GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ציון בלס: בתוך ה-180 האלה ישנם 10 מוצרים שכן, "פסק זמן" הוא אחד מהם, שהמחיר הוא אכן יותר נמוך.
ציון בלס: אנחנו עושים את הדבר הזה מתוך אמונה שאנחנו יכולים להגדיל את כמויות הייצור שלנו במפעלים, יכולים להשתמש בכושר הייצור שלנו, להוזיל את העלויות שלנו הכוללות כדי שהדבר הזה בסופו של דבר יתגלגל גם למוצרים שמיוצרים במדינת ישראל.
ציון בלס: וזה סוג של אמונה וסוג של תפיסה – תפיסת עולם עסקית, הייתי קורא לה – שבה אנחנו רוצים לקדם את הדבר הזה.
ציון בלס: אין בעניין הזה של "פסק זמן" שום אמירה, חס וחלילה, חס ושלום, לכבודו, או לאינטליגנציה או לכל מילה אחרת של הצרכן הישראלי.
ציון בלס: אני אומר את זה בעניין הזה בהן צדק.
כרמל שאמה-הכהן: רגע, אז לא הבנתי, מה הסיבה שהוא יותר זול בארצות-הברית?
ציון בלס: הסיבה שהוא יותר זול היא שאנחנו מנסים לבצע מהלכי חדירה לארצות-הברית.
כרמל שאמה-הכהן: כמה זמן נמשך מהלך החדירה הזה?
ציון בלס: המהלך חדירה הזה נמשך מספר חודשים, אני מניח שהוא ימשך עוד מספר חודשים.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להבין, לפני שנה, לא היה "פסק זמן" בארצות-הברית?
ציון בלס: לפני שנה היה פסק זמן בכמויות יותר נמוכות.
ציון בלס: זה היה באותו מחיר.
איל עופר: אתה רוצה להגיד לי שאתה מבצע "דמפינג" לארצות-הברית?
איל עופר: כי אז זה עבירה על ה-F.T.C.
כרמל שאמה-הכהן: סליחה, אדוני, רק ברשות דיבור.
כרמל שאמה-הכהן: תירשם ואני אתן לך זכות דיבור.
ציון בלס: אני לא רוצה לדבר על דמפינג ולא רוצה לדבר על המושגים האלה.
ציון בלס: אני חושב שגם, מה שנקרא, בצניעות גדולה אני אגיד, השוק האמריקאי הוא שוק מאוד משוכלל ומאוד מאוד משמעותי.
ציון בלס: עוד נתון, כבוד היושב-ראש - - -
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה שתשרטט לי את ציר הזמן, מתי נכנס "פסק זמן" פעם ראשונה לארצות-הברית?
ציון בלס: "פסק זמן" נמצא בארצות-הברית – אני לא זוכר בדיוק את נקודת הזמן - - -
קריאה: יותר מחמש שנים.
ציון בלס: סדר גודל של מספר שנים, סדר גודל של שנתיים.
ציון בלס: עוד, ברשותך, נתון אחד שאולי ישפוך אור רגע על השיחה.
ציון בלס: תראו, אותם 10 מוצרים שאכן נמכרים במחירים זולים יותר לקמעונאי מתוך המחשבה העסקית אסטרטגית הזו שהצגתי פה – חברים, בואו נשים את זה בפרופורציות, כל המכירות של הדבר הזה עבור חברת "שטראוס" הינם בין שלושה לארבעה מיליון שקלים בשנה.
ציון בלס: חבר'ה, זה אפס נקודה אפס אפס אפס, לא יודע מה, מסך כל המכירות של "שטראוס".
ציון בלס: הדבר הזה הוא בטל בשישים במונחים של "שטראוס".
ציון בלס: יש לנו אמונה שאנחנו יכולים, מה שנקרא, לייצא ו"מציון תצא תורה" לדבר הזה.
ציון בלס: אולי אנחנו טועים ואנחנו, מה שנקרא, נקפל את המחשבה הזו בעתיד.
ציון בלס: אבל כל מה שרציתי להגיד הוא: חבר'ה, בואו ניכנס לפרופורציות.
ציון בלס: ה-10 מוצרים האלה מוכרים בין שלושה לארבעה מיליון שקלים בכל השוק, אני מדבר במונחים שנתיים.
ציון בלס: חבר'ה, המחזור של חברת "שטראוס" במדינת ישראל הוא מעל שלושה מיליארד שקלים אז רק תסתכלו רגע על הפרופורציות של הדברים.
לאה ורון: אתה זוכר מהם עשרת המוצרים?
ציון בלס: לא זוכר אותם בעל-פה אבל אני יכול להעביר.
לאה ורון: כמה, בנוסף ל"פסק זמן".
ציון בלס: "פסק זמן", "טוויסט", "טעמי", עוד מספר מוצרים.
כרמל שאמה-הכהן: אם אני שואל באופן כללי לגבי אחוז הרווח שלך בשוק הישראלי לעומת אחוז הרווח בשוק האמריקאי, אתה יכול לתת לי מספרים?
ציון בלס: תראה, מכיוון שאנחנו חברה ציבורית והמספרים שלנו מתפרסמים אז החיים שלי יחסית קלים, אפשר להסתכל בדוחות הכספיים שלנו.
ציון בלס: כל העולם של שוק הממתקים הוא מגזר בתוך הדוח הזה.
ציון בלס: כלומר, אנחנו לא מנסים להתחבא מאחורי כל מיני מספרים אחרים, אפשר לפתוח את הדוח ולראות.
ציון בלס: הרווח הנקי שלנו והמרווחים שלנו על עולם התוכן הזה הינו 7%, אני לא מגלה את אמריקה.
כרמל שאמה-הכהן: 7% בארץ?
ציון בלס: 7% בעסק הכולל.
ציון בלס: כשאתה מדבר על מונחים של ייצוא שהם בטלים בשישים, המשמעות של הדברים האלה – אין לה משמעות.
איל עופר: סליחה, יש לך 40% רווח גולמי.
ציון בלס: הרווח הגולמי שלנו לא מפורסם בדוחות, אני דיברתי על הרווח התפעולי שלנו.
ציון בלס: הדוחות גלויים לכל.
גליה שמילוביץ גרינגרד: אנחנו מצאנו את הרווח הגולמי – 38%.
גליה שמילוביץ גרינגרד: באחת השנים גם 43%.
כרמל שאמה-הכהן: זה באופן כללי, בכל הפעילות?
גליה שמילוביץ גרינגרד: זה לפני שמחלקים דיבידנדים ומשכורות גבוהות.
איל עופר: זה של ישראל.
איל עופר: לעומת זאת, בתחום הקפה אתם כן מבדילים בין הרווח בחו"ל ובין הרווח בישראל.
לאה ורון: אדוני לא ברשות דיבור, סליחה.
כרמל שאמה-הכהן: עוד לא הגענו לקפה.
ציון בלס: כבוד היושב-ראש, אני לא חושב שאנחנו בדיון על ניתוח הדוחות הכספיים של "שטראוס".
גליה שמילוביץ גרינגרד: חבל.
ציון בלס: התייחסתי לשאלה של רמת הרווח והרווחיות שלנו בקטגוריה של עולם הממתקים הכולל.
ציון בלס: היא גלויה בדוחות שלנו, היא כ-7% רווח נקי.
ציון בלס: לא, אני לא מגלה שום דבר שאיננו בתוך הדוחות.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, לך זה נראה סביר שהדברים ימשיכו להתנהל והישראלים יפגשו חלק מהמוצרים שלכם בחצי מחיר בשוק מחוץ-לארץ לעומת המחיר בארץ?
כרמל שאמה-הכהן: אתה מרגיש עם זה בנוח?
ציון בלס: אני רוצה להגיד שני דברים על הדבר הזה.
ציון בלס: אחד, המהותיות של המחזור שלנו בתוך מדינת ישראל אל מול הכמויות המאוד מאוד צנועות שאנחנו מייצאים.
ציון בלס: שניים, אני חוזר, 170 מתוך 180 המוצרים, ויש פה – כבוד היושב-ראש, העברנו את הנתונים – יש פה ים של נתונים שמראים שהמוצרים שלנו יקרים יותר מחוץ למדינת ישראל למעט אותם 10 מוצרים.
עמיר פרץ: כבוד היושב-ראש, אפשר שאלה בבקשה?
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת עמיר פרץ, שאלה.
עמיר פרץ: האם ההחלטה שלך לקבוע מחיר בחו"ל קשורה למחיר של מוצר דומה שמיוצר בארצות-הברית או מגיע ממדינה אחרת לארצות-הברית?
ציון בלס: מן הסתם אנחנו מסתכלים על הדברים האלה.
עמיר פרץ: לא "מן הסתם", תענה לי במדויק.
עמיר פרץ: הרי מישהו עשה תמחור גם אם זה שקל או עשרה שקלים, לא משנה, מישהו עשה תמחור, גם אם זה מחיר חדירה, אתם עשיתם ודאי השוואה עם מוצר דומה.
עמיר פרץ: אני כך מניח, זה נראה לי דבר בסיסי.
ציון בלס: המימד הזה של המחירים הדומים הוא עוד אחד המימדים כדי לבצע את התמחור ואנחנו מסתכלים על הדברים האלה וקובעים את הדברים.
ציון בלס: אבל אני רוצה להדגיש את העניין הזה, באמת כדי להכניס את זה לפרופורציות וכדי שאם יורשה לי - - -
עמיר פרץ: לא, זה בסדר, עזוב.
עמיר פרץ: החלק המחזורי, הכול בסדר.
עמיר פרץ: אבל אותי מעניין דבר אחר, אני לא בא עכשיו לקנטר אותך או בציניות, לא.
ציון בלס: לא, חלילה, אני גם לא מרגיש ככה.
עמיר פרץ: כי אני בא לומר שאם זה המצב אז תעלה שאלה מאוד גדולה שיכול להיות שמוצרים דומים שנמכרים בארצות הברית יכולים להפיל פה את המחירים בסדרי גודל, לפי מה שאתה מתאר.
עמיר פרץ: כי אני המגן של עובדי שטראוס ואם בגלל שאתה מרוויח יותר מדי בסוף הם ישלמו את המחיר זאת בעיה מבחינתי.
ציון בלס: קודם כל, לכבוד הוא לנו שאתה מגן על עובדי "שטראוס".
עמיר פרץ: בסדר, בתנאי שזה לא הופך מצב שבו הכול מותר, יש גם, מה שנקרא, גבולות בכל דבר.
ציון בלס: אני רוצה לבוא ולהגיד, והתייחסתי לזה מקודם, חבר'ה, בטח ובטח שבקטגוריות האלה השוק פתוח לכל המוצרים, לכל המותגים, לכל החברות הבין-לאומיות.
ציון בלס: אני אגיד אפילו יותר מזה, אנחנו מזמינים אותם להתחרות בנו.
עמיר פרץ: אם הייתי אומר בקביעה שממתקים מסוג זה הרבה יותר זולים בארצות-הברית באופן כללי בלי קשר לתוכנית החדירה שלך, זה היה נכון לומר משפט כזה?
ציון בלס: אני חושב שבאופן כללי זה יהיה נכון, והתייחסתי לזה בדברי הפתיחה.
ציון בלס: באתי ואמרתי: רבותי, כל המוצרים מדינת ישראל וכל מוצרי המזון במדינת ישראל – התייחסתי לזה בהתחלה, בכל הסוגיות שלהערכתנו הן אלה שגורמות לדבר הזה, הסוגיות המבניות וכו' – אני לא אחזור על הדברים.
ציון בלס: ואולי משפט אחרון, כבוד היושב-ראש, אני חושב שהסוגיה היא מאוד מאוד כבדה, היא מאוד מאוד רצינית.
ציון בלס: אנחנו בטוחים שלנו יש את היכולת לתת את תרומתנו הצנועה לסוגית יוקר המחיה ויוקר המזון במדינת ישראל, אבל אני באמת פונה פה לכל הנוכחים בחדר, רבותי, אל תגלגלו את הסוגיה הזו לפתחה של חברת "שטראוס".
ציון בלס: זה משהו שהוא יותר גדול מחברת "שטראוס".
כרמל שאמה-הכהן: ברור לנו שזה לא מוגבל, המחאה לא מוגבלת רק לחברת "שטראוס", אנחנו רק רצינו ללמוד מקרה ספציפי לעומק כדי להבין איך לתקוף את כל הבעיה, אם קיימת באמת בעיה.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מג'אדלה, בבקשה.
גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אנחנו עדיין ב"שטראוס עלית" ואני מאוד הערכתי את התשובה שקיבלו האמהות, שאנחנו מוזילים את המחירים – זה לא מכוון?
עמיר פרץ: לא, זה נגד ערבים.
כרמל שאמה-הכהן: הוא מעדיף את הצפצופים מאשר נוזלים.
גאלב מג'אדלה: התשובה שמדיניות החדירה במחירים מוזלים לשווקים בארצות-הברית כדי לייצר מקומות עבודה כאן בארץ היא תשובה שמאוד מצאה חן בעיני, מאוד טובה.
גאלב מג'אדלה: נהניתי ממנה כי אני הרבה שנים עובד על יצירת מקומות עבודה.
גאלב מג'אדלה: והנה, אני מוצא ביישוב שלי הקטן, שני מוצרים - - -
כרמל שאמה-הכהן: איזה יישוב?
גאלב מג'אדלה: באקה אל-גרבייה.
גאלב מג'אדלה: במשקל, זה כפול מזה, אותו מוצר, זה בשקל, זה בחמישה שקלים, שניהם מיוצרים בטורקיה, אז אנחנו יוצרים מקומות עבודה בטורקיה?
גאלב מג'אדלה: שניהם מיוצרים בטורקיה.
גליה שמילוביץ גרינגרד: ל"שטראוס" יש 14,000 עובדים, רק 5,000 עובדים בישראל, כל השאר לא עובדים בישראל.
כרמל שאמה-הכהן: לא הבנתי מה הרעיון.
גאלב מג'אדלה: שני דברים.
גאלב מג'אדלה: קודם כל, מחיר – זה בשקל זה בחמישה, כאשר זה כפול מזה, למה זה בשני שקלים?
כרמל שאמה-הכהן: זה אותו מוצר בדיוק?
גאלב מג'אדלה: אותו דבר.
גאלב מג'אדלה: אני לא מבין בזה אבל מי שאוכל את זה מבין בזה.
כרמל שאמה-הכהן: תראה לי את זה רגע.
גאלב מג'אדלה: והדבר השני, שניהם מיוצרים בטורקיה.
גאלב מג'אדלה: אז אנחנו יוצרים מקומות עבודה בטורקיה או בישראל?
גאלב מג'אדלה: אי אפשר לקבל תשובה כזו, שאנחנו חודרים לשוק האמריקאי כדי לייצר מקומות עבודה בישראל, ואנחנו מייצרים את זה בטורקיה.
ציון בלס: אם יורשה לי להתייחס?
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מג'אדלה, איך זה אותו דבר?
כרמל שאמה-הכהן: זה מוצר של "עלית" וזה מוצר של חברת "solen".
גאלב מג'אדלה: תפתח ותאכל.
עמיר פרץ: אבל שניהם מיוצרים באותו בית חרושת.
כרמל שאמה-הכהן: באותו בית חרושת בטורקיה?
גאלב מג'אדלה: בטורקיה.
ציון בלס: חברים, אפשר להציג רגע את ההתייחסות שלי?
יפתח שקד: זה מכיוון שעלית יכולה לקחת חמישה - - -
עמיר פרץ: היה על זה אתמול תחקיר בערוץ 10.
גאלב מג'אדלה: זה עכשיו סקופ.
ציון בלס: כבוד היושב-ראש, הערה אחת ברשותך לנושא הספציפי הזה?
ציון בלס: חברת "שטראוס" במדינת ישראל מוכרת למעלה משלושה מיליארד שקלים, היא משווקת כמעט 1,000 מוצרים.
ציון בלס: ישנם שלושה מוצרים שאינם מיוצרים בתוך גבולות מדינת ישראל, אכן זה אחד מהם, ויש את ההסבר למה זה לא מיוצר במדינת ישראל.
ציון בלס: כיוון שההשקעה הטכנולוגית שנדרשה לו היתה מאוד מאוד גדולה, רצינו לבדוק היתכנות של הדבר הזה בשוק הישראלי, ואם זה כך, אנחנו נקנה את קו הייצור, נשים את קו הייצור - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל איך חצי מוצר נמכר בחמישית מחיר?
כרמל שאמה-הכהן: בדרך כלל המוצר הגדול יותר אמור להיות זול יותר.
ציון בלס: אני התייחסתי לסוגיה למה הפריט הזה מיוצר מחוץ למדינת ישראל.
גאלב מג'אדלה: קח אותם, תבדוק את זה ותיתן לנו תשובה.
כרמל שאמה-הכהן: לא, למה זה מיוצר פחות מטריד כרגע.
כרמל שאמה-הכהן: איך זה אותו מוצר, חצי משקל, חמישית מחיר?
ציון בלס: מכיוון שאין לי כרגע את הנתונים אז אני לא רוצה להתייחס סתם בשליפה.
ציון בלס: אני אקח את הדברים, אבדוק אותם ואחזיר את התשובה.
כרמל שאמה-הכהן: לא ראית את זה אתמול בפרסום בטלויזיה?
כרמל שאמה-הכהן: אני לא ראיתי אבל אמרו לי שזה היה.
גאלב מג'אדלה: לא, לא, זה לא היה בטלויזיה.
כרמל שאמה-הכהן: זה לא היה?
עמיר פרץ: דומה, דומה.
קריאה: היה ב"לילה כלכלי".
אבישי ברוורמן: היה אתמול.
גאלב מג'אדלה: זה על חשבוני.
ציון בלס: אני מבטיח לבדוק ולהחזיר לכם תשובה ספציפית.
גאלב מג'אדלה: אני לא אוכל את זה אומנם.
ציון בלס: זה מאוד טעים, אגב.
גאלב מג'אדלה: אחד כשר, אחד לא.
כרמל שאמה-הכהן: טוב, חבר הכנסת מג'אדלה, לך אין בעיה עם כשרות.
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, שב.
כרמל שאמה-הכהן: כן, כבוד המנכ"ל.
ציון בלס: רק רציתי להגיד שמכלל המוצרים שלנו – 99 נקודה מה שזה לא יהיה – מיוצרים בתוך גבולות מדינת ישראל, בתוך המפעלים שלנו ואני באמת לא רוצה להיכנס לציונות הזו, כל המפעלים שלנו וכל העובדים שלנו, מעל 6,000 עובדים, רובם ככולם נמצאים בפריפריה וכו'.
ציון בלס: אנחנו בגאווה מייצרים את מקומות העבודה.
כרמל שאמה-הכהן: ממה שאני מבין ממך, ה"פסק זמן" ודומיו, המוצרים המוזלים בארצות-הברית, ימשיכו להימכר במחירים מוזלים?
ציון בלס: אנחנו נשקול את הדברים ונראה ונעשה חשיבה מחודשת על האסטרטגיה שלנו בארצות-הברית, אם היא מחזיקה מים מבחינה עסקית או לא.
כרמל שאמה-הכהן: זה דבר שפעם ראשונה אנחנו שומעים.
כרמל שאמה-הכהן: מי מחברי הכנסת מעוניין לדבר?
גאלב מג'אדלה: תן לעם, תן לעם.
גאלב מג'אדלה: זה מייצר חומר למחשבה.
עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אם יורשה לי הערה לפני שרמי לוי מדבר כי אני צריך פשוט ללכת למקום אחר.
עמיר פרץ: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שבעקבות פערי המחירים בין מחירים דומים בארץ ובחו"ל אני מבקש מהיושב-ראש, אולי חברי ועדת הכלכלה, שיצטרפו אלי ללחץ על הממשלה, הצעת החוק שהגשתי להשוואת מחירים בתוך הארץ באותה רשת שיווק, לא ברשתות אחרות.
עמיר פרץ: לצערי, בוועדת השרים לחקיקה ההצבעה לא עברה, היה שם תיקו וזה עבר לממשלה.
עמיר פרץ: אז אני אשמח מאוד אם אדוני היושב-ראש יצרף את ההשפעה שלו כי אני חושב שזה גם מסר למה שגילינו עכשיו, בימים אלה.
כרמל שאמה-הכהן: כן, מר רמי לוי, בבקשה.
רמי לוי: קודם כל, טוב שיצא הדבר הזה, "פסק זמן", כשכולם פה צריכים לקחת פסק זמן.
רמי לוי: כי ברגע שניקח פסק זמן כולנו נחשוב ונבין שסך הכול מה שקורה היום הוא שמאוד קשה למעמד הביניים במדינת ישראל.
רמי לוי: זה לא רק ה"פסק זמן", ה"פסק זמן" כנראה נפל מהשמים - - -
קריאה: לא מהשמים, הוא ראה את ההפגנות.
רמי לוי: לא, כי כולם סביב זה.
רמי לוי: לא משנה, צריך לקחת פסק זמן ובאמת לטפל.
רמי לוי: אני באמת רוצה לפרגן לכל החבר'ה האלה - - -
יצחק וקנין: רמי לוי, מהשמים נופל רק מן.
רמי לוי: החבר'ה האלה של המחאה החברתית, אפשר לפרגן להם ולהגיד "כל הכבוד", אבל - - -
גליה שמילוביץ גרינגרד: תשמע מה שיש לנו להגיד על רשתות השיווק ואז תפרגן.
רמי לוי: בסדר גמור, זה גם כן טוב.
רמי לוי: אני בא ואומר שאם אנחנו לא נכוון נכון בסופו של דבר כל המחאה הזו לא תצליח.
רמי לוי: החבר'ה של המחאה עשו עבודה מצוינת, הדליקו את הגפרור, ובואו נטפל בעניין נכון.
רמי לוי: בסופו של דבר, אני חושב שמאוד מאוד קשה למעמד הביניים ולחלשים במדינת ישראל.
רמי לוי: אני רוצה לתת סתם דוגמה – וזה לא רק ה"פסק זמן", גם אם ה"פסק זמן" יימכר בשני שקלים, אנחנו רואים שלאנשים גם אין כסף לקנות "פסק זמן", לא משנה בכמה הוא יימכר.
רמי לוי: תסתכלו מה קורה, אני היום מילאתי סולר בבית שלי, ולי יש כסף - - -
כרמל שאמה-הכהן: מר לוי, זה לא הדיון עכשיו.
כרמל שאמה-הכהן: ברור לכולנו שהמצב לא פשוט במדינת ישראל, תאמין לי, ויהיו דיונים בנושא הזה בוועדת כלכלה בימים הקרובים.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מדברים על התופעה של הבדלי מחירים על אותו מוצר בין ישראל לחו"ל על מוצרים ישראליים.
רמי לוי: מה שקורה הוא שכנראה "שטראוס" הבין שהצרכן בארצות-הברית הוא לא פרייאר והוא לא יכול למכור לו מוצר במחיר גבוה אז הוא צריך למכור לו את זה יותר בזול.
קריאה: ואנחנו פרייארים.
יפתח שקד: בדיוק זאת התשובה.
רמי לוי: זה גם חלק מהעניין אבל אני גם רוצה להגיד לכולם כדי שתבינו, זה לא חדש שיצרנים מוכרים במדינות אחרות יותר זול מאשר ארץ המוצא שלהן.
רמי לוי: זה לא חדש.
יצחק אלרוב: אבל זה חדש שהצרכן הישראלי כבר לא מוכן להיות פרייאר.
יצחק אלרוב: זה חדש.
רמי לוי: בסדר, אבל אני אומר שזה לא חדש.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, אתה לא רואה את זה כמחירי חדירה, אסטרטגיית חדירה של החברה?
רמי לוי: רגע, אני רוצה לסיים.
כרמל שאמה-הכהן: גברת פינקוס, את רוצה רשות הדיבור?
תמר פינקוס: אני אבקש אחר כך.
רמי לוי: יש הרבה מדינות שגם אפילו נותנות מענקים לאותם יצרנים שייצאו ושימכרו את המוצרים שלהם יותר בזול.
רמי לוי: אבל אני חושב שהקטע הזה לא מה שצריך בסופו של דבר לעבוד – שזה יקל על מעמד הביניים ושבסופו של דבר זה יטיב אתו.
רמי לוי: כמו שציינתי, אם בארץ היצרנים הגדולים יבינו שהלקוחות הם לא פרייארים אז בסופו של דבר הם גם כן ימכרו את המוצרים שלהם בזול.
רמי לוי: כנראה שבארצות-הברית, אותו יצרן שמכר לו את זה, אמר: תשמע, אני אמכור את זה בחצי מחיר לארצות הברית, כי אם אני אמכור את זה במחיר יותר גבוה לא יקנו את זה.
רמי לוי: זה דבר אחד.
רמי לוי: אבל אם אנחנו באמת רוצים לטפל בעניין ושבאמת יהיה כסף לאנשים לקנות "פסק זמן", אז תן לי להגיד גם משהו בהקשר לנושא הזה.
כרמל שאמה-הכהן: לא, אבל זה לא דיון רוחב.
כרמל שאמה-הכהן: זה ממש דיון על הנושא הספציפי הזה.
רמי לוי: בסדר, אבל זה חשוב.
כרמל שאמה-הכהן: אבל רמי, יש עוד אנשים שרוצים לדבר.
רמי לוי: אבל אם לא נטפל בדבר הזה, בסוף לא נשיג שום דבר.
רמי לוי: אז מה השגת?
רמי לוי: אז הוא יוריד את ה"פסק זמן" בשני שקלים, אבל זה לא יעזור.
כרמל שאמה-הכהן: אתה רוצה להגיד לנו שהסולר יקר והבנזין יקר.
כרמל שאמה-הכהן: נו באמת, רמי.
רמי לוי: אבל מעבר לזה אני רוצה להגיד לך כמה דברים.
רמי לוי: בסופו של דבר, אם לא ניקח את זה - - -
איל עופר: המחירים בארץ לא נקבעים על ידי עלויות, יש פה מונופולים ומונופולים קובעים את המחיר איך שהם רוצים.
רמי לוי: זה גם, ומי שמאשם בזה הוא גם הרגולטור שלא מפקח עליו.
איל עופר: אני מסכים אתך שגם הרגולטור צריך חיזוק ואנחנו, הצרכנים, מחזקים את הרגולטור.
רמי לוי: תן לי להגיד כמה דברים.
כרמל שאמה-הכהן: רמי, לסכם, בבקשה.
כרמל שאמה-הכהן: נחזור אליך אם יישאר זמן, פשוט יש פה המון אנשים שביקשו לדבר.
רמי לוי: אם אתה לא רוצה שאני אגיד לך - - -
כרמל שאמה-הכהן: נראה לך שאני לא רוצה?
כרמל שאמה-הכהן: נתתי לך רשות דיבור ראשון, אני לא רוצה?
רמי לוי: אתה הכי רוצה, לא שאתה לא רוצה.
רמי לוי: קודם כל, אתה הכי רוצה.
רמי לוי: אבל אם לא נטפל בעיקר - - -
אבישי ברוורמן: נו, אז מה העיקר?
רמי לוי: אז בוא אני אגיד לך מה העיקר.
אבישי ברוורמן: נו, אז תגיד.
רמי לוי: לפני 5 שנים זוג צעיר היה משלם 2,000 שקל על משכנתא, היום הוא משלם 4,500 שקל.
רמי לוי: לפני 5 נשים זוג צעיר שהיה רוצה להשכיר את הדירה שלו היה משלם 2,000 שקל - - -
לאה ורון: מר לוי, זה לא הנושא של הדיון.
כרמל שאמה-הכהן: מסבירים לך את זה.
רמי לוי: זה לא הנושא אבל בסופו של דבר אנחנו מגיעים לנושא הזה, שאפילו אם הוא ימכור את ה"פסק זמן" בשני שקלים, לא יהיה כסף - - -
כרמל שאמה-הכהן: ברור שה"פסק זמן" לא קובע את יוקר המחייה בישראל.
רמי לוי: נכון, אבל אני בא ואומר שהוא צריך להבין, גם "שטראוס" - - -
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לקחנו אותו בתור מקרה מבחן לכוח הצרכני של אזרחי מדינת ישראל לעומת הכוח הצרכני והיחס של החברות לגבי אותם מוצרים בארצות-הברית ובמדינות אחרות.
כרמל שאמה-הכהן: זו הדוגמה, זה המקרה שרצינו לבחון.
כרמל שאמה-הכהן: זה שברור לנו שיוקר המחיה פה הוא על גבול המטורף, אתה כבר לא צריך לשכנע.
כרמל שאמה-הכהן: זה נשמע באולם הזה פעם אחר פעם.
רמי לוי: כולנו יודעים שאם מוכרים "פסק זמן" במקום מסוים 6.30 – והוא לא קרא לילד בשמו – ויש מקום ב-3.90, עדיין גם ב-3.90 זה יקר, ויקר מאוד, כי ראינו שבארצות-הברית מוכרים את זה בחצי מחיר.
רמי לוי: בסופו של דבר, אם הרגולטור לא ידאג שתהיה פה תחרות אמיתית ושלא יהיו פה כל מיני – לא שאני מאשים פה מישהו בקרטלים – ושיפקח, שתהיה באמת תחרות, אז זה לא יגיע לנקודה הזאת.
רמי לוי: אבל יש מעבר לנושא הזה.
רמי לוי: יש פה דברים שבסופו של דבר כל החדר הזה, מעבר לנושא ה"פסק זמן", צריכים לעשות חשבון איך לטפל בעיקר.
כרמל שאמה-הכהן: תודה, רמי.
כרמל שאמה-הכהן: רובי גינל, בבקשה.
רובי גינל: קודם כל, אני מבקש להתנצל ולהסביר את העובדה שבמצגת התאחדות התעשיינים הכותרת היא "ישראל יקרה לנו".
גליה שמילוביץ גרינגרד: שימוש בלוגו של "ישראל יקרה לנו".
רובי גינל: שימוש בלוגו של "ישראל יקרה לנו".
רובי גינל: ניגשה אלי עורכת הדין והסברתי לה שגם התאחדות התעשיינים מצטרפת למחאת "ישראל יקרה לנו", כי גם למגזר העסקי בישראל וגם לתעשיינים בישראל יקר לייצר בישראל.
רובי גינל: כפי שאמר ציון וכפי שאמר רמי, יקר לנו כל ההוצאות מסביב ולכן גם מחירי המוצרים בסופו של דבר יקרים.
איל עופר: אבל אתם פוגעים בבסיס של כל עם ישראל.
רובי גינל: אדוני, אתה לא ברשות דיבור.
רובי גינל: תמתין בסבלנות.
איל עופר: את הלוגו שלנו אתם לקחתם.
רובי גינל: אתה תמתין בסבלנות.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, זה לא המקום לוויכוחי זכויות יוצרים.
כרמל שאמה-הכהן: תגידו לי, מה אתם עושים?
רובי גינל: זה לא זכויות יוצרים, זה לא - - -
איל עופר: הנקודה היא שהתעשיינים מציגים את זה כאילו שהם עבור עם ישראל אבל הם פוגעים ברוב עם ישראל.
איל עופר: זאת הבעיה.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להבין, אדוני נרשם לזכות דיבור?
כרמל שאמה-הכהן: אז הוא ידבר רק כשהוא יקבל רשות דיבור, בבקשה, אחרת נדלג עליו.
רובי גינל: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.
לאה ורון: אי אפשר לומר על התעשייה בישראל שהם פוגעים בישראל, עם כל הכבוד?
כרמל שאמה-הכהן: לא, התעשייה בישראל תורמת למדינת ישראל.
רובי גינל: גם המוצרים המיוצרים בישראל וגם המוצרים המיובאים בישראל יקרים משמעותית מהמחיר שלהם בחו"ל.
רובי גינל: הסיבה לכך, כפי שאמר ציון ואולי אני אסביר, היא המבנה שבו פועלת התעשייה בישראל.
רובי גינל: התעשייה בישראל משלמת הרבה יותר יקר על מחיר המים, על מחיר החשמל, על מחיר הדלק, על מחיר הסולר.
גליה שמילוביץ גרינגרד: יותר יקר מחו"ל?
כרמל שאמה-הכהן: לא, סליחה, זה אותו עניין שכבר דיברנו עליו.
כרמל שאמה-הכהן: המים ב"פסק זמן" אותם מים, החשמל ב"פסק זמן" בארצות הברית אותו חשמל.
רובי גינל: אני מדבר על מחירי מוצרים באופן כללי.
כרמל שאמה-הכהן: אם אתה רוצה דיון על הקשיים של התעשייה הישראלית, זה דיון אחר.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מדברים נקודתית על המבנה של פער בין מחיר מוצר ישראלי בישראל לבין בחו"ל.
רובי גינל: מה שאנחנו באים ואומרים – מאחר והנקודה הזאת ברורה, שיותר יקר לייצר בישראל – אין לתעשייה הישראלית ברירה אלא למכור בצורה יותר יקרה מישראל, למעט מחירים שבהם מוכרת מעדיפה להוזיל קבוצה מסוימת של מחירים כדי להגדיל את הייצוא, ואנחנו שואפים להגדיל את הייצוא.
רובי גינל: הייבוא של מזון בישראל גדול ב-150% מהייצוא של מזון מישראל.
רובי גינל: אנחנו רוצים שהתעשייה תגדל והיא יכולה לגדול רק כלפי חוץ.
רובי גינל: עושה רושם שהמחאה הזאת פשוט התבלבלה.
רובי גינל: העובדה שאנחנו משקיעים כל כך הרבה משאבים ב"פסק זמן" כאשר כל הסביבה העסקית בישראל יותר יקרה מהסביבה העסקית בחו"ל, מעידה על כך שהמחאה התבלבלה.
רובי גינל: ונוח למקבלי ההחלטות לעמוד מאחורי מארגני המחאה הנכבדים האלה ומאחורי ה"פסק זמן", ולא להתמודד עם מחיר המים ולא להתמודד עם מחיר הדלק, כפי שאתה הצפת ביומיים האחרונים.
רובי גינל: מאחר ולנו אין ברירה אלא להמשיך ולעבוד תחת התנאים האלה, אנחנו מבקשים מכם לקחת את המושכות, חברי הכנסת, להציף את העובדה שיקר לייצר בישראל ולטפל בזה באמצעות חקיקה מהסוג של - - -
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת וקנין, הערה.
יצחק וקנין: אני רוצה להעיר רק הערה.
יצחק וקנין: אני אולי מקבל את מה שאתה אומר, אבל אתה סותר את עצמך בחלק מהדברים ואני אגיד לך למה.
יצחק וקנין: כי עובדה שכאשר המחאה הזאת התחילה בקוטג' הורידו את זה ב-20%, ביותר, ב-30% אפילו.
יצחק וקנין: אז מאי נפשך להגיד את מה שאתה אומר?
יצחק וקנין: המחאה הזאת עשתה את שלה, איפה הפער הזה?
יצחק וקנין: מאיפה לקחו את הפער בין ההורדה – הרי בכל זאת היה אפשר להוריד.
גליה שמילוביץ גרינגרד: משכורות הבכירים.
רובי גינל: אני אענה.
רובי גינל: באופן כללי, בלי להתייחס למוצר זה או אחר - - -
יצחק וקנין: נתתי דוגמה.
רובי גינל: אני מסכים איתך, אני מקבל את הדוגמה הזאת.
רובי גינל: יכול להיות שיש מוצרים נקודתיים שהחברה יכולה להוזיל עד לרמה של מחירי הפסד, אבל ברגע שחברות כמו "שטראוס" וקוטג' יוזילו את המחירים עד לרמה של מחירי הפסד כדי ליישר את התעריפים, את מחירי המוצרים בישראל, למרות שיוקר הייצור הוא הרבה יותר יקר, חברות קטנות רבות לא יוכלו לעמוד במחירים האלה.
רובי גינל: "שטראוס" יכולה להוזיל נקודתית את מחירו את ה"פסק זמן", אבל אותו יצרן שמתחרה בהם ומייצר בכפרים ערביים או במקומות אחרים מוצר שמתחרה ב"פסק זמן", לא יוכל לעמוד במחירים האלה.
רובי גינל: מה שיקרה הוא שיישארו חברות גדולות בלבד שימכרו במחירים שהם קרובים למחירי הפסד, לא תהיה תחרות ובטווח הרחוק יוקר המחירים רק ייפגע.
רובי גינל: לכן, מה שאנחנו אומרים, לא צריך ללחוץ על מחיר זה או אחר.
רובי גינל: כפי שרמי לוי אמר, גם אם נצא מהדיון הזה ומחיריהם של כל חטיפי השוקולד בישראל ירד ב-50%, יוקר המחיה לא ייפתר.
רובי גינל: אנחנו מרססים יתושים בזמן שהביצה של יוקר המחיה פה טובענית ואנחנו הולכים ושוקעים בה.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לחזור רק בשאלה בקשר לדבר הבא למנכ"ל "שטראוס".
כרמל שאמה-הכהן: ראיתי פרסום, אם אני לא טועה בעיתון "The Marker", העורך השוואה בין מגמת המחירים בחטיפי שוקולד בייצור מקומי לבין חטיפי שוקולד מיובאים.
כרמל שאמה-הכהן: דווקא במיובאים ראינו בחלקם ירידות מחירים בשנתיים או שלוש שנים האחרונות, והמקומיים כולם במגמת עלייה.
כרמל שאמה-הכהן: אל"ף, האם הנתונים האלה שפורסמו הם נכונים למיטב ידעתך?
כרמל שאמה-הכהן: בי"ת, איך אתה מסביר את המגמה ההפוכה הזאת?
ציון בלס: אני רוצה להתייחס בשני דברים לעניין הזה.
ציון בלס: אחד, אני לא ראיתי את הדף הזה אבל אני מבטיח לראות אותו וללמוד אותו.
ציון בלס: שניים, אני רוצה לבוא ולהגיד שעליית המחירים של החטיפים שלנו בארבע השנים האחרונות, משנת 2008 – ויש לנו סימוכין, אם אחרי זה כבוד היושב-ראש ירצה לראות את זה – נמוכה משמעותית, אבל מאוד משמעותית, ביחס לעליית תשומות חומרי הגלם ותשומות הייצור.
ציון בלס: ולכן, בעניין הזה אני לא יודע להתייחס כרגע ל-benchmark, אגב הוא נראה לי קצת בעייתי אבל מכיוון שאני לא מכיר אותו לפרטיו אני לא רוצה להתייחס אליו, לסוגיה שאתה אמרת.
ציון בלס: אני רק יכול להגיד שהחטיפים שלנו, מ-2008 ועד היום - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל אם זה נכון, אם הנתונים נכונים – זה רלוונטי?
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, אם מוצרי שוקולד מקבילים שמיובאים מחו"ל מראים על מגמה ברורה של ירידת מחיר בשנתיים או שלוש שנים האחרונות, ומנגד מוצרי שוקולד שמיוצרים בשוק הישראלי מתייקרים, צריך להיות הסבר למגמות ההפוכות.
ציון בלס: אפשר לקחת את זה לכל מיני צדדים של הסבר.
ציון בלס: אפשר לקחת את זה לצדדים של הסבר למשל שהמותגים הבין-לאומיים שנכנסים מורידים מחיר כדי לקחת נתחי שוק וכו', זה הסבר אחד.
ציון בלס: אפשר לקחת את זה - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא, נתחי השוק שלהם דווקא – עוד נתון פה אומר שנתחי השוק שלהם יורדים, וזה אולי המאבק על המדף, אני לא יודע.
ציון בלס: לצערי, נתחי השוק של חברת "שטראוס", גם בחטיפים וגם בקטגוריות אחרות, נשחקים ב-5 שנים האחרונות מאוד מאוד משמעותית.
ציון בלס: אנחנו איבדנו, שזה אולי המקום לשים את הנתון הזה, אנחנו לא כאלה גאים בו, אבל אנחנו איבדנו 5% מנתח השוק בשנים האחרונות לטובת אותם מותגים בין-לאומיים שחדרו לשוק הישראלי ומייצרים פה תחרות מאוד מאוד אגרסיבית, לצד המותגים הפרטיים של רשתות השיווק ויש ים כאלה.
רמי לוי: תוריד את המחירים אז כנראה תעלה במכירות.
כרמל שאמה-הכהן: אייל עופר, "ישראל יקרה לנו", בבקשה.
איל עופר: כבוד היושב-ראש, אני קודם כל רוצה להגיד שזאת אינה מחאת השוקולד, זו אותה מחאה שפרצה בקיץ, שאחרי 7 שנים של עליות מחירים הביאו אותנו למחירי המזון היקרים בעולם.
איל עופר: כשאני התייחסתי קודם ואמרתי שהתעשיינים שיושבים כאן, אליהם אני מדבר, פוגעים בעם ישראל, הם פוגעים גם בתעשיינים שלא נמצאים כאן, בתעשיית ההיי-טק.
איל עופר: אני בא מתעשיית ההיי-טק.
איל עופר: כשהתעשיינים שכאן מעלים מחירים הם גורמים בעצם לכך שכל הרווחיות של תעשיית ההיי-טק, שהיא המנוע האמיתי של מדינת ישראל, נפגמת, בגלל שתעשייני ההיי-טק נאלצים לשלם משכורות יותר גבוהות בגלל כל העלויות שאותם מרוויחים החבורה שיושבת פה.
צביקה גולדשטיין: אתם רוצים כלכלה חדשה, אדוני.
איל עופר: סלח לי, אני לא.
איל עופר: אתם פוגעים, אתם החלק שמנצל את זה שבמדינת ישראל אין תחרות, אתם מונופול.