GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: והם לא הגישו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת שהמצב כרגע שבכל מצב הם מחויבים לעבור לרישיון, אם אני צודקת, ב-2015, נכון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברתי היועצת המשפטית?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אם הם עוברים בכל מצב ב-2015, כי זה מה שהחליטו שני הערוצים, למה צריך בכלל לעשות הצבעה כדי לתת להם אפשרות להודיע בקרוב שוב על ניסיון לעבור לרישיון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מישהו יכול לתת לי תשובה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת את מי לשאול.
אתי בנדלר: חבר הכנסת אילטוב רוצה.
אתי בנדלר: נקודת המוצא היא, ככל הנראה, לפי מה שאני מבינה, שחברת קשת לא ביקשה לעבור לרישיון, לא ביקשה רישיון, משום שהיא לא מוכנה להקים בשלב זה חברת חדשות, אבל לו היה ניתן לה להמשיך להחזיק בחברת החדשות בשיתוף עם חברת רשת, היא כן הייתה, ככל הנראה, מבקשת לקבל רישיון.
אתי בנדלר: לכן מה שמציע חבר הכנסת אילטוב זה לאפשר את המצב הזה וכיוון שהחוק מונה מועדים שונים שהם תלויים בשני, שהמועד הראשון שבו זה מועד הבקשה להגשת בקשה לרישיון, אמר יושב ראש הוועדה שאם אכן הוועדה תדון בבקשתו של חבר הכנסת אילטוב, הוא ישלים את הבקשה על ידי הצעות לדחיית מועדים שונים שנקובים בחוק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עשית קצת סדר, לדעתי לא רק לי, להרבה אנשים שיושבים פה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני רוצה לעבור לשאלה הבאה, אנחנו נורא פחדנו כל הזמן, אני לא האמת, אבל שערוץ 10 הולך להיסגר, ובאמת היה היגיון רב שבמידה שערוץ 10, למרות שאני לא מאמינה שזה יקרה, היה נסגר, אז באמת היה צריך לעשות את הכול כדי שיהיו שתי חברות חדשות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היום, כשאנחנו יודעים שערוץ 10 נשאר, אני לא רואה שום סיבה לא ללכת עם מה שמבקש חבר הכנסת אילטוב, כי יש שני ערוצי חדשות, 10 ו-2, וחברים, בואו לא נשכח, בלי שום קשר לסתימת פיות/לא סתימת פיות, אנחנו מדינה נורא קטנה, כמה חברות חדשות צריך לעשות פה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה, באמת גם ככה כולנו פה בבעיות ובהיסטריה, כי כל הזמן אנחנו בחדשות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שום דבר טוב לא קורה.
נינו אבסדזה: זה מה שאמרו לפני פתיחת ערוץ 9.
נינו אבסדזה: אז היית שמחה אם - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה, בבקשה, להמשיך את טיעוניי ולהגיד שלי יש בכלל רעיון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אתם רוצים כזה פלורליזם גדול, אני מציעה שמדינת ישראל תקטין את הדרישות מהכבלים ולוויין, והכבלים והלוויין יעשו עוד חברת חדשות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא חברת חדשות מקומית בלבד, אלא חברת חדשות כלל מדינית - - -
רוברט אילטוב: בטח להגבלים עסקיים יהיה מה להגיד בנושא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה אנשים שרוצים הרבה חדשות, כל הזמן, כי חסר להם כנראה במדינת ישראל עוד חדשות, אז אני מציעה שאולי באמת נחשוב על זה שכבלים ולוויין יקימו חברת חדשות כדי שאנחנו לא נחשוב האם ערוץ 10 נשאר, או ערוץ 10 לא נשאר, כדי לתת את פתיחת הפיות שאתם מדברים עליה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני דווקא דוגלת במה שאתה אומר, אני יודעת שזה לא מתאים לרשת כרגע, מה שאני אומרת, אבל אני חושבת שיש פה גם את חברת החדשות עצמה שמנסה להיות מאוד נייטרלי ולא לדבר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שחברת החדשות עצמה קצת בהיסטריה שמה יקרה במידה שחברת החדשות תישאר אצל זכיין אחד שהיא לא תצליח להוביל אותה, ויכול להיות שגם שם יפוטרו אנשים, אז צריך למצוא את שביל הזהב.
אופיר אקוניס: אם תוקם חברה נוספת, יהיה גיוס אנשים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, אבל השאלה באיזה רמה החדשות יהיו, אנחנו חוזרים עוד פעם על מה שדיברנו, כי היום חדשות עולות 25 מיליון דולר, האם רשת או קשת לבד יכולים להשקיע בשלוש השנים הקרובות 25 מיליון דולר?
רוברט אילטוב: אני רק רוצה להזכיר שהציבור גם משלם ל שיהיו חדשות ויש, זה לא ערוץ חדשות בלעדי.
רוברט אילטוב: אלה שאומרים שהוא לא נחשב, אני חושב שהם פוגעים ב, הרשות הממלכתית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יודע שאני מאלה שצועקים כבר הרבה זמן שצריך לסגור את ולפתוח אותה מחדש, וכל הצרות של אנשים שנמצאים פה נובעות אך ורק מכך ש עדיין מדשדשת וממשיכה לפעול ב-850 מיליון שקל בשנה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד שלא נסדיר שם, אנחנו פה נשב ונדון מה יקרה עם החדשות ומה עם ערוץ 2 ומה עם ערוץ 10 והבעיה היא שצריכה להוציא לאנשים שיושבים כאן 200 מיליון שקל גם על הפקות מקור, גם על דוקומנטרי וגם לעשות חדשות כמו שצריך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא לא עושה את זה, אז אנחנו כל הזמן מחפשים והאור נמצא במקום אחר בכלל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שרציתי להגיד.
אופיר אקוניס: קודם כל, חבר הכנסת כבל, היה לי כבוד גדול להיות יושב ראש הוועדה, אני חושב שעשינו פה דברים ענקיים, לא קטנים, לא מינוריים, מז'וריים, בשוק התקשורת, בשוק הסלולר ובשוק התקשורת הדבר הגדול ביותר שעשינו, למעט הארכת הזיכיון לחברת ישראל 10 לשנתיים שהסתיימו והוארכו בימים אלה, אפרופו סתימת פיות, זה חוק הרישיונות.
אופיר אקוניס: אדוני היושב ראש, אני חושב שאם תעשה בגוגל את צמיד המלים 'פלורליזם' בלעז, או 'ריבוי דעות' בעברית, אלה המלים שנשמעו הכי הרבה בשיח שקיימנו בוועדה הזאת בנושא חוק הרישיונות.
כרמל שאמה-הכהן: חוץ מבגין וז'בוטינסקי.
אופיר אקוניס: יותר מבגין וז'בוטינסקי, בעניין הזה של חוק הרישיונות.
אופיר אקוניס: במליאה אולי תתפוס - - -
רוברט אילטוב: הם לא דיברו על העניין הזה.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת אילטוב, אני באמת מציע לך עצה ידידותית, תקרא מה הוא אמר בשנות ה-30 על חברה פתוחה, על חברה סובייטית סגורה, חברה שיש בה ריבוי דעות ומגוון דעות.
אופיר אקוניס: ולמה הבאנו את חוק הרישיונות?
אופיר אקוניס: הבאנו אותו בדיוק כדי לרווח את השיח הפוליטי בישראל, כי רצינו עוד חברות חדשות, זה מה שרצינו.
אופיר אקוניס: האינטרס הציבורי, לפחות אצלי, עמד בראש מעייניי כדי בעצם לפתוח, וגם זה היה צמד מלים שנשמע כל הזמן, לרווח את השיח הציבורי.
אופיר אקוניס: זאת הייתה עמדת הממשלה, אגב.
אופיר אקוניס: חוק הרישיונות הוא לא חוק פרטי, חוק הרישיונות הוא חוק ממשלתי שהוביל שר התקשורת, ויפה מאוד עשה.
אופיר אקוניס: אחרי ששנים דיברו, שנים ארוכות, כמעט כל העשור דיברו על רישיונות, בא שר התקשורת והוביל מדיניות ממשלתית להחליף את הדבר הסובייטי הזה של הזיכיונות המיושנים ולפתוח את השוק, למה?
אופיר אקוניס: לתחרות.
אופיר אקוניס: לנפץ מונופולים, לפתוח ריכוזיות.
אופיר אקוניס: אדוני היושב ראש, מטרתה של הוועדה הזאת, העילאית, לפתוח שוק לתחרות ולהיאבק בריכוזיות הנוראית שיש במשק.
אופיר אקוניס: לכן אני חושב ואני יודע שהדברים לא ימצאו חן, אני יודע שעכשיו, אברהם וטלי, לא מוצא חן בעיניכם מה שאני אומר.
אופיר אקוניס: אני אומר לכם את זה בהגינות וביושר.
אופיר אקוניס: גברתי היועצת המשפטית, אני מנסה להגיד משהו לחברת קשת ולמי שמוביל את התיקון, חבר הכנסת אילטוב.
אופיר אקוניס: יש לי הערכה רבה מאוד לפעילות של קשת, אני חושב שנעשית בה טלוויזיה מצוינת עם סאטירה חשובה מאוד, וגם ברשת וגם בערוץ 10 וגם ב יש יצירה טובה.
אופיר אקוניס: אני אומר לכם, לא יכול להיות שעבדנו פה שנה וחצי על חוק הרישיונות ובאבחת חרב יבואו ויגידו מה פתאום, תהיה חברת חדשות אחת והיא תהיה.
אופיר אקוניס: .. אני מצטער, זה בניגוד לתפיסות שלי.
אופיר אקוניס: אני לא מצביע בניגוד לתפיסות שלי, אני חונכתי על משק פתוח, לא ריכוזי, תחרותי, אני חושב שהתפיסה הזאת גם מביאה צדק חברתי.
אופיר אקוניס: אולי התפיסה שלי שגויה, אולי התפיסות של בגין וז'בוטינסקי שגויות, לא יודע, אני למדתי משהו ואני לא יכול להצביע בניגוד ליושר שלי, למוסר שלי ולתפיסות העולם שלי.
אופיר אקוניס: זה לגבי חוק הרישיונות.
אופיר אקוניס: לגבי מועד ההארכה – אדוני היושב ראש, אני חושב שאפשר להביא מועד הארכה, זה לא דבר שהוא פסול.
אופיר אקוניס: אפשר לעשות את זה, אבל לעשות את זה בצורה מסודרת, להודיע לנו שאנחנו באים פה לדיון על הארכה.
אופיר אקוניס: אתה מביא עכשיו רעיון, זה בסדר גמור, אבל אף אחד בחדר הזה לא ידע שזה עומד על סדר היום.
אופיר אקוניס: אפשר להביא, אני חושב שראוי לדון בזה, דרך אגב, ואני חושב שאני גם בעד זה.
אופיר אקוניס: אני חושב שבמצב שנוצר, כשלא ידענו מה יקרה עם ערוץ 10 עד לפני שלושה ימים, כשאנחנו לא יודעים מה קורה בשוק התקשורת, זה דבר נכון לעשות אותו, או לפחות לדון בו, אבל לא בצורה שזה בא.
אופיר אקוניס: ואני רוצה להגיד עוד דבר אחד אחרון, החוק הזה שאנחנו ככל שאנחנו מעכבים את ה-DTT, אנחנו פוגעים בציבור.
אופיר אקוניס: כל יום אנחנו מביאים איזה תיקון חדש.
אופיר אקוניס: בהתחלה רצו להביא את הארכת הזיכיון לערוץ 10 בחוק הזה, אחר כך רוצים להביא את קשת ורשת בחוק הזה.
אופיר אקוניס: מה זה שייך בכלל?
אופיר אקוניס: רוצים DTT, אני בעד DTT כמה שיותר מורחב, עם החינוכית ועם ערוץ 1 ועם ערוץ 10 ועם ערוצי הספורט ועם ערוץ הילדים, כמה שיותר, אבל אנחנו מעכבים ואנחנו פוגעים בציבור ובמי אנחנו פוגעים?
אופיר אקוניס: בציבור החלש ביותר, בציבור שרוצה את ה-DTT, ואני משבח את שר התקשורת, שגם את זה הוא הוביל, זו מדיניות חברתית, DTT זו המדיניות החברתית ביותר ואנחנו מעכבים את זה כשאנחנו מכניסים לכאן תיקוני חקיקה רוצים לתקן את חוק הרישיונות?
אופיר אקוניס: רוצים לתקן אותו?
אופיר אקוניס: יכול להיות שהממשלה חושבת שלא עשינו אותו מספיק טוב, שיבוא בצורה מסודרת תיקון לחוק הרישיונות ולא בצורה הזאת.
אתי בנדלר: האם אדוני טוען שהנושא מהווה נושא חדש?
אופיר אקוניס: אני טענתי בצורה די ברורה את מה שטענתי.
אתי בנדלר: אני לא סתם שואלת, אני לא מתגרה כרגע, אני רוצה להבין.
אופיר אקוניס: אני לא טוען כלום, חבר הכנסת שי טען את ה - - -
רוברט אילטוב: הוא לא טוען נושא חדש.
נחמן שי: הוא מצטרף אליי.
אתי בנדלר: לא הייתה טענה פורמלית של נושא חדש עד עכשיו.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי טוען נושא חדש, אני טענתי את טיעוניי.
נחמן שי: אתה לא יכול, אתה בקואליציה.
כרמל שאמה-הכהן: הפסקה חמש דקות בדיון.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, אנחנו ממשיכים בדיון.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, מאחר שנתבקשה בקשה לנושא חדש על ידי חברי כנסת בוועדה לגבי הצעת חבר הכנסת אילטוב.
נחמן שי: אני ביקשתי ואחרים הצטרפו.
כרמל שאמה-הכהן: יש כבר ריב על הקרדיט.
כרמל שאמה-הכהן: אתם מאותה סיעה.
נחמן שי: אין שום ריב, אל תעשה מהכול עניין.
נחמן שי: אני שמח שיש יותר מחבר אחד שמבקש.
כרמל שאמה-הכהן: אוקי, אז אמרתי.
כרמל שאמה-הכהן: יכולתי להגיד רק נחמן שי ביקש.
נחמן שי: חבר הכנסת איתן כבל הצטרף.
נחמן שי: אני שמח על המעורבות.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא עורך של העיתונים והאתרים.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוסקים בדברים כאלה רציניים והוויכוח הוא בסוף מי הגיש את הבקשה.
כרמל שאמה-הכהן: הבקשה הזאת מכריחה את הוועדה לא להמשיך את הדיון ולהכריע, אלא לעבור לוועדת הכנסת שתכריע בשאלה אם באמת מדובר בנושא חדש.
כרמל שאמה-הכהן: מאחר שהנושא הזה עלול לעכב את כל הרפורמה של עידן פלוס, שלה מחכים מאות אלפי ישראלים ודווקא אלה שיותר זקוקים לשירות הזה.
כרמל שאמה-הכהן: מדובר בבשורה צרכנית רחבה לצופי הטלוויזיה שיכולים לצרוך פי שלוש או פי ארבע תוכן ללא עלות חודשית של דמי מנוי, אלא בעלות שהיא באמת זניחה ואפילו יש כאלה שיכולים, על פי החלטה קודמת של ועדת כלכלה, לקבל סיוע כספי לרכישת אותו ממיר שעלותו היא זולה מאוד.
כרמל שאמה-הכהן: אז בסיכום עם חבר הכנסת אילטוב, הוא ימשוך את הצעתו, כדי שנסיים היום לקריאה שנייה ושלישית את חוק עידן פלוס, אבל משרד התקשורת יחזיר בזמן הקרוב את הבקשה הזו.
כרמל שאמה-הכהן: אני מבין שזה התיאום?
דיאנה מגנאג'י: אנחנו נביא את הבקשה?
אתי בנדלר: בהצעת חוק נפרדת.
כרמל שאמה-הכהן: זה יכול לבוא כהצעת חוק נפרדת, זה יכול - - -
דיאנה מגנאג'י: את שינוי המועדים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, זה לא רק שינוי המועדים, משהו יותר רציני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה תיקון לחוק הרישיונות.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, זה יכול לבוא בשתי צורות, אנחנו לא כובלים את עצמנו; אחת, שיבוא תיקון על ידי חקיקה ממשלתית ברוח הצעת חבר הכנסת אילטוב, אתם כמובן תשפרו או תשפצו אותה ככל שאתם מוצאים לנכון, וזה גם יכול לבוא...
כרמל שאמה-הכהן: הרי פיצלנו סעיף מהחוק הזה, אז תמיד אפשר להמשיך גם על הסעיף הזה בנוסף.
כרמל שאמה-הכהן: אבל נוצר עכשיו פרק של זמן שכולם יכולים ללמוד את כל ההצעות ולהביא הצעות חדשות.
רוברט אילטוב: אדוני היושב ראש, אני רוצה כמה מלים.
כרמל שאמה-הכהן: אני כן ביקשתי ממך שהדבר יבוא בצורה מסודרת, בתמיכתנו ובתמיכת חברי הכנסת מטעם משרד התקשורת, עם התיקונים הנדרשים במכלול הכללי של הדברים, מכיוון שאני סבור גם עכשיו שבמידה שהדבר הזה לא יקרה, לא ייווצר מצב שאחת החברות תצא לרישיונות ואנחנו בעצם תוקעים לחלוטין את הרפורמה הזאת וזה בניגוד לרצון הציבור ורצון של כל חברי הכנסת, כי בסך הכול כל חברי הכנסת רצו לדבר על כמה שיותר חברות וכמה שיותר חברות חדשות.
כרמל שאמה-הכהן: אם התהליך הזה לא יתחיל, אנחנו פוגעים במטרות הרפורמה, להפריד בין הערוצים, להקים רשתות חדשות נפרדות.
כרמל שאמה-הכהן: התיקון שלי בא לזרז את התהליך הזה וצר לי שחברי הכנסת לא הבינו.
כרמל שאמה-הכהן: אני אומר לכם, חברי הכנסת, אם הדברים האלה לא יתוקנו ולא יסודרו, אתם תישארו עם ערוץ חדשות 2 כאשר הזכייניות יישארו כזכייניות, הן לא ייצאו עד שהחוק לא יכריח אותם לצאת לזיכיון.
כרמל שאמה-הכהן: לכן צר לי שאתם משכתם את הנושא לכיוון הזה, אני חושב שאנחנו לא עשינו טוב לציבור, לא עשינו טוב לעצמנו.
אברהם נתן: אני מבקש בשם קשת, שמעתי מספר פעמים שדיברו בשמנו, להבהיר את עמדת קשת.
אברהם נתן: קשת לא חוקקה את חוק הרישיונות, זה אתם חוקקתם.
אברהם נתן: לנו יש בדין אפשרות לשדר עד 2015 ועכשיו אנחנו גם חושבים עד 2018 עם אותה חברת חדשות.
אברהם נתן: אין לנו כוונה לוותר על זה.
אברהם נתן: אם אתם חושבים ואתם רוצים, ודיברתם פה בשם פלורליזם, לאפשר לנו לצאת לרישיונות, צריכים להיות תנאים כלכליים כדי שהיא תעבור.
אברהם נתן: לא יהיו התנאים הכלכליים האלה, אין שום סיכוי בעולם שאנחנו נצא ובמדינת ישראל תהיה חברת חדשות אחת עד 2018 - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בינתיים כבר יהיו.
רוברט אילטוב: כן, זה מה שיהיה, אתם לא מבינים את זה.
רוברט אילטוב: אלה הן העובדות, חברים.
רוברט אילטוב: זה בחוק, אדוני.
רוברט אילטוב: אז השינוי שלי מתבקש.
נחמן שי: אפשר להתנות את השידור המבוקש בחוק רק אם יהיו שתי חברות.
נחמן שי: לא יהיה.
נחמן שי: כמו שאת התאריך אפשר לשנות, גם את זה אפשר לשנות.
רוברט אילטוב: לא, חבר הכנסת נחמן שי, אתה יכול לשנות את זה, זה מה יש.
נחמן שי: הדברים שלך מאוד מטרידים אותי, אדוני, כי עולה מהם נימה מאוד מאוד לא נעימה.
אברהם נתן: אם הייתי מסיים היית מבין.
אברהם נתן: יש לחברי כנסת הרבה כוח, אבל השאלה הזאת היא קניינית בכלל.
אברהם נתן: זכינו במכרז, זה לא דבר פשוט, זה לא דבר שאתה יכול לנפנף אותו מצד לצד, אנחנו מאוד מברכים על האפשרות לתת עוד שנה זיכיון לערוץ 10, שלא תתבלבלו, אנחנו בעד פלורליזם, זאת לא השאלה.
אברהם נתן: השאלה המצב שאנחנו כולנו כרגע נקלענו אליו או המצב שהיה קודם, אין שאלה של רישיון.
אברהם נתן: אם רוצים לעבור לרישיון, באמצע התהליך, לפני 2018, יש פה שאלות כלכליות שאתם לא נתתם את הדעת עליהן, זה מה שאמרתי.
אברהם נתן: לכן לא לראות אוטומטית מה קשת אומרת ולא לדבר בשם קשת, קשת יודעת טוב מאוד לעשות את החשבון הכלכלי שלה ואנחנו מאוד מאוד מודים לכם.
אופיר אקוניס: אני רוצה להגיד לכולם, לא לחברת קשת, לחברת רשת או לישראל 10, הכנסת, על פי הצעת חוק ממשלתית, נתנה את האפשרות לשוק להיפתח, אבל אנחנו הנחנו על השולחן את האפשרות, אנחנו לא מכריחים אף אחד לקחת את הרישיון, רק נותנים את האפשרות לקחת רישיון.
אופיר אקוניס: השיקול הזה בתוך השוק החופשי שאני דוגל בו, כידוע לכם, זה שיקול שלכם, של רשת, של חברת ישראל 10 ושל חברות חדשות, שאם תהיינה כאלה - - -
אברהם נתן: אמרנו מראש שלא נעבור.
אופיר אקוניס: מאה אחוז, זה בסדר גמור.
איתן כבל: אדוני היושב ראש, אני קודם כל חושב שקיבלנו החלטה נכונה, ואני אומר לך, חבר הכנסת אילטוב, שנכון עשית בעניין.
איתן כבל: הכוונה שלך, כמאמר הכוזרי, הכוונה היא נכונה, המעשה לא היה נכון.
איתן כבל: זו דעתי.
איתן כבל: אני אומר לכם פה, בין השיטין, אולי אתם לא מתכוונים לזה, אבל נשמעות - - -
כרמל שאמה-הכהן: יש לנו שתי דקות, אני חייב לעבור לקריאה.
איתן כבל: חשוב להגיד את זה, לקבוע למשרד התקשורת לוחות זמנים של להביא לנו את כל העניין הזה.
איתן כבל: אני אומר לך, אני שומע את חבר הכנסת אילטוב, העניין הזה של תהיה בסוף חברת חדשות אחת מורידה לי את השמיעה באוזן.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כבל, הסר דאגה מלבך.
כרמל שאמה-הכהן: הוועדה שמרה לעצמה את מרחב הפעילות המרבי, אל"ף, פיצלנו סעיף מהחוק הזה, כלומר יש פלטפורמה להמשיך ולדון גם על בסיס הסעיף המפוצל, ויש אפשרות שהממשלה, אם תרצה, תזדרז ותגיש הצעת חוק בעניין.
כרמל שאמה-הכהן: עד אז כל חברי הכנסת וחברות הכנסת המלומדים ובעלי הניסיון של ועדת הכלכלה יחשבו איך הם רוצים לשנות את המצב בדרך שהם רוצים ולא יבואו לדיון הבא ויגידו 'פעם ראשונה אנחנו שומעים על זה'.
כרמל שאמה-הכהן: זה סיפור נחמד.
רוברט אילטוב: במידה שזה לא יתקדם ממשלתית, אנחנו נתקדם עם הסעיף המפוצל.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, מרוב ההתעסקות בנושא החשוב הזה, אבל לא התכליתי היום, אנחנו שוכחים שבעצם ועדת הכלכלה, יחד עם משרד התקשורת והממשלה, בהובלת השר כחלון, באמת מביאים... לא כל יום יוצאת מהמבנה הזה ומהאולם הזה בשורה כל כך חיובית וצרכנית לאזרחי ישראל ולצופי ישראל, שבאמת יש להם עכשיו תמריץ משולש ומרובע ללכת לרכוש את מכשיר עידן פלוס ולהשתמש ללא עלות ולצפות במספר רב יותר של ערוצים.
כרמל שאמה-הכהן: אז גם ברכת הצלחה לרשות השנייה ולצוות שלה.
אתי בנדלר: ולפני שאדוני נועל את הישיבה, אני רוצה להזכיר שאני ביקשתי לפרוש את חוות דעתנו בקשר לזכות ההצבעה בוועדת הכלכלה של חברי סיעת קדימה.
כרמל שאמה-הכהן: אבל היא ביקשה את זה כשיהיה הרכב קדימה פה.
אתי בנדלר: האם, חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ, את מעוניינת שאני אדחה את ההתייחסות לנושא הזה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת לדחות מאחר שאין פה אף חבר קדימה ואני חושבת שהם היו צריכים לשמוע את חוות הדעת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאחר שהם לא כאן, אני מעדיפה שתעשי את זה במועד אחר.
אתי בנדלר: אוקי, המועד יתואם בינך ובין יושב ראש הוועדה.
כרמל שאמה-הכהן: אני גם רוצה להודות לחבר הכנסת רוברט אילטוב שגילה גמישות והבין את הצורך הציבורי.
כרמל שאמה-הכהן: בדרך כלל חברי כנסת מתעקשים על משהו שהוא מוביל כבר חודשיים, תודה רבה לך.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נועלים את הישיבה הזאת.
אתי בנדלר: עוד מלה אחת ברשותכם, האוצר שמר על זכות הסתייגות בסעיפים שונים.
אתי בנדלר: אני מבקשת לקבל עד סוף השבוע הבא לכל המאוחר את ההסתייגויות חתומות על ידי שר האוצר, שאם לא כן הן לא ייכללו.
כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום: פערי מחירים של מוצרים ישראליים הנמכרים בארץ ובחו"ל.
כרמל שאמה-הכהן: כמובן שמדובר על פערים לרעת הצרכן הישראלי, כפי התוודענו בימים האחרונים כתוצאה מערנות של צרכנים ישראלים ששהו בארצות-הברית והעבירו את המידע באמצעות רשת הפייסבוק של ישראל.
כרמל שאמה-הכהן: וכאן זה כבר עבר מאחד לשני והפך לשיחת היום, וגם לתסכול היום של צרכנים, שלא מבינים למה מוצר שמיוצר במדינת ישראל – אותו מוצר, שבמיוצר באותו מקום – אמור להישלח 10,000 קילומטר לפחות מכאן, עם כל ההוצאות של זמן, הובלה, ונמכר בחצי מחיר או בעשרות אחוזים פחות.
כרמל שאמה-הכהן: לדוגמה, המוצר הזה, שכולנו מכירים אותו, ה"פסק זמן".
כרמל שאמה-הכהן: מוצר לכאורה פשוט, מאוד אהוב על הקהל הישראלי יש לומר, ולא מבינים מה פער המחיר.
כרמל שאמה-הכהן: הפניתי בקשה למחלקת המחקר והמידע של הכנסת לבדוק את הסוגיה בשיתוף פעולה עם חברת "שטראוס".
כרמל שאמה-הכהן: לצערי הודיע לי נציג הממ"מ שלא כל הנתונים שביקש מחברת "שטראוס" סופקו לו, ולכן הוא לא היה יכול להגיע למסקנות סופיות וחותכות האם פער המחירים הוא מוצדק, והאם אין לנו כאן תופעה, בניגוד לעבר – וטוב שנגמלנו ממנה – שהמשק האמריקאי סבסד איכשהו את המשק הישראלי בכל מיני מענקים והטבות, היום הגענו למצב שיש סבסוד צולב לרעת הצרכן הישראלי, לרעת האזרח הישראלי.
כרמל שאמה-הכהן: כמובן שה"פסק זמן" נלקח כדוגמה נקודתית, כדי לבחון האם באמת יש כאן הליך של, נניח, החדרת מוצר ששווה מחיר מיוחד למגזר מסוים או למדינה מיוחדת או לשוק מסוים, או שיש כאן ניצול, או שזו דוגמה שממחישה את היעדר התחרות האמיתית בשוק הישראלי במוצרי המזון, בשוק השוקולדים שבו יש חברות עם כוח שוק אדיר כתוצאה מתהליך ארוך שנים במדינת ישראל.
כרמל שאמה-הכהן: האם זה הוא המצב, האם זה מצב באמת של היעדר תחרות במדינת ישראל לעומת משק שהוא באמת שוק תחרותי בארצות-הברית, ועל זה כולנו משלמים יום יום.
כרמל שאמה-הכהן: לכן, כמובן, ביקשנו מחברת "שטראוס" לבוא בפני ועדת הכלכלה ולהסביר.
כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שיש להם הסבר מצוין ויכול להיות שלא.
כרמל שאמה-הכהן: עד אז ביקשתי באופן ברור מכל הארגונים שמובילים תהליכים צרכניים במדינת ישראל לא לגשת לפיתרון הקיצוני, לצד הקיצוני של החרמת מוצרי "שטראוס".
כרמל שאמה-הכהן: סך הכול "שטראוס" חברה חיובית, מעסיקה המון ישראלים.
כרמל שאמה-הכהן: אחרי הדיון הזה יש דיון סוער על פרנסתם של 200 עובדים במפעלי "פרי גליל", "שטראוס", לדעתי, זה בערך פי 30, אם אינני טועה בסדר גודל.
לאה ורון: 6150.
כרמל שאמה-הכהן: כן, סך הכול פי 30, והדברים צריכים להיעשות באחריות, במדידות, וחרם צרכנים זה פשוט לשבור את הכלים.
כרמל שאמה-הכהן: אני אומר, ואמרתי גם אז: אם שטראוס לא תניח את דעתו של הציבור, שהפער שלכאורה, על פניו, נראה פער מקומם ושדורש כל צעד צרכני מנגד, אתם תהיו רשאים להמשיך, אבל עד שלא נמצה את הדיון מול שטראוס – זאת עצתי, למצות אתם את הדיון ולהגיע למסקנות הסופיות.
כרמל שאמה-הכהן: אני חשבתי שיהיה לנו כבר היום את הדוח האובייקטיבי של מחלקת המחקר של הכנסת, אבל כפי שעדכנתי אתכם, לא היה באפשרותם לקבל את הנתונים שהם הנתונים הכי חשובים: מה מחיר שנמכר פה אותו "פסק זמן" לחנויות במדינת ישראל ומה המחיר שהוא נמכר לחנויות, לא לצרכן, בארצות הברית.
כרמל שאמה-הכהן: אם אחרי זה חנות עושה הנחה, או חנות פה בוחרת להרוויח יותר, זו כבר שאלה אחרת שלא נוגעת באמת ל"שטראוס".
כרמל שאמה-הכהן: אבל הנתונים האלה לא נקראו בפני מחלקת המחקר, אולי בפני הוועדה הם כן יונחו.
כרמל שאמה-הכהן: אז הייתי רוצה כמובן לתת את רשות הדיבור ראשית לחברת "שטראוס".
ציון בלס: קודם כל, צהרים טובים לכולם.
ציון בלס: כבוד היושב-ראש, חברים יקרים, לרשותי שתיים-שלוש דקות לתת את הפרספקטיבה של הדברים.
ציון בלס: תראו, אנחנו, בסוגיה של המחאה הצרכנית וכל מה שקרה במדינה בחודשים האחרונים, מי כמונו, אצלנו בתוך החברה, מתעסק עם הדבר הזה חודשים רבים.
ציון בלס: אנחנו אי שם, מהקיץ, מתעסקים בדברים האלה, בודקים, מחפשים, הופכים על אבן, מחפשים כל דבר כדי לתת את התרומה הקטנה שלנו לזעקה שנשמעת כאן.
ציון בלס: ואכן, בחודשים האחרונים – ואפשר להביא את הדברים האלה, אני כמובן לא יותר מדי אפרט כדי לא לגזול יותר מדי זמן – ביצענו צעדים מאוד מאוד משמעותיים, אם יורשה לי להגיד גם חסרי תקדים, של הוזלות מוצרים, של עשרות מוצרים, למעלה מ-50 מוצרים, שהוזלנו אותם בחודשים האחרונים.
ציון בלס: אגב, יש לנו, מה שנקרא, הוכחות לדבר הזה.
ציון בלס: מדובר על עשרות מיליוני שקלים, עשרות מיליוני שקלים שהוזלנו את המוצרים שלנו בחודשים האחרונים.
ציון בלס: זאת ליד האחריות שגם הפגנו פנימה וביצענו מהלכים פנימה בתוך הארגון, כדי לקחת את הקונטקסט הרחב של מה זה צדק חברתי ולהביא אותו לכל מקום שלנו יש נגיעה אליו.
ציון בלס: אנחנו היינו הראשונים שטענו את הטענה שבמדינת ישראל יוקר מחייה והחיים יקרים.
ציון בלס: היינו פה לפני מספר חודשים וטענו את הטענה הזו בדיוק אותו דבר, אפשר להוציא את הקלטות.
ציון בלס: אנחנו באנו ואמרנו: כל דבר שקורה במדינת ישראל, כל מוצר, כל שירות, כל דבר שרק אנחנו חושבים עליו, אכן הוא – אני אומר את זה ברמה הממוצעת – יותר יקר מהמדינות שאליהן אנחנו רוצים להשתוות.
ציון בלס: כן, ליד הדבר הזה גם עולם מוצרי המזון, ואמרנו את זה.
ציון בלס: אמרנו את זה לאורך כל הדרך, שגם מוצרי המזון במדינת ישראל הם אכן יקרים ביחס לעולם.
ציון בלס: אבל ליד הדבר הזה שמנו טיעונים מאוד מאוד משמעותיים איך הדברים נראים מבעד לעיניים שלנו ולמה בעצם יש סוגיות מבניות בשוק שהן חלק מהגורמים – לטעמי חלק משמעותי מהגורמים – שגורמים למחירי המזון במדינת ישראל להיות יקרים יותר מאשר בעולם שאליו אנחנו רוצים להשתוות.
ציון בלס: ואני כמובן לא אחזור על כל הרשימה כי באמת "טחנו" את הדברים האלה מספיק פעמים, סוגית המע"מ, סוגית תשומות הייצור.
ציון בלס: רק הבוקר, רק הבוקר הדלק 8 שקלים.
ציון בלס: חבר'ה, אנחנו חברה שכמות - - -
כרמל שאמה-הכהן: מר בלס, אני חייב לעצור אותך.
כרמל שאמה-הכהן: הדלק הזה משמש לייצור "פסק זמן", זה שנמכר בארצות הברית וזה בישראל, באותה מידה.
כרמל שאמה-הכהן: והחלב, אם נניח שהחלב יקר בישראל בגלל שיטת המכסות, אותו חלב שאתה קונה לייצור ה"פסק זמן" בישראל, זה בדיוק אותו חלב.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לחדד, אם היה לך מפעל בארצות-הברית או ברומניה שמייצר שם נניח עם תשומות אחרות, עם שכר דירה אחר, זה היה מסביר.
כרמל שאמה-הכהן: אין רלוונטיות להקשר - - -
ציון בלס: ברשותך, עוד דקה אני מגיע ל"פסק זמן".
ציון בלס: תאמין לי, לא חשבתי שאני אוכל לדבר דברים כלליים בלי לתת איזשהו סטייטמנט על "פסק זמן" אבל ברשותך, עוד דקה.
ציון בלס: הסוגיה המבנית, כמו שאנחנו רואים אותה, סוגית המע"מ, שהאמת, אני לא יודע מי מחזיק את האג'נדה הזו ומי מנסה לקדם אותה, סוגית תשומות הייצור, סוגיית הארנונות וכו' וכו' - - -
לאה ורון: למה הכוונה ב"סוגיה המבנית" שאתה חוזר על זה כבר בפעם השלישית?
כרמל שאמה-הכהן: כמו מיסוי.
ציון בלס: סוגיית המע"מ היא סוגיה מבנית של השוק.
ציון בלס: דיברנו על הדברים האלה, אמרנו אותם, שמנו אותם.
ציון בלס: לא ראיתי שבחודשים האחרונים יש איזושהי אג'נדה שמקדמת את הדברים ואני קורא מעל הבמה הזאת להחזיר את הדברים האלו חזרה.
ציון בלס: כי בסופו של דבר, אם אנחנו רוצים באמת להוזיל את יוקר המזון במדינת ישראל נדרש טיפול מערכתי, נדרש טיפול מבני, ולא רק סוגיה של פריט כזה או אחר.
ציון בלס: ובאמת, כבוד היושב-ראש, אני כבר מגיע ל"פסק זמן", אבל אני חושב שאם באמת אנחנו רוצים להתרומם רגע מעל סוגית ה"פסק זמן" ולקחת את זה למשהו שבאמת כולנו רוצים להיות שותפים לו, נדרש פה משהו שהוא יותר גדול מהדבר הזה.
ציון בלס: ואני פונה אליכם ואומר לכם: חבר'ה, אל תגלגלו את זה לפתחה של חברת "שטראוס".
ציון בלס: חברת "שטראוס" יכולה לעשות את התרומה שלה, היא עשתה את התרומה שלה, אנחנו נבדוק בעתיד איזה דברים לעשות.
ציון בלס: אבל, חבר'ה, לא כל יוקר המזון במדינת ישראל, ובוודאי לא כל יוקר המחייה במדינת ישראל, מתגלגל לפתחה של חברת "שטראוס".
ציון בלס: אומרים הרבה ומדברים הרבה על סוגית התחרותיות.
ציון בלס: אני רוצה להגיד על הדבר הזה שלושה משפטים.
ציון בלס: חבר'ה, כל החברות הבין-לאומיות, כל המותגים הבין-לאומיים, כל המוצרים הבין-לאומיים, נמצאים פה בכל סופר, ויושב פה לידי רמי לוי, הוא יכול להעיד על כמות הפריטים המיובאים לחו"ל בקטגוריות שבהן אנחנו עוסקים.
ציון בלס: ולכן, לדבר הזה יש תחרות מלאה על לבו של הצרכן, על כיסו של הצרכן, ביחס לכל מקום אחר.
ציון בלס: חבר'ה, כנסו לסופר ותראו.
ציון בלס: זה לא משנה אם זו חנות בתחנת דלק או סופר מרקט גדול, יש את כל מגוון המוצרים, וכשיש את כל מגוון המוצרים, זאת היא התחרות של הדבר הזה.
ציון בלס: זו ככה ההתייחסות לסוגיית התחרות.
ציון בלס: סוגית ה"פסק זמן".
ציון בלס: חברת "שטראוס" מייצאת – ואני מניח שאני לא צריך להיות הסנגור הגדול של הייצוא, אני מניח שכולנו רוצים שמדינת ישראל תייצא אבל את זה אני משאיר לאנשים אחרים – חברת "שטראוס" מייצאת 180 מוצרים ממדינת ישראל אל העולם הגדול, ובעיקר לארצות-הברית.
ציון בלס: 170 מתוך 180 המוצרים – ואגב, ברשותך, כבוד היושב-ראש, אנחנו העברנו את הנתונים האלה לממ"מ, הדברים האלה שאני אומר אותם.
כרמל שאמה-הכהן: לא, העברתם להם מחירים שנמכרים לצרכן.
ציון בלס: לא, העברנו גם את המחירים הקמעוניים שבפער שבין המחיר הקמעונאי הישראלי לבין המחיר הקמעונאי האמריקאי, אבל לא נורא, אני חוזר על הדברים אז זה פשוט חשוב כרגע.
כרמל שאמה-הכהן: אה, מה האחוזים שם.
ציון בלס: אמת.
ציון בלס: אנחנו, כאמור, מייצאים 180 מוצרים.
ציון בלס: 170 מתוך ה-180 מוצרים יקרים, ואם יורשה לי אפילו להוסיף משמעותית, במחיר הקמעוני שנמכר לקמעונאי הישראלי ביחס לקמעונאי האמריקאי.
ציון בלס: 170 מתוך 180 יקרים, וברוב המקומות, אגב, יקרים משמעותית.