GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איל עופר: קודם כל, אתה דיברת, אדון בלס, על חומרי גלם, אז חומרי הגלם בעולם בשנה האחרונה הוזלו משמעותית.
איל עופר: שנית, אני רוצה לדבר שנייה אחת לפני שאנחנו נתחיל במצגת, מאחר שהוזכר כאן עניין העובדים אני רוצה גם כן להציע לך פרק קטן בכלכלה שאותו אמר אדון רמי לוי לפני שנייה.
איל עופר: כאשר אתה תוריד מחירים הביקוש למוצרים שלך יגדל ואתה תוכל להעסיק יותר עובדים.
איל עופר: מה שקורה היום זה שאתם בעצם מתנהלים גם בארץ וגם בחו"ל, ויושב כאן פרופ' לכלכלה שמבין הרבה יותר ממני, בתור מה שקוראים "מונופול מפלה".
איל עופר: מונופול מפלה מצליח לנכס לעצמו את כל השטח שמתחת לעקומת הביקוש על-ידי זה שהוא מוכר במחירים שונים לקהלים שונים כי הוא יכול לעשות את זה במדינת ישראל וגם בתתי שווקים במדינת ישראל, בגלל שיש לו שליטה על שוק של "מהדרין" לחוד, ושוק לחילונים לחוד ובארצות-הברית הוא מוכר במחירים התחרותיים שם ולעומת זאת פה הוא מוכר במחירים אחרים.
איל עופר: זאת היא הבעיה הגדולה שנמצאת היום בתעשיית המזון בישראל.
איל עופר: אנחנו רוצים לבקש היום מהכנסת להתייחס לשלוש נקודות כדי לשנות את כל המשוואה שקשורה לתעשיית המזון בישראל.
איל עופר: דבר ראשון, אנחנו צריכים להבין שהמחירים כאן, כבר ב-2006, היו גבוהים בהרבה מהעולם.
איל עופר: כבר אז כל משפחה ישראלית שילמה בממוצע 600 שקל יותר מכל משפחה אחרת ב-OECD.
איל עופר: מאז המצב נהיה עוד יותר גרוע, הפער שלנו ביחס ל-OECD גדל.
איל עופר: היום כל משפחה משלמת כ-800 שקל יותר יחסית למשפחה ב-OECD, זה אומר 10,000 שקל למשפחה בשנה, כאשר בישראל יש קרוב לשני מיליון בתי אב.
איל עופר: מדובר כאן על 20 מיליארד שקל שהולכים מהכיסים של משפחות בעם ישראל אל כיסי אותם תעשיינים ומשווקים, זה מתחלק ביניהם, שהם כל תעשיית המזון, מה שאנחנו קוראים "קרטל המזון".
כרמל שאמה-הכהן: מר עופר, אולי גם אתה תתמקד בנושא?
איל עופר: אני מתמקד בשלוש נקודות.
כרמל שאמה-הכהן: מה ההסבר שלך למחיר הזול בארצות-הברית?
איל עופר: תחרותיות.
איל עופר: במילה אחת.
איל עופר: אני מסתכל על דוחות "שטראוס" - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא חדירה, אתה לא מקבל את ההסבר הזה?
איל עופר: אני לא מקבל את הסבר החדירה.
איל עופר: אני מסתכל על דוחות "שטראוס" על תחום הקפה, יש לי את פה לפני, הנה, בבקשה.
איל עופר: מגזר הקפה הוא המגזר היחידי שבו הם עושים את ה-brake down בין ישראל לבין מגזר הקפה הבין-לאומי.
איל עופר: אחוז הרווח בישראל של מגזר הקפה של "שטראוס" בשנת 2011 הוא 12.2%, בשנת 2010 15.8%.
רובי גינל: תפעולי?
איל עופר: מגזר קפה, תפעולי.
רובי גינל: "נסטלה" עושה 18% רווח.
איל עופר: שנייה אחת.
איל עופר: מגזר הקפה הבין-לאומי אצל "שטראוס" הוא 5%, 5.5%, חצי מהבין-לאומי.
איל עופר: החברה הזו פשוט התרגלה – שוב, מי שירצה הסברים בכלכלה אני בטוח שכולם יכולים ללמוד – הם התרגלו שהם בתור מונופול נמצאים בקצה של עקומת הביקוש.
איל עופר: בנקודה של מקסימום רווח.
איל עופר: הם לא רוצים לזוז משם לא ימינה ולא שמאלה כי זה נוח להם, כי זה מקסימום הרווח שלהם.
איל עופר: ובנקודה הזו, דרך אגב - - -
כרמל שאמה-הכהן: מה התרופות למצב הזה?
איל עופר: בנקודה הזאת הם לא מייצרים הרבה ואין ביקוש לידיים עובדות.
איל עופר: זאת אומרת, כל הסיפורים של "שטראוס" שאנחנו דואגים לעובדים שלנו - - -
כרמל שאמה-הכהן: הבנו את הנקודה, מה התרופות למצב?
איל עופר: ישנן 3 תרופות.
איל עופר: אחת, אני חושב שהכנסת צריכה למדוד את הכול, להציב יעד ולמדוד.
איל עופר: היעד שאנחנו מציעים הוא החזרת מחירי המזון - - -
כרמל שאמה-הכהן: זה עדיין לא תרופה, זו מטרה.
איל עופר: זו מטרה, קודם כל מטרה ואחר כך התרופות.
איל עופר: החזרת מחירי המזון לרמתם ב-2006.
איל עופר: כל פעולה של הכנסת והממשלה חייבת להימדד על פי כמה אנחנו מתקרבים לזה שהמחירים יחזרו אחורה, למה שהם היו ב-2006.
איל עופר: אנחנו מציעים שתי נקודות עיקריות כדי להשיג את המטרה הזאת, דבר ראשון, דרושה התערבות של הרגולטור בתחום המזון.
איל עופר: יושב כאן רמי לוי, שהוא משווק שאנחנו מאוד אוהבים אותו, ויש גם משווקים אחרים, ויושבים כאן גם האנשים מ"שטראוס" ואנחנו כל הזמן שומעים מהם את אותו הדבר, זה אומר הקמעוני אשם וזה אומר היצרן אשם.
איל עופר: אז אני רוצה להגיד לכם, אני, בתור הצרכן, ממש לא מעניין אותי מי אשם.
כרמל שאמה-הכהן: איל, יש לך בדיוק דקה לתת לי את התרופות.
איל עופר: דקה תספיק לי בהחלט.
איל עופר: אנחנו דורשים שכל הסכמי הסחר הכתובים והבלתי כתובים יחשפו בפני הרגולטור כדי שאנחנו נדע באמת כמה משלמים.
איל עופר: אנחנו יודעים שיש שם כל מיני הסכמים על בונוסים וכל מיני הנחות, בשווקים מסוימים אתם מוכרים כך ובשווקים מסוימים אחרת.
איל עופר: אנחנו דורשים שהרגולטור ייחשף.
יצחק וקנין: יעדים, זה נקרא יעדים.
איל עופר: נכון, יעדים, בדיוק.
איל עופר: אז אנחנו דורשים שזה ייחשף.
כרמל שאמה-הכהן: תרופה שנייה?
איל עופר: נקודה אחרונה, חצי דקה.
איל עופר: "ישראל יקרה לנו" דורשת שבכל ענף מזון שבו יש שליטה של מישהו מעל 15% הרגולטור ידאג לכך שיהיו 6 או 7 שחקנים, כל אחד פחות מ-15%, כמו שעשו בשוק הסלולר.
איל עופר: אם יהיה צורך להוסיף שחקנים – להוסיף שחקנים.
איל עופר: ובתור מוצא אחרון - - -
כרמל שאמה-הכהן: איך אפשר להוסיף שחקן בשוק השוקולד?
איל עופר: קודם כל, תראה - - -
כרמל שאמה-הכהן: רגע, סליחה, תלמד גם להקשיב.
איל עופר: כן, סליחה.
כרמל שאמה-הכהן: בניגוד לשוק הסלולר שהיה צריך זיכיונות או עכשיו למפעיל וירטואלי, היית צריך לפתוח אופציות לכניסת שחקנים חדשים, זה היה שוק סגור.
כרמל שאמה-הכהן: לשוק השוקולד תביא עוד 100 מפעלים, אנחנו נברך.
כרמל שאמה-הכהן: איך מביאים אותם?
איל עופר: דבר ראשון, יש את היצרנים האלה וועדת קדמי וגם פניה שלנו אל לממונה על ההגבלים העסקיים היא להקצות מקום על המדף ליצרנים הקטנים.
איל עופר: חייבים לעשות את הדברים האלה.
תמר פינקוס: אני אסביר על זה.
איל עופר: אבל בנוסף, במידה וזה לא יעזור, חייבים לפרק את המונופולים בענפים מסוימים.
איל עופר: אין ברירה.
איל עופר: תהיה חייבת להיות פה בסופו של דבר – אם כל התרופות האחרות לא יעבדו חייבים לפרק את המונופולים ענף ענף.
איל עופר: יש בדוח קדמי חלוקה לענפים, למשל חטיפים, למשל מוצרי חלב, למשל מעדנים, וכל תחום כזה - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל פרק ה ריכוזיות עוד לא הוגש במסגרת קדמי.
גליה שמילוביץ גרינגרד: כבר נעשה פירוק של מונופולים.
תמר פינקוס: עוד לא הוגש ואני הייתי רוצה להגיד שתי מילים.
כרמל שאמה-הכהן: גברת פינקוס, שנייה.
איל עופר: אני מסיים.
איל עופר: פירוק של מונופולים כאמצעי אחרון אבל להבטיח שבכל ענף יהיו 6-7 שחקנים.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברוורמן, בבקשה.
אבישי ברוורמן: אני אקצר כי אני חייב לצאת לישיבת הסיעה.
אבישי ברוורמן: במקרה הדוקטורט שלי ב-76' היה על תורה של תחרות מונופוליסטית בתנאי אינפורמציה לא מלאה.
אבישי ברוורמן: אני מוכרח להגיד שלושה דברים.
אבישי ברוורמן: אל"ף, יש לי כבוד רב לתעשייה הישראלית, אני גם מעריך את הפעולה של חברת "שטראוס", אבל אני חושב שהבעיה במדינת ישראל, ואני חשבתי עד שהתחלתי לראות את הנתונים, היא לא רק השאלה של מס הערך המוסף.
אבישי ברוורמן: אין לי ספק שבישראל היום יש לנו – הבעיה מבנית, מר בלס, מבנה זה מבנה השוק והשוק בחלק גדול מהענפים הוא לא שוק תחרותי.
אבישי ברוורמן: אני גם דיברתי וכתבתי לגבי ועדת הריכוזית בנושא של החיבור של אשראי לבין החיבור של שחקן ריאלי, ולמשל הטעות של ועדת הריכוזיות בנושא הזה היתה שהיא הגבילה שמי שמייצר או שיש לו אשראי בישראל של 6 מיליארד, יכול להתחבר עם מממן פיננסי.
אבישי ברוורמן: אבל ישנם ענפים, כמו בענף המזון או במקומות אחרים, שבהם אדם יכול להיות שחקן מוביל עם כמה מיליארד והוא שולט בשוק.
אבישי ברוורמן: לכן הבעיה התחרותית לא תיפתר פה היום.
אבישי ברוורמן: לכן, לגבי ה"פסק זמן" אני מסכים עם מר בלס.
אבישי ברוורמן: "פסק זמן" זה אפיזודה, זה קוריוז כי זה נורא נחמד.
אבישי ברוורמן: זו לא השאלה הזאת.
גליה שמילוביץ גרינגרד: גם אנחנו מסכימים.
אבישי ברוורמן: השאלה האמיתית נובעת משני דברים שצריכים לקחת אותם על פני זמן.
אבישי ברוורמן: אחת – שאמר את זה מר לוי – ההכנסה של חלק מהציבור במדינת ישראל מאוד נמוכה.
אבישי ברוורמן: זו המדינה האי שוויונית ביותר, להוציא את ארצות הברית, במערב.
אבישי ברוורמן: אבל כשלוקחים בחשבון את מחירי המזון היום שבמיאמי, ניו-יורק וושינגטון מחירי המזון והמחירים הבסיסיים הרבה יותר זולים מאשר בתל-אביב, באר-שבע וירושלים.
אבישי ברוורמן: לכן שני הדברים המרכזיים, ואדוני, יש לך עבודה פה, בוועדת הכלכלה, איך להתחיל לבחון עם נתונים, עם שיחות, לא רק עם סיסמאות, מה קורה מבחינת התחרות, מה קורה מבחינת הרווחיות.
אבישי ברוורמן: ולכן פה ישנה הבעיה של הרגולטור כי בעצם התפקוד של הרגולטור בישראל – למשל לא היה תפקוד של רגולטור בכלל בנושא שוק ההון.
אבישי ברוורמן: לא היה רגולטור, היו ארבעה פקידים ולכן אנחנו רואים את כל הבלגן ממילא שקרה שם עם כל הדברים.
אבישי ברוורמן: כאן, אם אנחנו באים למען תעשייני ישראל, עובדי ישראל וצרכני ישראל, יש לך היום הזדמנות היסטורית לקחת את הנושא הזה, להיכנס לבדוק ענף ענף.
אבישי ברוורמן: לא כל דבר עושים במכה, זבנג וגמרנו, צריך לעשות את זה בתבונה.
אבישי ברוורמן: אבל חלק מהמחירים הגבוהים כאן הם לא רק בגלל מס ערך מוסף, הם בגלל בעיית התחרותיות ולכן, הזמן קצר והמלאכה מרובה.
אבישי ברוורמן: אפשר לקחת פסק זמן אבל בעל הבית דוחק.
יצחק וקנין: בעל הבית והפועלים עצלים.
אבישי ברוורמן: אני חייב לעזוב לישיבת סיעת העבודה, אני מתנצל.
כרמל שאמה-הכהן: גברת פינקוס, בבקשה.
תמר פינקוס: הפרק של הריכוזיות על-ידי ועדת קדמי אכן לא הוגש וצר לי שנציג של הממונה על ההגבלים העסקיים, אלא אם כן אני לא רואה, לא יושב כאן היום משום שאכן כדאי היה שגם הוא ישמע וייתן את דעתו וישיב לעניין של המונופול של "שטראוס", כן או לא, לגבי - - -
כרמל שאמה-הכהן: "שטראוס" מוגדר כמונופול?
תמר פינקוס: לגבי מחיר ולגבי ממתקים, ולכן חשוב היה שהוא יהיה כאן ובוודאי לו יש כל מיני תשובות.
לאה ורון: נציגי הרשות להגבלים עסקיים הוזמנו ונרשמו שני נציגים.
תמר פינקוס: אז הם בוודאי ישיבו לטענות.
תמר פינקוס: אשר לחלק מן ההחלטות שהתקבלו בוועדת קדמי דווקא בנקודה הזאת, גם בוועדת קדמי היו ערים לעובדה שהיצרנים הקטנים נדחקים הצידה.
תמר פינקוס: הצרכן לא יודע עליהם.
תמר פינקוס: יש הסכמים כאלה ואחרים שנבחנים על-ידי הממונה על ההגבלים העסקיים בין הספקים, בין הסוכנים, בין היצרנים.
תמר פינקוס: אחת ההמלצות בוועדת קדמי היא לחייב את כל הרשתות לפנות מדפים ליצרנים הקטנים, לא איפשהו למעלה שאיש לא יוכל להגיע אליהם אלא מדפים באופן מוצהר.
תמר פינקוס: אי חשיפת מדפים ליצרנים קטנים תהווה הטעייה על פי חוק הגנת הצרכן שייאכף על ידנו במובן שזה אי מסירת מידע במעשה או במחדל כלפי הצרכן, שהוא יידע איפה היצרנים הקטנים, מה המחיר שלהם ושהוא יוכל להחליט אם הוא רוצה לקנות.
כרמל שאמה-הכהן: האם נכון לקבוע איסור על הצבת סדרנים מטעם החברות?
תמר פינקוס: העניין של הצבת סדרנים מטעם החברות נבחן על-ידי הממונה על ההגבלים העסקיים, הוא נתן את דעתו.
תמר פינקוס: זה לא משהו שהוא במנדט של חוק הגנת הצרכן וגם לי אין שום סמכות להתערב בזה.
תמר פינקוס: הדבר הזה נבחן בנתונים כלליים ואם יש - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא מבחינת סמכות, מבחינת המהות.
כרמל שאמה-הכהן: לדעתך, נכון לשנות את המצב הזה?
תמר פינקוס: אני לא רוצה להביע את דעתי כי אני פחות מדי ידענית בנושא.
תמר פינקוס: יושבים כאן אנשים של ההגבלים העסקיים, הם ממש דנו בעניין של הסדרנים מטעם החברות, מה מותר להם, איך זה יוגבל.
כרמל שאמה-הכהן: מי הנציג שיכול לענות מטעם ההגבלים העסקיים?
כרמל שאמה-הכהן: בואי, בבקשה.
תמר פינקוס: אני רק רוצה להגיד עוד מילה אחת.
תמר פינקוס: לצערי, אני מבקרת ברשתות המזון השונות כצרכן ואף כי קיימת היום חובה, אם כי היא עדיין כסנקציה אזרחית, היא עכשיו בהליכים כדי להפוך את זה לסנקציה פלילית, של הצבת מחיר ל-100 גרם.
תמר פינקוס: אני מוכרחה להגיד שאני, ועכשיו אני אומרת את זה כממונה על הרשות, לא רואה את זה בהרבה מאוד מוצרים.
תמר פינקוס: אני לא רואה את זה בממתקים בכלל.
תמר פינקוס: חלק מהאפשרויות להילחם ביוקר המחיה ולתת תחרות אמיתית זו הצבה של מחיר ל-100 גרם, ביחד עם פתיחת מדפים ליצרנים קטנים שהם זולים יותר, תיתן את המידע לצרכן ותיתן לו את החופש המושכל להחליט אם הוא קונה מחברה כזאת או מחברה אחרת.
כרמל שאמה-הכהן: רק הערה, בבקשה.
גליה שמילוביץ גרינגרד: הערה קטנה.
גליה שמילוביץ גרינגרד: אפרופו טורקיה והוופלים מטורקיה, בטורקיה בשנות ה-80, כשהיה משבר כלכלי והמשק שם נוהל על ידי מספר מונופולים, מה שעשו היה שהממשלה נתנה הוראה לפרסם על כל מוצר גם את המחיר שיצרן מוכר בו לספק וגם את המחיר שהספק מוכר בו, והיתה שליטה על הפער הזה, היה פיקוח על הפער הזה.
גליה שמילוביץ גרינגרד: כשיש לך מדינה שנשלטת על ידי מונופולים ואי אפשר להוריד מחירים, והם רק יעלו, זאת אחת הדרכים ואחד הכלים להיכנס בזה.
תמר פינקוס: אני רוצה רק לסיים.
תמר פינקוס: אני גם חולקת על העמדה הזאת, גם הדבר הזה נבחן בוועדת קדמי.
תמר פינקוס: זה גם פוגע בסודות מסחריים, היה על זה פרק שלם, זה פוגע בסודות מסחריים.
גליה שמילוביץ גרינגרד: הגיע הזמן לפגוע בהם קצת.
גליה שמילוביץ גרינגרד: מה לעשות?
תמר פינקוס: לא, את טועה, את ממש טועה.
תמר פינקוס: השאלות האלה נבחנו מכל ההיבטים ולא תמיד המחיר שנמכר בין הספק ליצרן או הספק לקמעונאי – אל"ף, לא חייבים לגלות אותו, וזה יכול ליצור קרטלים מפני שכל אחד יידע מה קורה - - -
כרמל שאמה-הכהן: הבנתי, אוקיי.
תמר פינקוס: ולכן הנושא הזה ירד וזה לא יתמלא.
תמר פינקוס: אבל כל הדברים האחרים שכן ניתנו כוח לצרכן, את מלוא המידע, יאפשרו לו להחליט האם הוא רוצה לקנות אפונה ב-8 שקלים או האם הוא רוצה לקנות אפונה ב-18 שקלים, כשהאפונה היא אותה אפונה ומיוצרת באותו בית חרושת, רק אחת בשקית אטומה ואחת בשקית יותר מפורסמת.
כרמל שאמה-הכהן: רמי לוי, שאלה.
כרמל שאמה-הכהן: הסדרנים מטעם החברות, אתה בעד? נגד?
כרמל שאמה-הכהן: מה עמדתך?
רמי לוי: אני קודם כל בעד כל מה שיטיב עם הצרכן, ולפעמים כשיש סדרנים של החברות והם יותר מתמחים בלסדר את המוצרים כי הם יודעים לסדר אותם, אז אפשר גם להשתמש בהם.
רמי לוי: אצלי העסק 90% הם סדרנים שלי, 10% הם סדרנים של החברות.
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, סדרנים שלך זה עניין אחד.
כרמל שאמה-הכהן: הסדרנים של החברות, יש מקום לאסור את זה מבחינת הגברת התחרות והמלחמה על המדף?
גליה שמילוביץ גרינגרד: כן.
איל עופר: כמובן.
כרמל שאמה-הכהן: אני מכיר את עמדתכם, אני רוצה לשמוע אותו.
רמי לוי: בוא נגיד כזה דבר, אם לא יהיו בכלל סדרנים של החברות זה לא סוף העולם, אפשר להתקיים וזה יהיה בסדר.
רמי לוי: בסופו של דבר אני חושב שזה גם - - -
כרמל שאמה-הכהן: אתה תפעיל סדרנים פשוט.
רמי לוי: אני מפעיל.
רמי לוי: אני מסביר לך, אצלי ברשת מתוך ה-100% של הסדרנים, 90% הם סדרנים שלי ו-10% הם סדרנים של חברות.
רמי לוי: אפשר לעשות את זה, זה יטיב.
רמי לוי: אני בא אומר, אני שמעתי את מה שאמרה הגברת והיא צודקת, צריכים לייצר יותר תחרות וצריכים שליצרנים הקטנים תהיה יותר מודעות.
רמי לוי: אני רוצה לתת עצה איך יהיה יותר - - -
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה למצות את העניין של הסדרנים עם ההגבלים העסקיים, שנייה.
רמי לוי: פשוט היא דיברה על זה וזה חשוב שתשמע אותי, או שאתה רוצה אחרי זה?
כרמל שאמה-הכהן: אחרי זה אני אחזור אליך.
כרמל שאמה-הכהן: הרשות להגבלים עסקיים, מה קורה עם עניין הסדרנים?
עדי קרופסקי: הממונה על ההגבלים העסקיים כבר הביע את דעתו בעבר.
עדי קרופסקי: הסדרי סדרנות עלולים לעלות כדי הסדר כובל שצריך לקבל תור או אישור בדרך שקבועה בחוק.
עדי קרופסקי: כל מקרה כזה צריך להיבחן לגופו.
כרמל שאמה-הכהן: אה, הוא נותן אישור ספציפי לכל הצבה של סדרנים?
עדי קרופסקי: הדברים צריכים להיבחן, צריכה להיות מוגשת בקשה שנבחנת ברשות, בודקים את ההשלכות של זה בצורה מאוד מעמיקה ואני יכולה לומר שבימים אלו הדברים נמצאים על השולחן, חלק מהספקים, והדברים נבחנים.
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, בסדר גמור.
רונן רגב כביר: אם אפשר להתייחס לנקודה הזאת?
כרמל שאמה-הכהן: אתה רשום לרשות דיבור, נכון?
כרמל שאמה-הכהן: נגיע אליך, אלא אם כן ממש בקצרה, משפט אחד.
רונן רגב כביר: ספציפית לעניין הזה.
רונן רגב כביר: הממונה נתן את דעתו בגילוי דעת ב-2005.
רונן רגב כביר: לא התייחס לנושא הזה בצורה משמעותית בצו המוסכם שיצא בעקבות זה ואת הנזקים התחרותיים של נושא הסדרנות אנחנו רואים עד היום.
רונן רגב כביר: לא כל כך ברור למה מחכה הממונה נכון להיום כדי לבחון מחדש את הנושא ולקבוע קביעה אחרת.
רונן רגב כביר: זאת אומרת, להתיר את זה כבר ניסינו וראינו מה התוצאות, התשובה לא כל כך ברורה.
גליה שמילוביץ גרינגרד: עד כמה שידוע לי הוא כן נתן את דעתו והוא אמר שלא יהיו סדרנים, שדעתו היא שלא יהיו סדרנים, אבל היועצים המשפטיים של רשתות השיווק והיצרנים הביעו את דעתם, שלמרות שלא הוארך הפטור עדיין אפשר להציב סדרנים ברשתות השיווק.
רונן רגב כביר: זה לא עניין של דעה, זה עניין של צו מסוכם.
רונן רגב כביר: הרי צו מוסכם הוא לא חיווי דעת, הוא יכול וצריך.
גליה שמילוביץ גרינגרד: כרגע אין צו.
גליה שמילוביץ גרינגרד: נכון, אנחנו מסכימים.
כרמל שאמה-הכהן: בסדר, אנחנו נפעל לחדד את הנושא הזה.
תמר פינקוס: יש התייחסות מאוד מחודדת לזה בדוח ועדת המזון של קדמי שעוד לא הוגש.
תמר פינקוס: אני אומרת באחריות, הממונה התייחס לזה ויש לו מסקנות ברורות, ומה הוא עושה ואיך הוא עושה.
תמר פינקוס: צר לי שמתקיפים פה בלי לדעת את העובדות.
תמר פינקוס: יגיע הפרק הזה, הוא יעבור לממשלה, יש שם התייחסות גם לעניין הסדרנים.
כרמל שאמה-הכהן: שיגיע – זה עד פסח.
תמר פינקוס: לא, אני חושבת שלפני פסח.
כרמל שאמה-הכהן: כן, אמרתי עד פסח, זה בקרוב.
תמר פינקוס: לכן, אני חושבת שכדאי להמתין ולראות ואם יהיה צורך לחדד אחרי זה, הרי שהוועדה תוכל לזמן ולחדד עוד, אבל אין מה לתקוף ולכתוב לפני שרואים מה כתוב בוועדה.
כרמל שאמה-הכהן: אהוד פלג, בבקשה.
קריאה: אדוני היושב-ראש, אפשר להגיד משהו?
כרמל שאמה-הכהן: לפי הסדר שנרשמו.
קריאה: איחרתי אבל.
קריאה: אני חושב שיש - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא, סליחה, אבל יש בן-אדם שלא איחר ונרשם, אז מה אתה רוצה, שאני אתן לך לפניו?
קריאה: דקה, אדוני.
קריאה: חצי דקה להגיד על אנשים שהולכים לישון עם בטן ריקה.
קריאה: פה יש ויכוח בין טייקונים.
קריאה: חוץ מרמי לוי שעוזר לעניים ואני יודע את זה, פה מתווכחים טייקונים ביניהם להוריד את הוופל לעשיר.
קריאה: מה עם הוופל לעני?
קריאה: כמו שאמר רמי לוי, תעשה לעני בשקל ותן לעשיר בעשר.
קריאה: העשיר יבין את זה.
קריאה: תודה רבה, אדוני.
כרמל שאמה-הכהן: טוב, בבקשה.
כרמל שאמה-הכהן: כן, מר פלג.
אהוד פלג: כבוד היושב-ראש, העובדה שיש מחירים זולים יותר במקומות מסוימים מאשר במקומות אחרים יכולה ללמד שני דברים.
אהוד פלג: אחד, שניתן למכור יותר בזול, האופן משמעותי אפילו, ועדיין זה יהיה כדאי לחברה, כי אני יוצא מהנחה שאם זה לא היה כדאי לחברה היא לא היתה עושה את זה.
אהוד פלג: הדבר השני, החברה עצמה אומרת לנו, במדיניות המחירים הזאת, שבמקום ששם היא לא מצליחה למכור ביוקר אז היא מוזילה מחירים.
אהוד פלג: למה?
אהוד פלג: בגלל כללי ההיצע והביקוש כנראה.
אהוד פלג: ולכן אנחנו הצרכנים – קודם כל אני רוצה להפנות רגע מסר לצרכנים ואחרי זה את הפניה שאני מצפה מרגולטור – אנחנו הצרכנים צריכים להפנים את המסר הזה ולשדר שגם אנחנו יכולים להיות גורם משפיע בשדה הביקוש.
אהוד פלג: ואני מפריד פה בין מוצרים בסיסיים, שעליהם אני מיד אדבר עם פניה וציפייה מהרגולטור, לבין מוצרים שאינם מוצרים בסיסיים.
אהוד פלג: וכאן אני אומר, אני זוכר שעוד כאשר היינו עוברים על תצ"אות יום אחרי יום בכיסוי ולא היה שינוי אז היו ראשי תיבות לל"ש – ללא שינוי.
אהוד פלג: כאן, בתחום של הצרכנות, אני אומר, ראשי התיבות שצריכים לתפוס הם לל"ן.
אהוד פלג: לא לקנות.
אהוד פלג: נקודה.
אהוד פלג: וככל שאנחנו נשאיר את המוצרים על המדפים – אתה יודע, יש קשר של תלות הדדית בין צרכנים ויצרנים ומשווקים.
אהוד פלג: אנחנו צריכים את המוצרים במידה מסוימת אבל הם צריכים אותנו כי אחרת הם יצטרכו לאכול את כל המוצרים שלהם.
אהוד פלג: אז אם אנחנו נשאיר את המוצרים על המדפים אז להם לא תהיה ברירה, אם הם ירצו להמיר אותם בכסף הם יצטרכו להוזיל את המחירים.
אהוד פלג: וזה מה שאני מצפה מהצרכנים לעשות.
אהוד פלג: כי מרווחי השיווק הבלתי סבירים האלה הם פשוט יישום של שיטת "מצליח" בתחום התמחור ולזה אנחנו לא צריכים לתת יד.
אהוד פלג: אבל כאן יש קבוצת מוצרים אחרת שלגביה אנחנו פשוט זקוקים יותר, ולכן נדרשת התערבות הרגולטור.
אהוד פלג: הרגולטור יכול לאפשר לצרכנים גם להפעיל את אותה הציפייה של צרכנות נבונה, צרכנות מושכלת, השוואת מחירים, החלטה לסרב קנייה, על-ידי כך שהוא יקל על הצרכנים לבדוק מהו שוני המחירים בין מקומות שונים ולקבל החלטות מתי לא לקנות ואיפה לא לקנות, ולעומת זאת, איפה כן לקנות, וזה אולי עוד לפני שהוא יוצא מהבית.
אהוד פלג: ולכן, כאשר המועצה לצרכנות הופיעה בפני ועדת קדמי, וזאת אחת ההמלצות שלשמחתי אומצה מתוך מה שיכולתי לראות בפרסום טיוטת המלצות הוועדה לפני שבוע, אנחנו ביקשנו שיחייבו את החנויות לפרסם את המחירים שלהם באתרי האינטרנט, באתר האינטרנט של החנות, ואז עוד לפני שנצא מבית אנחנו נוכל לעשות איזושהי השוואה בסיסית והחליט את מי אנחנו מתגמלים, את מי אנחנו מתמרצים, איפה אנחנו הולכים לקנות ומה, וגם מה לא.
אהוד פלג: הדבר השני, מבקר המדינה הוציא דוח בשנת 2007 – וצר לי שאני צריך פה לדבר בשמו – אבל הוא ביקר בצורה הכי חריפה שיכולה להיות, עם רמיזות לדברים לא כשרים, את תהליך קבלת ההחלטות שהוציא רשימה ארוכה של מוצרים בסיסיים מפיקוח.
אהוד פלג: לאחר שהוא פרסם את הדוח שלו שום דבר לא קרה בישראל, והיתה עוד מגמה להמליץ על הוצאת מוצרים נוספים מפיקוח מחירים.
אהוד פלג: לאחר מכן התקיים דיון בוועדת ביקורת המדינה והדברים האלה עלו שוב ושום דבר לא קרה בעקבות זה.
אהוד פלג: ולכן, אנחנו פה דרשנו שהמוצרים האלה שהוצאו בתהליך שגוי ופסול מפיקוח, יוחזרו קודם כל לפיקוח.
אהוד פלג: דבר שני, אנחנו סבורים שבכל קטגוריית מזון בסיסית צריך להיות מוצר עוגן מפוקח על מנת שאל"ף, הוא יהיה זמין לאוכלוסייה הרחבה במחירים סבירים.
אהוד פלג: ובי"ת, שימשוך כעוגן כלפי מטה את יתר המוצרים מבחינת רמת המחיר שלהם.
אהוד פלג: את הדברים האלה אנחנו מצפים מהרגולטור בתוספת לדרישה שלישית – שאני רואה שאני משמיע אותה כמו קאטו הזקן – חינוך.
אהוד פלג: והחינוך הוא לא רק לצרכנות נבונה, משום שגם לזה צריך לחנך, ולא כמותרות, אלא כדבר בסיסי היום בחברה המודרנית אם אנחנו רוצים צרכנים נבונים ואקטיביים.
אהוד פלג: אבל אני מדבר גם על חינוך בעלי עסקים לעתיד, שיבינו – במיוחד במדינה כמו ישראל שרוצה ומתיימרת ולא ויתרה על הציפייה הזו להיות "אור לגויים", ובכל מקרה אור ליהודים קודם כל, בהתחלה – שערכים של הגינות, של התחשבות ושל רגישות חברתית יקבלו ביטוי, לא כפראזות, לא כסיסמאות שתולים על הקיר, אלא בשיעורים ייעודיים במערכת החינוך.
אהוד פלג: בלי זה התרבות לא תשתנה ונמשיך לראות פה כל מיני דרכים כאלה ואחרות להמציא דרכים חדשות להתעמרות בצרכנים.
כרמל שאמה-הכהן: תודה, מר פלג.
גליה שמילוביץ גרינגרד: זה לא רק פרייארים, זה סחר הוגן.
גליה שמילוביץ גרינגרד: זו דרישה לסחר הוגן.
כרמל שאמה-הכהן: יצחק אלרוב, תנועת מחאת הקוטג', בבקשה.
יצחק אלרוב: כבוד היושב-ראש, תודה על זכות הדיבור ובעצם אני רוצה להפנות כמה מהנקודות למנכ"ל "שטראוס", כי להסתתר מאחורי טענות שהכול יקר במדינת ישראל זה עלבון לאינטליגנציה שלנו, הצרכנים.
יצחק אלרוב: חברה בסדר גודל של "שטראוס" וחברותיה אמורה להכתיב ולהנהיג את רמת המחירים בישראל, וככזו היא נכשלה בתפקידה והיא הנהיגה רמת מחירים שערורייתית ומקוממת.
יצחק אלרוב: לאזרחי ישראל נמאס, הם לא הפרייארים של אף אחד.
יצחק אלרוב: אני חושב שהשוקולד – שהמחאה נתפסת כמחאת השוקולד, זה קצת מחטיא את המטרה.
יצחק אלרוב: אם השוקולד היה עולה 10 ו-15 שקלים וכל סל המזון שלכם היה סביר כמו במדינות ה-OECD לא היינו עושים מחאה וקול הציבור לא היה נוצר.
רובי גינל: רק מי זה "שלכם"?
יצחק אלרוב: של חברת "שטראוס" והתאגידים הגדולים, ויש פה דפים על גבי דפים שאתה יכול לראות כהוכחות בין רמת המחירים בישראל לרמת המחירים בחו"ל.
יצחק אלרוב: ואני אומר לכם באמת באופן חגיגי, שאם ה"פסק זמן" יימכר במחיר של 30 שקלים גם אבל שאר המוצרים שלכם, ה-1,000 מוצרים שהזכרת, או אפילו 50% מהם, היו נמכרים במחירים שפויים, אני אישית אקרא לציבור לקנות את המוצרים של החברה.
יצחק אלרוב: היכולת שלנו, הצרכנים, וגם אחד הדברים שלא נאמרו כאן ולא התייחסו אליהם – אנחנו מתייחסים עוד פעם רק ל"פסק זמן", למה המחיר של הקקאו ירד בשנים האחרונות בעשרות אחוזים והוא עדיין נשאר במחיר יקר?
רובי גינל: זה לא נכון, הוא עלה ב-63% בשנתיים.
יצחק אלרוב: הקקאו ירד.
יצחק אלרוב: המחיר של הקקאו ירד בעולם ובישראל באמת הוא עלה, כמו שאתה אומר.
רובי גינל: המחיר של פולי הקקאו הועלה ב-63% בשנתיים האחרונות.
יצחק אלרוב: אפשר לראות את זה בצורה מאוד ברורה.
יצחק אלרוב: וגם הקפה הטורקי, היום בבוקר העליתי תמונה לאתר הפייסבוק של הקפה של חברת "שטראוס" – ולא השוקולדים – שהיא מוכרת ב-8 דולר בארצות-הברית ואותו קפה נמכר בישראל במחיר של 40.
יצחק אלרוב: 79 שקלים.
דוד קשני: כמה גרם?
יצחק אלרוב: הקפה הרגיל שלהם, 200 גרם זה היה?
יפתח שקד: נס קפה.
יצחק אלרוב: זה המחיר שהוא נמכר בעצם במדינת ישראל.
יצחק אלרוב: אנחנו באמת צריכים להחליט האם הבשורה לשינוי תגיע מהבניין הזה או שאנחנו הצרכנים שוב נצטרך לסגור את הארנק ולהחרים את המוצרים של החברה, כי לצרכן זה הגיע באמת וזה עבר כל גבול.
כרמל שאמה-הכהן: עורכת הדין גליה שמילוביץ גרינגרד, בבקשה.
גליה שמילוביץ גרינגרד: אני בסך הכול השלמתי תוך כדי, אני רק רוצה לציין באמת למנכ"ל "שטראוס".
גליה שמילוביץ גרינגרד: חלק מהדרישה הציבורית היא לא רק לעניין המוצרים, אני מתחברת למה שאמר אהוד פלג, זה עניין שקצת נמאס לציבור מסטודנטים לכלכלה וממנכ"לים משובטים שיושבים בישיבות הנהלה ודנים באיך למקסם רווחים בצורה חזירית על חשבון הצרכן ועל חשבון האזרח.
גליה שמילוביץ גרינגרד: מה שאנחנו דורשים הוא שיניו בתודעה, תודעה של סחר הוגן.
גליה שמילוביץ גרינגרד: זה דבר שאתם לא מכירים עדיין.
גליה שמילוביץ גרינגרד: אנחנו רואים את זה באופן שבו אתם מייצגים את עצמכם, אתם עדיין מדברים בצורה משובטת על מקסום רווחים.
כרמל שאמה-הכהן: רונן רגב כביר, ארגון אמון הציבור, בבקשה.
קריאה: רוצה לומר משהו קודם, בני?
בני גרוברמן: כן, כן.
כרמל שאמה-הכהן: נרשמת, אדוני?
בני גרוברמן: כן, ביקשתי להירשם.
כרמל שאמה-הכהן: לא נרשמת פה וכבר דיברתם.
בני גרוברמן: היא עברה, חשבתי שהיא רושמת אותי.
כרמל שאמה-הכהן: אז בואו נסיים ואני רושם אותך עכשיו.
כרמל שאמה-הכהן: רונן רגב כביר, בבקשה.
רונן רגב כביר: קודם כל צריך לומר שההקשר של הדיון הזה הוא הרבה יותר רחב מאשר רק "פסק זמן".
רונן רגב כביר: "אמון הציבור", במסגרת שיתוף הפעולה עם "ישראל יקרה לנו" ערך בדיקה לאחרונה של שוק טבלאות השוקולד שבו "שטראוס" היא אכן מונופול מוכרז, גם שם מצאנו רמות מחירים מאוד גבוהות ביחס למדינות אחרות.
רונן רגב כביר: אבל אני חושב שהנקודה החשובה ביותר היא שה"פסק זמן" נתן פה הזדמנות לראות את העלות השולית של מוצרים, כי בסופו של דבר, אם העלות השולית של ייצור "פסק זמן" היא הרבה הרבה יותר נמוכה, או בכלל יותר נמוכה, מהמחיר שבו מוכנים שהוא יימכר בארצות-הברית, אז "שטראוס" לא היתה נכנסת לשם.
רונן רגב כביר: היא לא הולכת להיכנס לשוק כדי להפסיד כסף.
רונן רגב כביר: ואני חושב שלכן, החלק המעניין ביותר בכל הסיפור של ה"פסק זמן" בארצות-הברית זה עצם ההחלטה של "שטראוס" ללכת ולהיכנס לשוק הזה כשהיא מכירה את רמות המחירים שלו.
רונן רגב כביר: כי לא המציאה מחיר חדירה מהשמים, היא הסתכלה מה קורה במוצרים המתחרים והיא קבעה את המחיר בהתייחס לזה.
רונן רגב כביר: ולכן יש פה אמירה מאוד משמעותית שהיא לא איזוטרית ל"פסק זמן" אלא יש פה שוק בלי איום תחרותי לעומת שווקים אחרים.
רונן רגב כביר: ובפירוש כן, צריך לטפל בנושא הסדרנות, צריך לתת הגנות ינוקא כפי שמקובל במקומות אחרים, למשל בשירותי תקשורת, אז גם פה צריך הגנות על שטח מדף.
רונן רגב כביר: צריך לייצר השוואות מחירים באופן שיטתי לעולם.
רונן רגב כביר: אני יכול לומר שמעבודה משותפת שלנו עם חברת "אי.
רונן רגב כביר: סי.