GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס: אני אשמח שנעשה דיון הרבה יותר מקיף, נגיע עם הרבה יותר מסמכים.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שנגיע לפיתרון שכמו שסגרתם אתמול את העניין, פחות או יותר מעכשיו לעכשיו.
אורלי לוי אבקסיס: פתחתם מפעל שנתן פרנסה, לפחות לזמן הקרוב עד אשר יטופלו העניינים הבירוקראטיים, פרנסה לתקופת החגים לאנשים האלה.
דב חנין: איזו אופטימיות ועוד בסוף הדיון, היה לך כדאי.
אורלי לוי אבקסיס: אני מגלה שבוועדות כן מצליחים להעביר דברים.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני, לוועדה הזאת יש כוח.
אורלי לוי אבקסיס: אתה יכול לעצור להם המון דברים עד שלא יפתרו את הבעיה הזאת ואתה גם יודע להשתמש בזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני סומכת עליך.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בעצם מסכמים את הדיון בכך שהוועדה תשקול דיון נוסף בהשתתפות שר הבינוי והשיכון בנושא הזה ובכלל בנושא הדיור הציבורי ובנושאים הפרטניים שהועלו ומסקנות יונחו בהתאם על שולחן המליאה.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לכל המשתתפים והיוזמים.
כרמל שאמה-הכהן: על סדר-היום הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 22) (פיצויים לדוגמה), התשע"ב-2011.
כרמל שאמה-הכהן: התקיים מאז דיון אחד ב-23 בינואר 2012.
כרמל שאמה-הכהן: כן, כבוד המציעים.
זבולון אורלב: קודם כל, אני מתנצל בשמו של חבר הכנסת דוד אזולאי שלא יכול להיות נוכח, היתה לו - - -
כרמל שאמה-הכהן: רק תבטיח לי שזה נגמר היום.
זבולון אורלב: זה תלוי ביושב-ראש.
זבולון אורלב: ככל שתלוי בנו - יש הסכמות ברורות מאוד של מציעי החוק, גם עם חברי הכנסת, וההסכמות האלו מדברות על כך - - -
כרמל שאמה-הכהן: יש נוסח מוסכם מודפס?
זבולון אורלב: אתי יודעת אם יש.
אתי בנדלר: איזה נוסח יש, עידית?
עידית חנוכה: זה הנוסח שיש פה - - -
כרמל שאמה-הכהן: זה הנוסח המקורי, לא?
זבולון אורלב: איפה כתבת תלי דלת?
זבולון אורלב: זה לא היה בכחול, זה בנייר המצורף.
אתי בנדלר: לא, אני עשיתי נוסח מעקב לעצמי.
זבולון אורלב: אז היום אנחנו נגמור את זה.
זבולון אורלב: תראו, כל חוק בסופו של דבר הוא חוק של פשרה.
זבולון אורלב: ואני חושב שהחוק הזה כבר התגלגל יותר מדי שנים וזמן בוועדה הזאת - - -
כרמל שאמה-הכהן: היום זה או לגמור אותו או לקבור אותו.
זבולון אורלב: אני מקווה שלא נקבור אותו.
זבולון אורלב: הגיע הזמן לסיים, לפחות בין שלושת חברי הכנסת שיושבים כאן.
זבולון אורלב: שוחחנו קודם לפני כניסתך - - -
כרמל שאמה-הכהן: אני אתכם.
זבולון אורלב: אנחנו מבקשים שהחוק הזה יתיר שלושה דברים.
זבולון אורלב: אחד שכבר עבר בקריאה הראשונה וזה ההצמדה של המגנטים.
זבולון אורלב: שניים, שיש כבר נוסח של מה שנקרא "תלי דלת".
זבולון אורלב: והדבר השלישי שביקשנו בישיבה הקודמת: שאותם ספרי טלפונים כמו "דפי זהב" שמונחים ליד הדלת, שניתן יהיה לעשות, כי ראינו בזה שירות לציבור, לא ראינו בזה דבר פרסום - - -
כרמל שאמה-הכהן: איך הגדרת "דפי זהב"?
זבולון אורלב: אני לא יודע, זו צריכה להיות הגדרה - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני כתבתי איזושהי הגדרה פה.
זבולון אורלב: - - של אתי, כי ראינו בכך שירות - - -
קריאה: מעל 100 עמודים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מעל 100 עמודים, אמרנו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפחות 100 עמודים.
זבולון אורלב: כן, לפחות 100 עמודים.
זבולון אורלב: ראינו בכך שירות לציבור - - -
אתי בנדלר: אני חושבת שצריכים לחשוב על הנושא של העמודים שוב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תעשי 97, לא חשוב.
כרמל שאמה-הכהן: מה הבעיה עם 100?
אתי בנדלר: 100 עמודים?
אתי בנדלר: ואם יש חוברת שמדברת רק על בעלי מקצוע בתחום שכונה מסוימת, ואז מטבע הדברים יש פחות דפים - - -
זבולון אורלב: לא, אז שיתארגנו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אז שיתארגנו ביחד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אז יש דף תלי דלת.
כרמל שאמה-הכהן: אז בתיבה - 20 דפים בתיבת דואר.
אתי בנדלר: לא, מדובר על ביחד.
כרמל שאמה-הכהן: 20 דפים בתיבת דואר, נכנסים בקלות.
אתי בנדלר: 20 דפים בתיבה לא תמיד נכנסים, יש תיבות מכתבים מאוד קטנות לפעמים.
זבולון אורלב: תראי, המפרסמים צריכים להחליט.
זבולון אורלב: אנחנו מתירים להם פעם בשנה לשרת את הציבור - - -
כרמל שאמה-הכהן: 20 דפים זה גם מקומונים, 40 דפים זה גם מקומונים.
זבולון אורלב: פעם אחת אפשר לשרת את הציבור, אני תומך בגרסה שהיא אומרת.
זבולון אורלב: זה לא שכל יום בא מישהו ושם חוברות כאלה ואחרות אלא אפשר לשים - אז אנחנו יודעים שזה דבר רציני, זה דבר נכון, זה שירות לציבור, זה לא מטריד את הציבור, אלא הציבור באמת משתמש בחומרים האלה.
זבולון אורלב: אלה שלוש ההסכמות שיש לנו, וככל שניתן יהיה לנסח את הדבר הזה, אנחנו בעד להצביע על החוק הזה בקריאה שלישית כנוסחו בקריאה הראשונה עם התוספות האלה.
זבולון אורלב: יש את התלי דלת.
זבולון אורלב: למה התלי דלת?
זבולון אורלב: תלי דלת בגלל דלתות העץ.
זבולון אורלב: מה את רוצה שינעצו עם נעצים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל פעם שעברה אנחנו הגענו להסכמות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא רוצה להרגיז אותך, אבל מה אנחנו עושים במקרה ש - - -
זבולון אורלב: הסיבה העיקרית שהסכמנו לתלי דלת, זה בגלל שאי-אפשר להדביק מגנטים על דלת עץ, זה מה שסיכמנו.
כרמל שאמה-הכהן: אני בעד שיהיה תלי דלת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, אגיד לך, אבל דיברנו - אתה זוכר - - -
חמד עמאר: כן, אנחנו דיברנו על זה גם בוועדה - פתרון לדלת - סיכמנו את זה.
זבולון אורלב: מה סיכמנו עם תלי דלת?
כרמל שאמה-הכהן: אז מה הבעיה עם התלי דלת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי מה שלמשל אמרה עכשיו היועצת המשפטית - השאלה שלה בעצם אולי קצת מתאימה למה שאני רוצה להגיד, זבולון, שהראיתי פעם שעברה "דפי זהב" של - - -
זבולון אורלב: זה מגנט, זה מותר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אבל אני אגיד לך, אנחנו דיברנו פעם שעברה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה, בואו נחשוב דקה ביחד – אם הוא משנה את השיטה שלו פה כמו שזה נראה - - -
כרמל שאמה-הכהן: מה הבעיה לתת למשהו ממוגנט גם להיות מונח?
כרמל שאמה-הכהן: כי אם מישהו השקיע במגנט והגיע לדלת, ויש דלת עץ, יניח אותו.
כרמל שאמה-הכהן: אף אחד לא ילך לשים מגנטים כדי לחלק חלוקה פראית על הדלתות.
זבולון אורלב: תראה, הבעיה פה שאתה פותח את זה עכשיו פתיחה - .
זבולון אורלב: תראה, מה שעשינו כאן בחוק, אתה צריך להבין, בחוק המקורי שלושת הדברים אלה – אני לא מדבר על מגנט, המלה "הצמדה" לא היתה קיימת בחוק המקורי, בסדר?
זבולון אורלב: בחוק המקורי לא קיימת המלה "הצמדה".
זבולון אורלב: ולכן אמרתי שעם מגנט גם לי אישית אין בעיה.
זבולון אורלב: אז באו ואמרו: תשמע, יש דלתות עץ שכנראה הן נפוצות, אין לי שום מושג, ואז אתה מקפח את יכולת הפרסום דווקא למי שיש דלתות עץ, כי אי-אפשר להצמיד, אז אמרנו: אפשר גם תלי דלת.
זבולון אורלב: אחרי זה באו ואמרו את סוגיית ה"דפי זהב" - גם סברתי שזו טענה נכונה, כי זה באמת שירות הציבור.
זבולון אורלב: אנחנו עכשיו נתחיל לעשות עוד החרגות, לדעתי אתה פותח פה פתח שאני לא יודע לאן זה מוביל, ואז יגידו: למה מותר להניח רק מגנט, למה לא נניח - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא, זה מראה לך על אדם שבא ועשה מאמץ לשים את זה בצורה מסודרת - - -
זבולון אורלב: שיעשה את זה בצורת תלי דלת, מה הבעיה, שיעשה עוד את הוו הקטן הזה.
כרמל שאמה-הכהן: לא, אתה רואה מצב שאנשים עושים מגנטים כדי לחלק אותם סתם על הרצפה?
זבולון אורלב: לא, אני רואה מצב - -
זבולון אורלב: - - שהוא יארגן את זה בצורה כזאת שאפשר יהיה לתלות את זה על הדלת, מה הבעיה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אגיד לך מה הבעיה, גם אז דיברנו וזה אותו דבר, אני רוצה לחזור על עצמי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שמה שאפשר להגיע, זבולון, מה שאפשר לעשות לדעתי, שלא מגנט אחד מונח על הדלת, כן?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי זה באמת בעייתי - -
זבולון אורלב: מה שלא - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - שלא יהיה שאנחנו שמים מגנטים עכשיו על הרצפה, אלא קבוצה של מפרסמים על דף אחד – אפשר להגדיר את זה – 20 מפרסמים, 40 מפרסמים, 50 מפרסמים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שאמרה היועצת המשפטית - מה קורה אם רוצים 40 מפרסמים ביחד, אז הם לא יוציאו ספר, אבל הם יכולים להוציא את זה בדף, ואז אם יש דף עם 40 - - -
זבולון אורלב: למה לך לעשות את ההחרגה?
זבולון אורלב: למה אי-אפשר שזה יעשה בצורת תלי דלת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אגיד לך למה, עשינו בדיקה, זה מעלה את ההוצאות בצורה כזאת שאני מפחדת שזה יפגע - - -
זבולון אורלב: אוי, בחייך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, אבל אם אתה עושה תלי דלת, אתה רוצה שהוא יביא כזה דבר עכשיו?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חלק יהיה תליה וחלק יהיה ה-40 מפרסמים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אתה רוצה לבוא ולראות טפט?
זבולון אורלב: את אותו גודל הוא עושה את הצ'ופצ'יק הזה שאפשר לתלות את זה על הדלת.
זבולון אורלב: הוא יכול אפילו לעשות חור ולשים את זה עם גומייה על הדלת.
זבולון אורלב: על הידית.
זבולון אורלב: עושים חור ושמים גומייה על הדלת.
יוסי נבו: יורשה לי אולי להסביר בגלל שאני, כבוד היושב-ראש - - -
יוסי נבו: אני חייב להסביר שהקיום של המערכת הזאת - זה רק דף אחד שמכיל המון מפרסמים, והכלכליות שלו נובעת מהמון חסכנות.
יוסי נבו: כלומר, יש לזה יותר משקל עם ווים ודברים כאלה, זה יותר מגנטים.
יוסי נבו: דבר שני, צריך לייצר כמה "ליינים" ולתת למחלקים שמחלקים את זה בצורה סדרתית - זה פוסל לחלוטין את האפשרות לחלק את זה.
זבולון אורלב: אני יכול - - -
יוסי נבו: אם נתחיל להכיל בזה חורים, תליות - האיש בבית לא רוצה דברים כאלו, הוא צריך דבר אסתטי - - -
זבולון אורלב: אני יכול להציע לך - - -
יוסי נבו: תרשה לי רק, אני אסיים באמת.
יוסי נבו: הוא רוצה דבר אסתטי פשוט ממוקד, זה נמצא ב-80% מהבתים בישראל, הציבור תומך בזה, משתמש בזה.
יוסי נבו: החריגה היחידה זה שכשלא ניתן להצמיד את זה, אז זה בסיכומו של דבר משרת את המטרה שלשמה זה יוצא בדרך הזאת, אי-אפשר בדרך אחרת להוציא את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה דלתות יש בארץ?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, אני בודקת.
יוסי נבו: אנחנו מגיעים לשני מיליון בתי אב, ויש משהו כמו 15% דלתות שלא ברות תלייה, והמחלק יכול להיכשל בכך גם אם הוא יקבל הוראות מיוחדות, הוא רץ סדרתי, זה ייפול, זה לא יכנס, זה לא ידבק.
יוסי נבו: לכן אנחנו צריכים את האופציה הזאת שדף מהסוג הזה, שהוא בעצם דף אחד פעם בשנה שמרכז בסך הכול 10,000 פרסומים, מונע המון-המון-המון הפצה של חומר פרסומי, משתלב היטב במטרות החוק, שזה יותַר בדרך המלך.
זבולון אורלב: מה הבעיה לעשות חור למעלה באמצע?
יוסי נבו: מי רוצה חורים במדריך הפשוט הזה שיש בו מידע עם שורות-שורות ממוקד?
יוסי נבו: זה מונע את כל הפרסומים ההמוניים, זה מרוכז, זה מרכז הכול.
זבולון אורלב: אני חוזר על שאלתי: מה הבעיה לעשות חור בקוטר של ארבעה מ"מ או שלושה מ"מ ולהכניס את הגומייה - עם גומייה לתלות את זה על הדלת?
זבולון אורלב: עם המגנטים, עם הכול, בבית ישימו את המגנטים, מה הבעיה?
זבולון אורלב: העלות של הגומי?
יוסי נבו: אדוני מדבר על תהליכי ייצור ידניים שלא קיימים כרגע, וזה לא בר ביצוע.
יוסי נבו: לשים גומייה, לתלות, לשים, לתלות את זה ככה, ואחר כך בן-אדם צריך לקחת משהו שכווץ באמצעות גומייה ויש בו חורים - - -
זבולון אורלב: איזה כווץ?
זבולון אורלב: מה כווץ?
זבולון אורלב: ללכת להדגים לך עכשיו את מה שצריך לעשות, באמת.
יוסי נבו: בסיכומו של דבר זה משרת ציבור.
זבולון אורלב: באמת, תבין, אנחנו כאן פותחים פתח, שאני לא יודע למה זה יוביל.
זבולון אורלב: זה לא רק אתה תשים, ישימו עוד אחרים.
זבולון אורלב: מה, עכשיו נגדיל את גודל המגנט?
יוסי נבו: אדוני, מדובר - - -
זבולון אורלב: בחקיקה הראשית יהיה כתוב גם את גודל המגנט שמותר?
אתי בנדלר: לא רק זה אלא שההצמדה - -
זבולון אורלב: מסבך אותנו נורא.
זבולון אורלב: איך תגדירי את זה?
אתי בנדלר: - - באמצעות מגנט לא מותנה - -
זבולון אורלב: חקיקה ראשית, זה חוק ראשי.
אתי בנדלר: - - בכך - בהתאם למה שהוועדה החליטה עד כה - שהפרסומת הכלולה מכווצת מספר מפרסמים, זה יכול להיות גם רק הודעה של השרברב או נקרעה ידית של התריס, אינני יודעת מה.
זבולון אורלב: לא, הטענה שלו היא טענה אחרת.
זבולון אורלב: יש לו טענה.
זבולון אורלב: הטענה שלו: אוקיי, איתרתם הצמדה במגנטים, זה בסדר, אין הגבלה על גודל, אגב, אין הגבלה על גודל של המגנט המוצמד.
אתי בנדלר: ולא על מספר המפרסמים.
זבולון אורלב: אבל הוא אומר שב-15% מהבתים זו דלת עץ, "ואני רוצה רשות להניח את זה על-יד הדלת".
זבולון אורלב: דבר שאני לא יודע איך להגדיר אותו – את מה מותר להניח על הרצפה, אני לא רואה הגדרה.
זבולון אורלב: ההגדרה הזאת לדעתי, פותחת עכשיו אפשרות שיהיה מותר להניח כל דבר על הדלת.
יוסי נבו: לא, יש שם הגדרה ברורה.
זבולון אורלב: אני לא הפרעתי לך, אז תואיל - - -
יוסי נבו: סליחה.
זבולון אורלב: לכן, הצעתי לו להפוך את זה לתלי דלת בכך שעושים את החור הקטן הזה עם גומייה, מדביקים את זה, זה בדיוק לוקח שלוש שניות.
זבולון אורלב: ב-15% מהבתים - -
יוסי נבו: אדוני - - -
זבולון אורלב: - - זה המאמץ שאנחנו עושים, ואז אנחנו לא חורגים משום דבר.
זבולון אורלב: יש תלי דלת, יש הצמדה ויש את ספרי הטלפונים האלה עם ה-100 עמודים - בזה נגמר העניין.
זבולון אורלב: אני לא רואה את הבעיה הזאת.
יוסי נבו: כבוד היושב-ראש, מדובר בתעשייה שבשרשרת הייצור שלה מדובר ב-100 עובדים.
יוסי נבו: אין בתעשייה הזאת תהליכים של להתחיל להצמיד גומיות - אין שום ליין כזה, אי-אפשר להכניס לבתים דפים עם חורים, זה לא מעשי.
יוסי נבו: ואין סיבה שמי שיש לו דלת עץ לא יקבל מוצר שמשרת את הכלל, יש פה הוראות להצלת חיים מטעם מד"א, יש פה את כל שירותי החירום - - -
אתי בנדלר: אתה מדבר אבל על סוג אחד של פרסומת.
יוסי נבו: לא, אני מדבר גברתי - - -
אתי בנדלר: אולי יש אחרים שיש להם מגנטים שלא פועלים במתכונת שלך.
יוסי נבו: אסביר, גברתי, מדובר במדריך ציבורי שמרכז עשרות עסקים, בהסתייגות - - -
אתי בנדלר: מה עם המגנט של השרברב השכונתי או מתקן המזגנים וכיוצא באלה?
יוסי נבו: תראי, אני לא שמעתי שקמה דרישה ולא מדובר - כשזה לא מקור העיסוק שלו, הוא שרברב, הוא לא מפרסם.
יוסי נבו: כשמדובר בתעשייה שהיא כבר קיימת כליין ממטולה עד אילת ב-180 אזורים, בשני מיליון בתי אב, כשרוב הציבור מחזיק את זה, ומי שיושב באולם הזה מכיר את זה ויודע שהוא מחזיק, אין איך לקיים את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יוסי, תקשיב רגע, אתה יודע כמה אני דואגת לאנשי עסקים וגם מנסה לעזור לך וגם לאנשים שעובדים אתך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שיש פה הגיון במה שאומר זבולון אורלב, שאם אנחנו נבוא ונגיד שאפשר להניח את זה על הרצפה, בעצם החוק שלו מאבד את - -
זבולון אורלב: כל דבר מותר להניח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - כל התוכן שלו, כי אז כל אחד יבוא ויניח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאנחנו צריכים ללכת - - -
יוסי נבו: יש הגדרה שמדובר ב-20 עסקים ויותר.
יוסי נבו: בכל זאת מדובר בקיבוץ שמונע המון חומר פרסומי, וזה סוגר את הליין הזה, אי-אפשר - - - יותר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תראה, את זה אפשר להגדיר.
חמד עמאר: אני עדיין לא הבנתי ממך מה הבעיה לעשות חור שהציע חבר הכנסת ולשים גומי.
אתי בנדלר: עם כל הכבוד, אני חושבת שלהגן על עסק מסוים, כי זו מתכונת הפרסום שלו, אני חושבת שזה לא ראוי.
קריאה: הוא לא יחיד, גברתי, יש עוד כאלה.
אתי בנדלר: צריכים לקבוע עקרונות כללים ולא עקרונות שיתאימו לעוסקים אלו או אחרים.
זבולון אורלב: צריך לקחת את הסיכה הזאת, הולך עם סיכות כאלה קטנות ומצמיד אותן, מה הבעיה?
אתי בנדלר: שהמחלק יצטייד בכמה שקיות שתכינו מראש, שאפשר יהיה להכניס את המגנט לתוך השקית הזאת עם תלי.
אתי בנדלר: אפשר למצוא לזה עוד כל מיני פתרונות.
יוסי נבו: לא הבנתי.
יוסי נבו: המחלק סוחב על הגב שלו, עולה במדרגות ויורד במדרגות, אי-אפשר - - -
זבולון אורלב: לא, אני לא הצעתי שקיות, אני הצעתי גומייה, דבר אגב שעושים.
זבולון אורלב: במקרה גם עושים את הדברים האלה, אני לא מבין כאן מה הבעיה, אתה רואה כאן איזושהי בעיה שלדעתי לא קיימת.
זבולון אורלב: לדעתי, החוק הזה לא מונע ממך - - -
אתי בנדלר: אפשר ככה ואפשר ככה - - -
כרמל שאמה-הכהן: כמה זה מייקר?
כרמל שאמה-הכהן: כמה מייקרת הגומייה?
זבולון אורלב: איזה מייקר?
זבולון אורלב: הגומייה?
אתי בנדלר: אבל למה 20?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מעל 20.
אתי בנדלר: 15 זה כבר לא טוב?
אתי בנדלר: ומי שמפרסם רק את עצמו, זה לא טוב?
אתי בנדלר: אני שואלת אותך, למה השרברב לא?
יוסי נבו: זה לא בר ביצוע, אדוני, כי אם אני שם גומייה הרי, אז אני צריך שמישהו יעבוד ידנית ויעשה את זה, זה גורם לעלויות דרמטיות, המחלק מחלק את זה סדרתי.
יוסי נבו: ואם אנחנו מדברים על גומייה קבועה, מי תולה כזה דבר עם גומייה תלויה עליו?
חמד עמאר: לא, איפה שאין לך אפשרות.
כרמל שאמה-הכהן: מה העלות של דבר כזה, של הדפסה שלו, המגנוט והחלוקה שלו?
יוסי נבו: הדפסה, מגנוט וחלוקה של דבר כזה - -
יוסי נבו: - - שקל בערך.
כרמל שאמה-הכהן: וכמה עולה להשחיל גומייה?
יוסי נבו: הגומייה היא ידנית, אדוני - - -
כרמל שאמה-הכהן: עשר אגורות.
יוסי נבו: לא, בלי שום קשר.
יוסי נבו: Labor cost - עבודת האדם שתהיה כרוכה בזה לא מאפשרת לזה להיות מעשי, כי הגומייה או שאתה מקבע אותה ואז יש פה מדריך עם גומייה, או שאתה שם אותה פרוביזורית, ואז הוא צריך לעבוד ולהשחיל את זה תוך כדי עבודה סדרתית - זה עלויות עצומות.
יוסי נבו: תדבר עם חברות ההפצה, תשאל אותם ותבקש מהמחלק שלהם להשחיל גומייה, כמה זה יעלה - - -
כרמל שאמה-הכהן: מספיק להשחיל, אולי אפילו להדביק גומייה מאחורה ושהיא נתלשת בקלות.
כרמל שאמה-הכהן: תראה, זו עבודה מאוד קלה, זה - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תראה, אני חושבת שאנחנו עשינו כברת דרך מאוד גדולה - - -
כרמל שאמה-הכהן: אם אני חושב על מי שיעשה את העבודה הזו, אנחנו עושים מצווה גדולה.
יוסי נבו: אם אנחנו עושים את הגומייה מאחורה, אדוני, אז זה לא ידבק באמצעות המגנט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יוסי, אני חושבת שהחוק הזה עבר כברת דרך - -
זבולון אורלב: אם אתה מתיר את ההנחה על הרצפה, אז הרסת את כל העסק.
יוסי נבו: ניסיתי הכול, באמת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - ואני חייבת לציין שזבולון אורלב - הישיבה הראשונה שלו בהצעה הזאת היתה אחרת לגמרי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהוא באמת מאוד-מאוד התגמש ועשה פה - - -
יוסי נבו: אנחנו נשארים מחוץ לחוק.
כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שבכמויות כאלה אתה יכול לעשות אלף ואחד שבלונות של דברים ניתקים, של דברים שהם מודבקים - - -
זבולון אורלב: השנייה הזאת.
יוסי נבו: אדוני, אם אני שם פה גומייה שהיא ניתקת, אז זה לא נתפס באמצע המגנט, אז מישהו צריך להתאים - ברגע שזה לא סדרתי זה לא בר ביצוע.
זבולון אורלב: אביא לך הצעות שלא מייקרות - באמת בשוליים - של הדבקה של ה - - -
יוסי נבו: נכנסתם לעולם שאתם לא מכירים אותו.
כרמל שאמה-הכהן: אני רואה את זה מול העיניים.
יוסי נבו: אני עוסק בזה ברמה יומיומית, אני עוסק בזה, אני מכיר, לכל דבר יש את ההשלכות שלו, הלוואי וזה - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יוסי, אתה מבין שאם אנחנו כותבים שאפשר להניח את זה ליד הדלת, אנחנו לא יכולים – זה כאילו יוצא חקיקה פרטית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בוא, תסביר לי, באמת, אם יש לך - - -
זבולון אורלב: - - - אגב, זה פותח הכול - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה פותח את - - -
יוסי נבו: אל"ף, אסביר – כמו שיש מדריכים כמו "דפי זהב" יש מדריכים מסווגים כאלה בודדים, בכל אזור יש את המדריך שלו.
יוסי נבו: יכול להיות אחד בשנה, שניים בשנה, שלושה, שם זה נגמר.
יוסי נבו: זה מרכז עשרות עסקים.
יוסי נבו: לא ניתן לחלק את זה באופן סדרתי אם זה לא בנוי כליין להפצה.
יוסי נבו: לא ניתן.
יוסי נבו: אם אתה שם פה משהו אחורה - זה לא נדבק לדלת אם זה קבוע - אף אחד לא רוצה גומייה משתלשלת בתוך הדף הזה - - -
יוסי נבו: אם אתה מחורר את זה - זה מאבד מהיופי וגם אם זו גומייה פרוביזורית, המחלק מתחיל להשחיל את זה, אין דרך שאפשר באמת להריץ את זה.
יוסי נבו: מדובר במדריך שהוא - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רואה שאני צריכה להראות לו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם יכולים להמשיך.
כרמל שאמה-הכהן: נעמה שחל, הלשכה המשפטית.
נעמה שחל: תודה רבה, אדוני.
נעמה שחל: אני רוצה להביע את עמדת השר להגנת הסביבה.
נעמה שחל: אנחנו מתנגדים בעצם לכל שינוי או גריעה מהאיסור שקיים כבר כיום בסעיף 5א, ואנחנו חושבים שהחרגות לעניין מגנטים או תלי דלת או סוגיות אחרות - - -
זבולון אורלב: את יועצת משפטית?
נעמה שחל: אני מהלשכה המשפטית של השר.
זבולון אורלב: לפי איזה סעיף בחוק היתה אסורה הצמדה?
נעמה שחל: תיתכן אפשרות שאומרת שהנחה כמוה כהצמדה.
זבולון אורלב: לא, בעברית יש מלה – אני מכיר את מילון אבן שושן, אני גם מורה במקצועי, אומנם לא מורה ללשון – אבל אני מודיע לך שאין לי שום ספק שבית-המשפט, הואיל ומדובר גם בעבירה פלילית, לא היה קובע שהצמדה של מגנט נקוטה היום בלשון החוק.
אורן תמיר: זה לא תולה?
נעמה שחל: אז אם - - -
זבולון אורלב: לתלות, זה לתלות.
זבולון אורלב: זה נקרא לתלות.
זבולון אורלב: זה לא תולה, זה לא מניח - - -
נעמה שחל: אז במצב דברים זה - - -
אורן תמיר: ולא מדביק.
זבולון אורלב: ולא מדביק.
נעמה שחל: אז במצב דברים זה, ודאי יסכים אתי אדוני, שאין צורך למעט את העבירה באופן ספציפי.
זבולון אורלב: כשאתה שם מגנט על משהו, אתה לא אומר שאתה מצמיד?
זבולון אורלב: המלה למגנט היא מלת "הצמדה".
זבולון אורלב: היא לא הדבקה, מה אני אעשה?
זבולון אורלב: מבחינתי - -
נעמה שחל: אם העבירה כבר היום - - -
זבולון אורלב: - - לא היו צריכים לעשות בכלל את ההחרגה הזאת, אמרתי את זה בדיון הראשון, אבל בגלל שאתם חושבים שזה בכלל החוק, אז צריכים עכשיו להחריג את זה.
זבולון אורלב: אם גם אתם הייתם אומרים כמוני, שהצמדה לא צריכים להחריג כי היא בגדר החרגה - ואני לא זוכר מה היתה דעתה של אתי בעניין הזה - לכן אמרתי: אני לא מתנגד, כי אני לא רוצה – מה שכן נוסף, אני הסכמתי להוסיף את התלי דלת, כי אני מעדיף שחוק יעבור בהסכמה.
זבולון אורלב: זה מחיר הפשרה.
זבולון אורלב: ויש לנו גם ככה ויכוח עם משרד המשפטים לגבי הפיצוי ללא הוכחת נזק - זה הדבר הגדול, אגב זה רעיון שנולד בלשכה בישיבה שלי עם השר, אותה ישיבה שזה הדבר החשוב, והוספנו את המכוניות.
זבולון אורלב: כשאתה רואה את המכלול, יש מחיר לפשרות.
נעמה שחל: אז, אנחנו כמובן תומכים - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אגיד לכם, הוא לא אומר לך – תראה, לא סתם הלכתי לדבר – כרגע הוא המפרסם היחיד שעושה את הדבר הזה, יכול להיות שמחר תהיה תחרות - - -
זבולון אורלב: מי אמר לך?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, הפוך, אני אומרת שכרגע יש תחושה שאני מדברת בשביל יוסי נבו, אבל זו לא הכוונה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני באמת מנסה לחשוב רגע, חכה, תקשיב רגע, הוא עושה את הדפים האלה בכל אזור ואזור אחרת, זאת אומרת, הוא שם - - -
זבולון אורלב: תביאו לי מחורר וגומייה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, אסביר לך, זבולון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא שם בירושלים 100 בעלי עסקים שונים, באזור הצפון 100 בעלי עסקים שונים - מה שאנחנו מבקשים בעצם, לבוא ולהגיד שאתה תדפיס - ואני יודעת שזה לא כזה פשוט להדפיס את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת, אני מנסה להגיע לאיזה "שביל הזהב" מה שנקרא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא כרגע צריך - תראה, זה נצרת-עילית, אנחנו רוצים שהוא בנצרת-עילית ידפיס את זה ובנצרת-עילית הוא יבדוק כמה דלתות עץ יש - -
ישראלה ברייב: וכמה דלתות רגילות?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - וידפיס על דלתות העץ האלה גרסה נוספת עם חור או בלי חור.
חמד עמאר: חבר'ה, אם אנחנו רוצים להתפשר, אני יושב ושומע, ואני חושב שגם אתם – אני תומך ברעיון של - - - - אבל בוא - -
זבולון אורלב: אולי נכתוב בחוק שמוצרי מר נבו מותרים.
חמד עמאר: - - לעשות חור ב-500 - ואם אתה משחיל גומי ואתה שם את זה וברגע שאתה מוציא את הגומי, אז הגומי יוצא באופן אוטומטי ומדביק את זה - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טוב, אני מצטערת - - -
זבולון אורלב: אני חושב שיש היום פטנטים יותר פשוטים עם "אוזן" קטנה מודבקת כאן.
חמד עמאר: - - אל תגזימו.
זבולון אורלב: מה אתם?
חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאנחנו דנים - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יוסי, אגיד לך את האמת, אם אתה כבר כל כך מכיר את דלתות העץ האלה, הרי דלת לא משתנה מיום ליום - - -
זבולון אורלב: לעשות חור עם גומי, בגומי הזה אתה תולה אותה ברגע וזהו.
כרמל שאמה-הכהן: אתם כולם באותה דעה?
כרמל שאמה-הכהן: נתקדם.
יוסי נבו: - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אבל אתה יודע כמה דלתות עץ יש לך וכמה דלתות לא מעץ יש.
אתי בנדלר: אני מבקשת להגן על - - -
נעמה שחל: תודה.
נעמה שחל: אני פשוט הפסקתי באמצע.
נעמה שחל: אני רוצה שוב לשוב ולהדגיש שעמדת השר להגנת הסביבה היא להתנגד לכל החרגה ביחס לאיסור שקיים כיום, ואם עמדתנו לא תתקבל אז אנחנו רוצים לשמור לעצמנו את הזכות להגיש הסתייגויות.
כרמל שאמה-הכהן: עוד פעם, מה אתם דורשים?
נעמה שחל: אנחנו מתנגדים לכל החרגה ביחס לאיסור שקיים כיום בסעיף 5א.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל מה שהכנסנו עכשיו?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תלי דלת, דלתות - - -
זבולון אורלב: כן, בהסתייגות - - - להתנגד לזה.
נעמה שחל: כן.
נעמה שחל: ואם עמדתנו לא תתקבל, אני רוצה לשמור לנו את הזכות להגיש הסתייגות בעניין הזה.
זבולון אורלב: את יודעת שעל-פי תקנון הכנסת הסתייגות צריכה להיות חתומה אישית בידי השר.
זבולון אורלב: תהיה הסתייגות, אנחנו נציע במליאה להפיל אותה.
חמד עמאר: ואז כולם יתחילו לעכב לך.
כרמל שאמה-הכהן: הוא לא יגיש הסתייגות.
זבולון אורלב: אני מניח שאם ההסתייגות תתקבל, אז אנחנו נפנה ליושב-ראש הוועדה למשוך את החוק.
זבולון אורלב: תראו, אל תשאירו אותנו כך שכאילו אתם צדיקים ואני הרשע, כי בסופו של דבר לא אתם יזמתם את החוק, אנחנו יזמנו את החוק.
זבולון אורלב: אתם הרי הייתם צריכים ליזום את החוק הזה, ואני מודה לכם על כל הסיוע שזה גם מעבר מחוק הגנת הצרכן לחוק הניקיון.
זבולון אורלב: קיבלתם אותנו בזרועות פתוחות, אבל תבינו, כדי להעביר חקיקה - - -
נעמה שחל: זה אפילו היה רעיון של השר.
זבולון אורלב: חוק בישראל, אני יכול לתת שיעור, הוא פשרה, כל חוק הוא פשרה.
זבולון אורלב: יש כאן פשרה שצריך להגיד: אני מקבל את המכלול הזה, אם החוק לא יעבור אז לא יהיה פיצוי ללא הוכחת נזק, יישאר המצב של היום.
זבולון אורלב: כי אם כל מה שכתוב בחוק, ושום דבר לא מתבצע - מדביקים, מצמידים, תולים, מניחים ואין פוצה פה ומצפצף - אז מה, את רוצה להשאיר את המצב הזה?
זבולון אורלב: אז או הכול או לא כלום, בדרך כלל נשארים עם כלום.
זבולון אורלב: אז אני אומר: התקדמנו משהו.
זבולון אורלב: יש הצעה גם של המועצה לצרכנות למדבקה של מי שלא רוצה, אני מאוד תומך בזה - -
נעמה שחל: גם השר להגנת הסביבה.
זבולון אורלב: - - אבל מה אני יכול לעשות?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא.
זבולון אורלב: מה אני יכול לעשות?
זבולון אורלב: אין לזה כנראה רוב.
זבולון אורלב: ואני הודעתי שאני בסוף החוק הזה הולך להגיש הצעת חוק, כנראה עם חבר הכנסת חמד עמאר - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה אתי?
כרמל שאמה-הכהן: ויוליה.
זבולון אורלב: ויוליה.
זבולון אורלב: לאפשר את עניין המדבקה.
זבולון אורלב: נגיש הצעת חוק, כי אנחנו - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אה, לא, אני לא באה.
זבולון אורלב: אה, לא.
זבולון אורלב: אם נשים עכשיו עוד משקולת על החוק הזה, לצערי זה לא יעבור.
זבולון אורלב: אני אומר לצערי.
זבולון אורלב: אין הכול או לא כלום.
זבולון אורלב: ניסינו לשכנע בישיבות לקריאה ראשונה על המדבקה, לא ראינו שזה הלך.
זבולון אורלב: את צריכה לזכור שהחוק, גם עוד לפני שעשינו את זה, בהצבעה הראשונה היה תיקו שלושה-שלושה, זה לא שכל הקואליציה התגייסה.
זבולון אורלב: לכן, אני מפציר בכם, ואני מוכן גם לדבר עם השר שיאפשר לנו להעביר את החוק הזה, שהוא פשרה, הוא לא האידיאל שלנו.
נעמה שחל: אני בוודאי אמסור את המסר הזה, אעביר אותו הלאה לשר.
אתי בנדלר: מסר מאוד דומה לזה מסרתי בשמי לשר באמצעות גב' שחל ממש לפני תחילת הישיבה.
ישראלה ברייב: אני רוצה להתייחס למשהו, אני יכולה?
ישראלה ברייב: בקשר למגנט.
אתי בנדלר: אני רק רוצה לחדד עוד שנייה את הדברים ולומר שלהבנתי התקווה של המשרד להגיע יום אחד ליכולת, לאפשרות לאכוף את הוראות הסעיף הזה באמצעות עבירות פליליות - כי זה מה שיש היום בעניין הזה - נראית כל כך רחוקה.
אתי בנדלר: אולי עדיף כרגע משהו ריאלי שניתן יהיה לעמוד בו ושניתן יהיה להעניק את הזכות לפיצויים עונשיים, לפיצויים לדוגמה, ליתר דיוק, לצורך אכיפה פרטית, מאשר לצפות לאחרית הימים שאתם תאכפו את זה בנוסח הקיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואת זוכרת, גברתי היועצת המשפטית, שאנחנו דיברנו על הדרך בה אנחנו בעצם מטפלים במקרה בו נפל התלי דלת על הרצפה.
אתי בנדלר: אין לי פתרון לזה.
אתי בנדלר: אני יכולה לומר שלא מדובר באחריות מוחלטת, בכל מקרה צריכים להוכיח את יסודות – אם יהיה מדובר בהגשת כתב אישום אז ביסודות העבירה - -
זבולון אורלב: יתנו לו עוד שלושה שקלים.