הזה.
כרמל שאמה-הכהן: טוב, הצבעות.
אתי בנדלר: רגע, עדיין אני רוצה לקרוא את סעיף 1.
זבולון אורלב: מר פלג, רק תבין כמה משקולות יש לנו על החוק, בלי המדבקה.
כרמל שאמה-הכהן: הצבעות זה רק אחרי הקראות.
אתי בנדלר: אני אקרא את סעיף 1 להצעת החוק.
אתי בנדלר: "בחוק שמירת הניקיון, התשמ"ד-1984, בסעיף 5א – (1) בסעיף קטן (א), אחרי "על מקרקעין" יבוא "או על כלי רכב", בסופו יבוא "לעניין סעיף זה, לא יראו פעולה שלא כדין על אחת מאלה" - וזה לא הנוסח הסופי - "(1) עשיית המעשה בהיתר לפי הוראות כל דין או מכוח רישיון שניתן לפי דין; (2) עשיית המעשה בדרך של הכנסת דואר או דבר דפוס אחר לתיבת המכתבים או תלייה על דלת באופן שאינו גורם נזק לדלת או הנחה בצמוד לסף הדלת של חוברת המכילה מידע בדבר שירותים ופרסומים הכוללת לא פחות מ - -
זבולון אורלב: 50.
חמד עמאר: 50.
אתי בנדלר: - - 50 עמודים; (3) עשיית המעשה בדרך של הצמדה במגנט".
אתי בנדלר: אלה העקרונות, יתכן שבנוסח יחולו שינויים.
זבולון אורלב: בסדר, זה כבר לא משנה.
כרמל שאמה-הכהן: זבולון, אין לך זכות הצבעה.
עידית חנוכה: חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ הצביעה במקום - - -
כרמל שאמה-הכהן: אני מוכן להלוות לך.
זבולון אורלב: לא, אני קודם כל מתנצל, אני כבר באופן אוטומטי, אבל זו הצבעה לדוגמה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, אסור לו להצביע?
כרמל שאמה-הכהן: אסור לו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אני מתנגדת, אז החוק לא עובר?
חמד עמאר: למה, אני נמצא, מה?
אתי בנדלר: החוק עובר בכל מקרה.
זבולון אורלב: יוליה, מלה זו מלה, אין כזה דבר.
אתי בנדלר: אני עוברת לפסקה 2 שעדיין לא קראו את זה ולא נשמעו הערות, למיטב זכרוני, אלא הערות כלליות.
אתי בנדלר: "אחרי סעיף קטן (א) יבוא: (א1) נעשתה אחת הפעולות האמורות בסעיף קטן (א) בניגוד להוראות אותו סעיף ביודעין, רשאי בית-המשפט לפסוק בשל הפרה זו פיצויים שאינם תלויים בנזק (בסניף זה – פיצויים לדוגמה), בסכום שלא יעלה על 1,000 שקלים חדשים בשל כל הפרה כאמור.
אתי בנדלר: (א2) בבואו לקבוע את גובה הפיצויים לדוגמה יתחשב בית-המשפט, בין השאר, בשיקולים המפורטים להלן, ולא יתחשב בגובה הנזק שנגרם לניזוק כתוצאה מביצוע ההפרה: (1) אכיפת החוק והרתעה מפני הפרתו; (2) חומרת ההפרה, היקפה ונסיבותיה.
אתי בנדלר: (א3) אין בהוראות סעיף קטן (א1)" – זאת אומרת בהוראות של הפיצויים לדוגמה – "כדי לגרוע מזכותו של הנפגע לכל סעד אחר בשל אותה הפרה".
אתי בנדלר: הסבר מאוד קצר.
אתי בנדלר: מקנים כאן זכות לתבוע פיצויים לדוגמה, ובלבד שהתובע מוכיח שמי שהפר את ההוראה הזאת עשה כן "ביודעין".
אתי בנדלר: זו דרישה מינימלית שנמצאת בכל דברי החקיקה כשמדברים על פיצויים לדוגמה, לא להטיל פיצויים לדוגמה אלא על מעשה שנעשה בתוך מודעות, במקרים אחרים אפילו מדברים על זדון.
אתי בנדלר: בית-המשפט אמור לא להתחשב או צריך לא להתחשב בהתאם למוצע בגובה הנזק שנגרם לניזוק כתוצאה מביצוע ההפרה.
אתי בנדלר: זאת אומרת, אם אדם תובע על סמך הסעיף הזה פיצויים לדוגמה הוא יכול להביא שיקולים שונים בחשבון, אבל לא את גובה הנזק שנגרם לנפגע, משום שההנחה היא שאל"ף, קשה מאוד להוכיח מה גובה הנזק ובעיקר, במקרה הזה, הנזקים הם מאוד קטנים.
אתי בנדלר: אבל אם נגרם לאדם נזק ממשי כתוצאה מהפרת הוראות אלה, הוא רשאי להגיש תביעת נזיקין רגילה ולהוכיח את נזקו.
אתי בנדלר: וזו המשמעות של ההוראה האחרונה שקראתי, שאומרת שאין בהוראה הזאת כדי לגרוע מזכותו של נפגע לכל סעד אחר בשל אותה הפרה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שאלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשאנחנו כותבים פה ש-1,000 שקלים חדשים בשל כל הפרה - - -
אתי בנדלר: זה הסכום המרבי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, אבל יכול להיות מצב נניח שיש איזה מישהו תובען סדרתי?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שהוא כל פעם – למה לא להגביל את זה, למשל לא יותר מפעם אחת לאותה משפחה או ל - - -
אהוד פלג: יש מפר סדרתי, יש תורן סדרתי.
אתי בנדלר: זה שיקול הדעת של בית-משפט.
אורן תמיר: זו באמת אחת הבעיות של אכיפה פרטית, שבדרך כלל מה שקורה מניסיון במדינות בכל העולם, יש כל מיני גופים שמתמחים בהגשת תביעות, והם אלה שעושים את עבודת האכיפה, והם משלשלים את הכסף לקופה שלהם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אגיד לך, יכול להיות מצב שיבוא איזה בן-אדם, איזה "כהן" אחד, כל שבוע הוא תובע מישהו אחר בזה.
זבולון אורלב: אם כל שבוע ידביקו לו שלא כדין, אז הוא יתבע כל שבוע, מה הבעיה?
אורן תמיר: גם אם לא.
זבולון אורלב: אם אין לו על מה לתבוע, איך הוא יתבע?
נעמה שחל: אני חושבת שיש לי תשובה טובה לעניין הזה.
נעמה שחל: אנחנו רואים במקרים דומים כמו בפיצויים לדוגמה באפליה בכניסה למקומות ציבוריים, שבאמת בית-משפט - כשהוא בא לדון בסוג כזה של תיקים - רואה כאשר מדובר בתובעים סדרתיים, והוא מתחשב בזה לעניין גובה הפיצוי שניתן – זה מצד אחד.
נעמה שחל: זאת אומרת, שיקול הדעת נותר לבית-משפט.
נעמה שחל: מהצד השני, עדיין זה מייצר את התוצאה שאת רוצה להגיע אליה שהיא תוצאה של הרתעה, גם אם מדובר במה שנקרא "תובע סדרתי", עדיין התוצאה של הרתעה מפני ביצוע ההפרה מתקבלת.
אהוד פלג: אני רוצה להגיד משהו – הנטייה של צרכן לא לרוץ לבית-משפט.
אהוד פלג: אנחנו צריכים לעודד אותו גם כשהוא נפגע בתביעות צרכניות שילך לבית-משפט לתביעות קטנות.
אהוד פלג: צרכנים לא נוטים לזה.
אהוד פלג: אין חשש שמישהו יתבע סתם - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אתה אומר?
אהוד פלג: - - אבל אם פוגעים בו, המטרה הרי היא הרתעה, מודה המדינה - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש חשש.
זבולון אורלב: לא, יוליה - - -
אהוד פלג: - - שהיא לא תאכוף את זה, משרד המשפטים יודע את זה.
אהוד פלג: מי שיוכל לאכוף את זה כדי להגן על עצמו זה הצרכן שנפגע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא יתבע, הוא יבוא יצלם, יגיד: נפל פה זה, אחרי שבוע יבוא יגיד: נפל עכשיו של האינסטלטור האחר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא אחר כך יבוא יגיד ש - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא, זה לא - - -
זבולון אורלב: לא, מה?
זבולון אורלב: בית-משפט מטומטם?
זבולון אורלב: יוליה, בית-משפט מטומטם?
כרמל שאמה-הכהן: תני לו, תני לו, מי שרוצה שיעשה מה שהוא רוצה.
כרמל שאמה-הכהן: יש חוק וסדר, מה?
חמד עמאר: נכון, שיתבע, בית-המשפט יחליט.
כרמל שאמה-הכהן: הסדרתיים מתקזזים עם האדישים.
זבולון אורלב: תאמיני לי, מזהים אותם מהר מאוד.
אתי בנדלר: אבל בדרך משיגים את אפקט ההרתעה.
אורן תמיר: תרשו לי להציג את העמדה של משרד המשפטים בקצרה לעניין פיצויים לדוגמה.
אורן תמיר: יש דבר אחד שנשמע ונאמר פה באמת רבות, שפיצויים לדוגמה ניתנים במקרים חריגים של זדון, של פגיעה באינטרסים חמורים, של זכויות חוקתיות שקשה לשום אותם, ונראה לי שברור מאליו שזה לא המקרה שבפנינו - זה דבר ראשון.
אורן תמיר: אבל הנימוק השני שמובא פה זה נימוק של פתרון של בעיה של חסר באכיפה, והנימוק הזה באמת הוא על פניו משכנע.
אורן תמיר: כלומר יש לנו בעיה באכיפה, בואו ניתן לפרטים להתחיל למלא את החסרים שהמדינה השאירה בהקשר הזה, אבל בספרות המשפטית - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא, אנחנו לא שם.
אורן תמיר: לא, אני רוצה להסביר מה הקשיים שיש בעניין הזה.
אורן תמיר: הקשיים בעניין הזה הם, בין היתר, חשש של הצפה של תביעות, ובעניין הזה יש גם חשש של הנהלת בתי-המשפט מהעניין הזה שהם מביעים חשש - - -
כרמל שאמה-הכהן: חוקקנו לפני שנה וחצי משהו פיצויים לדוגמה על - - -
אורן תמיר: אז אני מייד אתייחס גם לסיפור הזה.
אתי בנדלר: כמה תובענות הוגשו בעניין דואר ספאם מאז שזה חוקק לפני הרבה יותר שנים?
אורן תמיר: הוגשו לא מעט – אני בדקתי, רגע, אני רוצה רק להדגיש כמה - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא, יש את החוק הזה עם האריזות, עם הפיקדון על מיכל משקה, 1,800 שקלים.
זבולון אורלב: מה אתם אומרים לאזרחים שנפגעים?
זבולון אורלב: אל תגישו תביעות.
זבולון אורלב: מה המסר שלך?
זבולון אורלב: אני לא מבין את המסר שלך.
אורן תמיר: המסר - - -
זבולון אורלב: יש מכת מדינה, ואתה אומר: תשמע, אל תעשו פיצוי, כי יהיו הרבה תביעות.
אורן תמיר: המסר הוא שהאזרחים - - - להגן על אינטרס הציבור.
זבולון אורלב: אם לא יהיו הרבה תביעות לא נתגבר על - - -
אהוד פלג: אתה מוכן להציג לנו כמה תביעות הוגשו על-ידי המדינה בעבירות האלה.
כרמל שאמה-הכהן: מה פתחתם לי דיון כזה, תגידו לי.
כרמל שאמה-הכהן: חבר'ה, זה לא מעניין.
כרמל שאמה-הכהן: תלכו לוועדת חוקה.
אתי בנדלר: כמה תובענות יש על דואר ספאם?
אורן תמיר: לפי הבדיקה שלי היו לא מעט.
אתי בנדלר: מה זה לא מעט?
קריאה: למה לא מעט?
אורן תמיר: אני לא יודע, אני רק - - -
אתי בנדלר: אני תיכף אגיד לך כמה שנים החוק הזה קיים, ואתה יודע איזה אפקט הרתעה היו לפרסומים הראשונים על התובענות האלה?
אתי בנדלר: עכשיו זה כבר שוב מתחיל עם זה - - -
כרמל שאמה-הכהן: תפסיקו לזרוק בנזין.
כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש לסיים את הדיון הזה בנושא הזה.
כרמל שאמה-הכהן: כן, מה?
נעמה שחל: אני מצטערת שאני חוזרת רגע אחורה, אבל אני התבקשתי לעדכן שלאור ההצבעה על הסעיף הקודם, ומכיוון שתמיכת הממשלה והחלטת ועדת שרים היתה שהתקדמות ההצעה תהיה בתיאום, בין היתר, עם המשרד להגנת הסביבה, בכוונת השר להגנת הסביבה - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרת את זה כבר.
נעמה שחל: - - לעלות לוועדת שרים חזרה.
כרמל שאמה-הכהן: השר אמר את זה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה אתה עושה עם זה?
זבולון אורלב: אין לנו ברירה, מה אתה יכול לעשות?
זבולון אורלב: אני בעד להצביע.
חמד עמאר: בוא נצביע ואחרי זה רוצה להעלות את זה - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תביאי את השר - - -
נעמה שחל: הלוואי שיכולתי.
זבולון אורלב: אדבר אתו.
כרמל שאמה-הכהן: תסמכו על זבולון, ואם זבולון לא יעזור, אנסה לעזור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וגם אני אעזור לך, תאמין לי.
כרמל שאמה-הכהן: עוד פעם הצבעת הצבעה לדוגמה?
זבולון אורלב: הצבעה לדוגמה.
כרמל שאמה-הכהן: ההצעה מוכנה לקריאה שנייה ושלישית.
אתי בנדלר: אני רק אומר שתי מילות הקדמה.
אתי בנדלר: סעיף 10א לפקודת סדרי השלטון והמשפט קובע בסעיף קטן (ב) שבו כדלקמן: "נפלה טעות בנוסח של חוק כפי שנתקבל בכנסת וקבעה הוועדה, לפי הצעת יושב-ראש הכנסת, כי הטעות היא לשונית טכנית, פליטת קולמוס, השמטה מקרית, טעות הדפסה, שיבוש של העתקה וכיוצא באלה, רשאית הכנסת בהחלטה לתקן את הטעות".
אתי בנדלר: פנו אלי מהרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, היועצת המשפטית שלהם, ולאחר מכן עו"ד טל רוזנפלד מהלשכה המשפטית במשרד התקשורת.
אתי בנדלר: הביאו לתשומת ליבי כי בתיקון 33 נפלה טעות מסוג הטעויות שסעיף 10א לפקודה חל עליהן.
אתי בנדלר: בהתאם לכך פניתי ליושב-ראש הכנסת, שפנה אליך בבקשה שהוועדה תקבע, בהתאם להוראות סעיף 10א האמור, כי אכן מדובר בטעות לשונית טכנית.
אתי בנדלר: ככל שהוועדה תשתכנע שכך הדבר, אנחנו נעביר את זה לכנסת שתקבע כך בהחלטתה.
אתי בנדלר: באשר למהות הטעות אני אשמח אם גברת רוזנפלד תפרט.
טל רוזנפלד: אכן מדובר בטעות לשונית טכנית.
טל רוזנפלד: התיקון שהכנסנו במסגרת תיקון 33 עסק במעבר ממשטר של זיכיונות למשטר של רישיונות.
טל רוזנפלד: במסגרת התיקון תיקנו בין היתר את סעיף 41 לחוק רשות השנייה, שעוסק בזכות להשתתף במכרז.
טל רוזנפלד: סעיף קטן (ג) שבו עוסק בזכות להשתתף במכרז לזיכיון לשידורי רדיו.
טל רוזנפלד: פסקה (1) באותו סעיף קטן (ג) זאת הטעות שנפלה.
טל רוזנפלד: אנחנו רצינו לומר שמי שלא יהיה רשאי להשתתף במכרז כזה הוא בעל הזיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה.
טל רוזנפלד: ככה זה נכלל בהצעת החוק שהוגשה.
טל רוזנפלד: במסגרת הדיון בוועדה חשבנו שנפלה טעות סופר בהצעת החוק, לכן ביקשנו לתקן אותה.
טל רוזנפלד: יצרנו תיקון שהוא תיקון מהותי.
טל רוזנפלד: לא לכך הייתה הכוונה.
טל רוזנפלד: הוא גם לא מתיישב עם מה שקבוע היום בחוק הרשות השנייה, בסעיף 72א.
טל רוזנפלד: בעצם מה שיצא זה שעכשיו כתוב שלא יהיה רשאי להשתתף במכרז לזיכיון לשידורי רדיו מישהו שהוא בעל זיכיון לשידורים או מי שהוא בעל רישיון לשידורים, שזה כולל גם את מי שהוא בעל זיכיון לשידורי רדיו.
טל רוזנפלד: מהסעיף הזה יוצא שאפשר לקבל רק זיכיון אחד לשידורי רדיו.
טל רוזנפלד: לא כך נהגה מועצת הרשות השנייה עד היום.
טל רוזנפלד: זה כאמור לא מתיישב עם סעיף 72א, שקובע במפורש שאפשר לקבל עד 3 זיכיונות לשידורי רדיו.
טל רוזנפלד: אנחנו פשוט מבקשים לתקן את הטעות הטכנית הזאת שנפלה.
טל רוזנפלד: אנחנו רוצים להחזיר את הנוסח שהיה מתקבל אם היה מתקבל התיקון שהוגש בהצעת החוק המקורית.
אתי בנדלר: אני רק רוצה להוסיף שהתיקון מתחייב בשני סעיפים כי תיקנו את החוק בשני רבדים.
אתי בנדלר: רובד אחד של תיקונים שנכנס לתוקף מיידי, הרובד השני שנקרא תיקון 34 הוא חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו כפי שייראה.
אתי בנדלר: מ-1 בינואר 2015 לא יהיו יותר זיכיונות לשידורי טלוויזיה אלא רישיונות בלבד, לכן תיקון מקביל מתחייב גם בסעיף המקביל בחוק הרשות השנייה כפי שיהיה בתוקף לאחר 1 בינואר 2015.
אתי בנדלר: הנוסח הוא: "בחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, תיקון מס' 33, התש"ע-2011 (להלן - החוק) 1.
אתי בנדלר: בסעיף 21(3), במקום "ובעל זיכיון לשידורים או בעל רישיון לשידורים" יבוא "ובעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או רישיון לשידורי טלוויזיה או שהוא תאגיד שלוב".
אתי בנדלר: בסעיף 98(2), במקום "האמור בו" צריך להיות בסעיף קטן (ג)(1) המילים "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או יימחקו", במקום "של מי מהם" יבוא "של בעל רישיון כאמור", ובמקום "במי מהם" יבוא "בבעל רישיון כאמור".
אתי בנדלר: עוד אני מבקשת לקבוע לגבי התחילה של התיקונים האלה.
אתי בנדלר: תחילתו של סעיף 1(1) ביום תחילתו של החוק.
אתי בנדלר: סעיף 1(1) כאמור זה הסעיף שנכנס לתוקף במועד קבלת פרסום החוק.
אתי בנדלר: (ב) תחילתו של סעיף 1(2) ביום תחילתו של פרק ב' לחוק כאמור בסעיף 144 לחוק.
אתי בנדלר: אני מסבירה שמדובר ב-1 בינואר 2015.
אתי בנדלר: הוועדה קובעת שאכן מדובר בטעות.
אתי בנדלר: אנחנו נעביר את זה למליאה כדי שהמליאה.
אתי בנדלר: תודה רבה.
כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון) (חובת גילוי קבלת תמורה נוספת כתוצאה מזיקה עסקית), התשע"ב-2011, של חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן (פ/3647).
כרמל שאמה-הכהן: מדובר בהצעת חוק שמכילה חובת גילוי על יועצים שמתקשרים עם לקוחות, ותוך כדי מתן השירות מקשרים אותם או ממליצים להם על עסקאות נוספות, מקבלים דמי תיווך או תשלום אחר מהחברה המוכרת.
כרמל שאמה-הכהן: הדבר הוא ניגוד עניינים כל עוד הוא לא גלוי ומונח על השולחן, ואותו צרכן לא יודע באמת אם הוא קיבל המלצה או עצה שמונעת משיקולי מקצועיים וענייניים או משיקולי מִקסום דמי התיווך של היועץ שלו.
כרמל שאמה-הכהן: מי רוצה הערות כלליות, בבקשה?