GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי בנדלר: שאולי הם לא היו ערים לסעיף הזה בעת שהם ניהלו את המשא ומתן.
כרמל שאמה-הכהן: זה פחות בעיה, גוף שיש לו 100 מכשירים והוא רוצה לעבור חברה, שם אני לא רואה בעיה כי באמת אנשים ניהלו משא ומתן.
כרמל שאמה-הכהן: הבעיה היא לגבי לקוחות מתחת ללקוח המפעל, שהם לפעמים רוצים להשתחרר באופן פרטני, וככל שנכליל יותר אנשים שיכולים להשתחרר באופן פרטני, התחרות בשוק הזה תגדל.
כרמל שאמה-הכהן: זו הכוונה, לא לשחרר את הגופים כגופים.
כרמל שאמה-הכהן: שם אני חושב שיש בעיות ושם כן יש תלונות.
כרמל שאמה-הכהן: ארגוני הצרכנים, אצלכם יש תלונות?
יעל כהן-שאווט: כן, בוודאי.
יעל כהן-שאווט: אנחנו מקבלים הרבה מאוד תלונות מלקוחות שהם מוגדרים כ"לקוח עסקי" בחוזה, כי הם התפתו לתנאים, להטבות שהבטיחו להם, ובפועל אצלם השימוש הוא בעיקר שימוש אישי, ביתי או משפחתי, ובעצם הם נפגעים מההגדרה הזאת של "לקוח עסקי", שהיא בעצם הגדרה מלאכותית.
יעל כהן-שאווט: הבעיה היא שברישיון יש הבחנה, לפעמים גם מלאכותית, והתיקון לחוק התקשורת שהגביל את קנסות היציאה, ביקש לתקן את העיוות באופן מוגבל בעצם לנושא הקנסות.
יעל כהן-שאווט: הזכירו למשל את התובענה הייצוגית.
יעל כהן-שאווט: נושא של העלאת תעריפים במהלך תקופת ההתחייבות, הרישיון של חברות הסלולר עדיין מאפשר להעלות תעריפים במהלך תקופת ההתחייבות החל מלקוח עסקי אחד, כלומר קו אחד, ולא מגביל את תקופת ההתחייבות ל-18 חודשים גם אם יש רק קו אחד.
יעל כהן-שאווט: כלומר, עדיין יש "אפליה" ברישיונות.
כרמל שאמה-הכהן: מה זה לקוח עסקי עם קו אחד?
יעל כהן-שאווט: לקוח עסקי, כשיש קו אחד או שני קווים בחוזה, הוא מוגדר כלקוח עסקי.
עדי קאהן גונן: זה לא קשור לעניין.
קריאה: זה לא קשור לקנסות היציאה.
עדי קאהן גונן: אלה הגדרות שנכונות להסדרות אחרות שהמשרד עשה והן נכונות למשל לקיצור משך תקופת התחייבות, לאי-העלאת תעריפים במהלך תקופת התחייבות, שזה באמת נכון מה שאת אומרת, אבל נכון להיום, עם הפחתת קנסות היציאה עד ל-8%, אנחנו כבר כמעט לא רואים בשוק מקרים של התחייבות.
עדי קאהן גונן: אי לכך, אי-העלאת תעריפים במהלך תקופת התחייבות היא לא רלוונטית.
עדי קאהן גונן: לקוח של מכשיר אחד, גם אם הוא התפתה להיות עסקי, הוא עדיין חוסה תחת חוק קנסות יציאה, לכן כל מה שאמרת כרגע הוא לא רלוונטי.
יעל כהן-שאווט: נכון, זה רלוונטי לנושא העלאת תעריפים, זה עדיין רלוונטי, וחוק התקשורת תיקן.
יעל כהן-שאווט: התיקון האחרון לחוק התקשורת תיקן את העיוות בכל הקשור לנושא קנסות היציאה.
עדי קאהן גונן: הוא לא תיקן, דרך אגב, את ההגדרות ברישיון לגבי סעיפים אחרים.
עדי קאהן גונן: הוא מתייחס רק לחוק הזה.
יעל כהן-שאווט: נכון, אנחנו מסכימות.
עדי קאהן גונן: אז אנחנו מדברים עכשיו על הקנסות.
יעל כהן-שאווט: מה שאנחנו רוצים לומר בעניין הזה, שנכון שצריך הגדרה של לקוח פרטי שתגן על כל המשפחות ועל כל האנשים הפרטיים – אולי לא על הגופים הגדולים שעושים חוזים למאות או לעשרות רבות של קווים – אבל משפחות ואנשים פרטיים, כן, צריך להגן עליהם.
אברהם נחמן לייטנר: אני מנסה לחזור על דברים שאמרתי בפעם הקודמת, בעניין קיבוצים.
אברהם נחמן לייטנר: יש לנו בקיבוצים כ-125–130 אלף מנויים שמפוזרים בין החברות, רובם אנשים פרטיים, חלק קטן מהם בעסק של הקיבוץ, ופה אנחנו נתקלים בבעיה רצינית ביותר.
אברהם נחמן לייטנר: איך שלא מסתכלים על זה, כל פעם אומרים – הקיבוץ גדול, יכול להגן על עצמו, יש לו יועצים משפטיים, יכול לעשות הסכמים – זה לא כך.
אברהם נחמן לייטנר: אנחנו כבולים ל-36 חודשים, עם החזר הטבות, עם קנסות יציאה, עם כל מה שקורה, והמצב הזה הוא לא בריא.
דורי צ'יקו: דורי, חברת סלקום.
דורי צ'יקו: לנושא של הקיבוצים, ובכלל של חלק מהחברות.
דורי צ'יקו: צריך לזכור – אותו תושב קיבוץ או חבר קיבוץ יכול בסופו של דבר להחליט בעצמו אם הוא רוצה להתקשר במסגרת העסקה של הקיבוץ, שהיא עסקה של לקוח עסקי, או להתקשר בעסקה פרטית של לקוח פרטי.
דורי צ'יקו: זו החלטה שלו – האם הוא רוצה ליהנות מהיתרון לגודל מקבוצת הרכישה שבעצם הקיבוץ עשה לו, או הוא רוצה להתקשר ישירות – החלטה פרטית של אותו חבר קיבוץ מה לעשות, רוצה להיות לקוח פרטי או רוצה להיות תחת קבוצת הרכישה של הקיבוץ.
זאב אבינר: כל מה שאתה אומר נכון היום, לא נכון למצב שהתחיל לפני שנתיים, שזו היתה בחירה מושכלת להצטרף לקיבוץ, ואז בא החוק ואמר – הפרטיים חופשיים, הקיבוץ כלוא.
זאב אבינר: אתה לא יכול לבוא היום ולהגיד למישהו, לפני שנתיים היית צריך לדעת.
זאב אבינר: היום זה נכון מה שאתה אומר, אבל הבעיה שהמצב הקיים, כולל 125,000 חברי קיבוצים, ודילים לא מסתיימים, זאת הבעיה.
דורי צ'יקו: הדילים הלא מסתיימים – עוד פעם, זה החלטה של הקיבוץ.
דורי צ'יקו: את זה צריך להבין, זו החלטה של הקיבוץ, הדילים הלא מסתיימים האלה.
זאב אבינר: אי-אפשר, יש לו 900,000 קנסות.
דורי צ'יקו: לכל עסקה יש מועד סיום, וזו החלטה של הקיבוץ אם הוא לא רוצה לסיים, ולפני הסיום להמשיך עסקה אחרת.
דורי צ'יקו: זה לגבי הדילים הלא מסתיימים.
דורי צ'יקו: לגבי נושא הרטרואקטיביות שאתה אומר, זה נכון, ולכן כנסת ישראל בחנה את העניין של כמות המנויים שקיבלו הטבה ברמה כזאת שלכן לא צריך להחיל עליהם את הרטרואקטיביות, וקיבלה את ההחלטה הזאת.
דורי צ'יקו: אם רוצים לשנות את כמות המנויים, צריך לדון על זה.
דורי צ'יקו: אגב, אם רוצים לדון על שינוי ההגדרה, ראוי לזכור גם מה שנאמר פה על-ידי הוועדה לפני כחודש לגבי ביטול של ה-8% לאפס אחוז, אמרו – כל המטרה היא להשוות לחלוטין מה שעשו ביתר שווקי התקשורת גם לשוק הסלולר, והוועדה אמרה, אנחנו נתמוך בכל השוואה, שתהיה אותו דבר.
דורי צ'יקו: אם כך, יכול להיות שצריך לשנות את ההגדרה של הלקוח לא ל-100 קווים אלא ל-5,000 שקלים, שזו ההגדרה בשאר השווקים.
דורי צ'יקו: יש לי תחושה שהוועדה לא תסכים לזה, אבל אם רוצים לגעת בהגדרה של הגדרת מנוי, אני חושב שהכיוון של הוועדה להשוות הוא כיוון ראוי.
גלעד מיכלסון: גלעד מיכלסון, אני לקוח עסקי בחברת סלקום.
לאה ורון: של כמה קווים?
גלעד מיכלסון: 200.
גלעד מיכלסון: לגבי ההגדרה של מנוי, כמו שהבנתי שהוחלט בוועדה, מי שחוסה תחת המטריה של העסקית והוא משלם על עצמו, נגיד בני משפחה, לא יהיו לו קנסות.
גלעד מיכלסון: צריך רק להגדיר – יש פה גם תחום ביניים.
גלעד מיכלסון: בדרך כלל, גם בני משפחה, החברה שתחתה חוסים, היא צריכה לשלם חלק מהחשבון.
גלעד מיכלסון: חברות הסלולר מחייבות את אותן חברות עסקיות – גם אם הן מצרפות בני משפחה – לשלם חלק מהחשבון, משהו סמלי, נניח 40, 50, 60 שקלים, ואת שאר החשבון המנוי בעצמו משלם.
לאה ורון: כמו בכנסת.
אתי בנדלר: לא, אין חיוב, סליחה.
גלעד מיכלסון: חברות הסלולר, כדי למנוע אפשרות שכל העולם ואשתו יצטרף תחת איזשהו דיל של חברה, הן מחייבות את אותה חברה להשתתף בכל החשבונות, בכל הקווים, בסכום סמלי, נניח 40–50 שקלים, ואז אם עובד מסוים רוצה לצרף את בני המשפחה שלו, אותה חברה שהוא עובד תחתיה, היא משלמת על כל קו 40–50 שקלים.
אתי בנדלר: גם אם מדובר למשל בבן משפחה של עובד שאיננו עובד שם.
גלעד מיכלסון: בדיוק, ואז הם יכולים להתחשבן דרך תלוש המשכורת עם אותו עובד, ומקזזים לו את מה שהם שילמו על הקווים תחתיו.
דורי צ'יקו: שוב צריך להגיד שכל מה שהוא אומר לא נכון.
גלעד מיכלסון: זה כנראה נועד למנוע מסתם אנשים, שהם לא בני משפחה, איכשהו לשים מחסום כלשהו.
גלעד מיכלסון: צריך שהוועדה תקבע – גם אם סכום ההשתתפות הוא סכום הגיוני, נגיד 80–100 שקלים, עדיין זה נחשב שלקוח משלם על עצמו, שהוא יהיה תחת - - -
אתי בנדלר: אני רוצה להבין, אתה אומר כך – באה חברה כלשהי והתקשרה בחוזה עסקי עם חברת סלולר.
אתי בנדלר: קיבלה תנאים מועדפים, כמובן, לצורך העניין הזה, וכדי לוודא שאכן כל מי שנהנה מאותו הסכם, נמנה על עובדיו לצורך העניין של אותו גוף או בן-משפחה, התנאי של חברת הסלולר היה שאתם משלמים לפחות מינימום סכום מסוים שנקבע באותו הסכם על כל אחד מהמשתמשים בפועל.
גלעד מיכלסון: כן.
זאב אבינר: מינימום.
גלעד מיכלסון: חלק מהקווים, החברה משלמת את הכול, נגיד טלפון של העובדים ממש, שהם צריכים לצורך העבודה.
גלעד מיכלסון: בני משפחה, מחייבים אותם לשלם נניח מינימום 40–50 שקלים.
אתי בנדלר: למה החוזה הזה נעשה כך מלכתחילה?
אתי בנדלר: אני רוצה לשאול שאלה, אני לא יודעת, אני ממש מרשה לעצמי להיות כרגע devil's advocate.
אתי בנדלר: האם משום שייתכן שאותה חברה קיבלה תנאים מועדפים וכדי לוודא שהיא לא משתמשת באותם תנאים מועדפים כדי אחר כך לאפשר לכל העולם ולאשתו לקבל אותם תנאים מועדפים, נכון?
גלעד מיכלסון: ייתכן שמדובר בתנאים מועדפים, אבל כרגע המצב הוא לא כזה.
זאב אבינר: הרעיון הוא שהצעות עסקיות לחברה לא יהיו פתוחות לשוק, יהיו פתוחות לחברה.
אתי בנדלר: אני רוצה להגיד לכם מדוע אני שואלת את כל השאלות האלה.
אתי בנדלר: הרי בסופו של דבר, אם יותר לי, הכנסת איננה מתערבת סתם בחוזים שנעשים בין צדדים בשוק החופשי.
אתי בנדלר: היא מתערבת מקום שהיא חושבת שיש צורך להגן על אחד הצדדים – להגן על אחד הצדדים משום החולשה שלו במשא ומתן, משום שיש כשל שוק, משום שהיחסים ביניהם אינם מאוזנים – סיבות מסיבות שונות.
אתי בנדלר: השאלות שלי נועדות בעצם לברר אם אומנם זה היה המקרה בעת חתימת ההסכם, כי אם מסתבר בדיעבד שהיה חוסר כדאיות בהסכם כלכלי כלשהו, בזה הכנסת לא מתערבת.
אתי בנדלר: בכל זאת, יש זכויות מוקנות לצד שחתם על הסכם.
גלעד מיכלסון: יש לקוחות גדולים שהתנאים שלהם, עם כל הכבוד, הם לא משהו – גם בזמנו כשהם חתמו, ובטח עכשיו – ואנחנו מדברים כמובן על מנויים שמעוניינים לעזוב, כנראה שהעסקה לא כדאית עבורם.
גלעד מיכלסון: עליהם אנחנו מדברים.
אתי בנדלר: אבל השאלה מתי היא נעשתה לא כדאית.
גלעד מיכלסון: לפני שנתיים.
אתי בנדלר: בעת עריכת ההסכם עצמו היא היתה כבר לא כדאית?
אתי בנדלר: אז למה היא נחתמה?
זאב אבינר: היא היתה לא כדאית ברגע שהכנסת חוקקה חוק לשחרר את הלקוחות הפרטיים מקנסות, ואז התחרות השתנתה.
אתי בנדלר: אבל הלקוח הקטן, מעולם לא היה לו כוח מיקוח ולא היה לו כוח לנהל משא ומתן אמיתי מול אותן חברות.
גלעד מיכלסון: נכון, ולכן הוא הצטרף לעסקי דרך העבודה של שלו.
גלעד מיכלסון: עכשיו העולם התהפך, ודווקא לקוח פרטי, כוח המיקוח שלו הרבה יותר גדול.
גלעד מיכלסון: אלה שרוצים לעזוב – כנראה הם משלמים הרבה כסף.
גלעד מיכלסון: אנחנו לא באים עכשיו לשפר את החברות הגדולות שיוכלו לעשות מה שרוצים, אנחנו מדברים על האנשים הפרטיים שיוכלו לעזוב, לא יותר מזה.
וגיף אליאב: אם אני מבין נכון את הסוגיה, לקבוצות היו תנאים מועדפים יותר מאשר ללקוחות פרטיים, וכרגע מה שטוענים פה, שהתנאים טיפה השתנו, ודווקא לקבוצות – לפחות בסוגיה של ההתנתקות משירותים – התנאים השתנו.
וגיף אליאב: אני רוצה לשאול לעניין אמצעי התשלום.
וגיף אליאב: השאלה אם הצרכן הוא זה שמשלם לחברת תקשורת באופן ישיר, וכל מה שקורה זה אצלו איפשהו כתוב – שייך לקבוצה X - -
אתי בנדלר: הוא אומר שלא.
וגיף אליאב: - - או שזה תשלום מרוכז של החברה, שחברת התקשורת לא מכירה מי הלקוחות.
אתי בנדלר: הוא אומר שלפחות סכום מסוים החברה צריכה לשלם.
גלעד מיכלסון: יש לי דוגמה של חשבונית.
וגיף אליאב: בסוף מה שקורה – אני משער שאלפי לקוחות יצטרפו לקבוצות כאלה ואחרות במטרה ליהנות מתנאים יותר טובים, וכרגע הם סוג של כבולים.
גלעד מיכלסון: אדוני היושב-ראש, אולי לא הבהרתי מספיק את עצמי.
גלעד מיכלסון: אותו בן משפחה משלם ישירות לחברת הסלולר, יופיע לו בחשבונית השתתפות מעביד 40–50 שקלים, אבל הוא מתנהל ישירות מול חברת הסלולר ומקבל ממנה חשבונית.
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ חושבת שלגבי שינוי המספר מעל 100 קווים היא לא תתמוך, היא תתנגד, כך שאין טעם להמשיך בדיון בנושא הזה.
כרמל שאמה-הכהן: נעבור לשווי ההטבה של מכשירים.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו דנו לגבי המצב שבו מצמידים מכשיר ללקוחות, לדוגמה בשווי הטבה של 5,000 שקלים, כשהשווי הריאלי בשוק הוא הרבה יותר נמוך.
כרמל שאמה-הכהן: ניסינו ליצור מנגנון של פיקוח על ההטבה הזאת, זה קצת מורכב כנראה ליישום ולביצוע מבחינת הממשלה – משרד התקשורת, כפי שהוא רואה את זה – אבל אני לא רואה סיבה למה לא יהיה גבול לכמות ההטבה שחברה יכולה לתת ללקוח.
כרמל שאמה-הכהן: לדוגמה, לקבוע שהטבה מקסימלית בציוד קצה היא 3,000 שקלים - שהם יקבעו, ירצו לתת 1,000, 2,000, 3,000 – לא צריכה להיות הטבה מעבר ל-3,000 שקלים בגין ציוד קצה, זה דבר שיכניס קצת סדר במישור הזה.
כרמל שאמה-הכהן: חברות הסלולר, בבקשה.
כרמל שאמה-הכהן: אין תגובה.
כרמל שאמה-הכהן: ארגוני הצרכנים, בבקשה.
יוליה מרוז: ועל זה נאמר, speechless.
וגיף אליאב: לנו אישית יש פחות בעיה עם זה שקובעים – שזה דרך אגב לא חייב להיות מכשיר סלולר; זה יכול להיות גם טאבלט, זה יכול להיות לפטופ.
כרמל שאמה-הכהן: ציוד קצה, כן.
וגיף אליאב: החברה יכולה לדאוג למכור מוצר כזה או אחר כדי בכל מקרה לשמר את הלקוח.
וגיף אליאב: אין לי בעיה שיבואו ויגידו: טאבלט עולה 100 שקלים לחודש; כל עוד אתה לקוח אני אתן לך הטבה.
וגיף אליאב: הבעיה שלי, ברגע שרוצים להתנתק.
וגיף אליאב: 100 שקלים קופצים ל-200.
וגיף אליאב: אחת הדרכים היא לבוא ולהגיד שאותו מחיר שקבעת במועד עשיית העסקה, אותו מחיר ששילמת בתקופה שאתה לקוח – הוא יישמר.
כרמל שאמה-הכהן: לא, אבל זה עדיין לא פותר לך את הבעיה כי הם באים ללקוח ואומרים: גם תשלם 200 בהתחלה, אבל אתה לא משלם את זה כי אנחנו מחזירים לך את זה.
וגיף אליאב: אבל בדרך כלל, אנשים יודעים כמה עולה מכשיר סלולר.
כרמל שאמה-הכהן: הנה, אני נותן לך דוגמה, איך אתה מתמודד איתה?
כרמל שאמה-הכהן: סמסונג גלקסי, שווי הטבה 5,000 שקלים, החייל לא משלם את זה אם הוא מדבר, רק אם הוא רוצה להתנתק.
וגיף אליאב: אבל גם חייל, כשכתוב לו מחיר פי-שניים, הוא יירתע.
כרמל שאמה-הכהן: הוא לא יירתע כי אומרים לו – אתה לא משלם את זה.
וגיף אליאב: אבל מה שקורה במציאות, הם לא מפרסמים את מחיר המחירון.
כרמל שאמה-הכהן: מפרסמים.
וגיף אליאב: הרבה פעמים כתוב המחיר המסובסד.
כרמל שאמה-הכהן: המחירון.
וגיף אליאב: זה עוד יותר חמור.
כרמל שאמה-הכהן: בטח.
יעל כהן-שאווט: אנחנו חושבים שההצעה כרגע לא פותרת את הבעיה של הכבילה למכשיר ל-36 חודשים.
יעל כהן-שאווט: הרי החברה תוכל לפצל ולחלק את ההטבה על תקופה של 36 חודשים.
כרמל שאמה-הכהן: אם נתנו מכשיר, נתנו הטבה בהגדרה – את לא יכולה להגיד שלא נתנו הטבה - רק יש לנו בעיה שמצמידים לו שווי שהוא לא ריאלי.
יעל כהן-שאווט: שיש מחיר שונה אם עוזבים או לא.
אתי בנדלר: על זה דיברנו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל יש פרסומים קודם כול בזמן שאתה קונה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסכימה אתך, לא תמיד הם כותבים את המחיר הגבוה.
כרמל שאמה-הכהן: בהנחה שהם כותבים, עזבי כעת את הקטע של הפרסום.
כרמל שאמה-הכהן: הם כותבים, ראינו במודעה, הם כתבו באותיות קטנות – שווי ההטבה, 5,000 שקלים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אל"ף, לאסור, הם יכולים גם לכתוב – שווי ההטבה 80,000 שקלים.
כרמל שאמה-הכהן: לא, הם הגונים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז קודם כול שלא יכתבו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאוד הגונים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה שני דברים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ראשית, יש מחירים שהם מפורסמים גם באתרים אחרים למכשירים, יש איזשהו מחיר שוק לאותו מוצר.
כרמל שאמה-הכהן: ניסינו להגיע למנגנון כזה.
כרמל שאמה-הכהן: זה כנראה עוד מורכב למדינת ישראל ליישם דבר כזה.
כרמל שאמה-הכהן: אמרנו ששווי ההטבה יפוקח על-ידי משרד התקשורת מעל שווי מסוים.
כרמל שאמה-הכהן: המשרד לא מת על זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בוא נהיה הוגנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בן-אדם קנה לעצמו אייפון, כתוב – שווי הטבה 3,000 שקלים.
כרמל שאמה-הכהן: זה באמת שווי ההטבה, פחות או יותר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שווי ההטבה, בדיוק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אי-אפשר לבוא ולעשוק את חברות הסלולר.
כרמל שאמה-הכהן: מי רוצה לעשוק?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולהגיד להן – עכשיו תורידו את המחיר שכתבתם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שכתוב, זה מה שבן-אדם צריך להחזיר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפני הכניסה לעסקה אדם צריך לדעת אם מתאים לו.
כרמל שאמה-הכהן: לא מתערב להם עם מה שכתבו עד היום.
כרמל שאמה-הכהן: מהיום והלאה.
יעל כהן-שאווט: בחוזים החדשים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאם הלקוח קונה פלאפון והוא רואה על מה הוא חותם, הוא צריך להיות אחראי מה הוא צריך להחזיר.
כרמל שאמה-הכהן: הוא לא קונה.
כרמל שאמה-הכהן: יוליה, יש פה בעיה.
כרמל שאמה-הכהן: אם הם היו מוכרים את הפלאפון, אין לי בעיה גם שימכרו אותו ב-50,000.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא משנה, אבל הפלאפון הזה עולה כסף.
כרמל שאמה-הכהן: בסדר, אבל יש לו מחיר בשוק, נכון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדם בא, אומרים לו שהפלאפון עולה - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל הוא לא משלם על זה.
כרמל שאמה-הכהן: אם היה משלם, הוא היה עושה את החשבון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא משנה, הוא צריך לדעת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כמו להתגרש, לדעת עם מי להתחתן, עם מי להתגרש.
כרמל שאמה-הכהן: אז כול חוקי הצרכנות, לא צריך אותם כי הצרכן צריך להבין הכול.
כרמל שאמה-הכהן: הוא לא מבין כי אומרים לו, יש לך את זה בעצם מתנה.
כרמל שאמה-הכהן: אתה תדבר אצלנו, אתה לא משלם על זה, אז מה אכפת לו כמה רושמים.
כרמל שאמה-הכהן: באותו רגע כמו בחתונה, לא רואים את הגירושין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז שיהיה כתוב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שבמידה ואתה מפר - - -
כרמל שאמה-הכהן: זה מה שאומרים לו.
כרמל שאמה-הכהן: הוא לא נכנס לזה כי אומרים לו – כל עוד אתה אתנו, המכשיר בעצם לא עולה לך.
כרמל שאמה-הכהן: אתה מדבר, אתה מקבל החזר הטבה בגובה החיוב.
כרמל שאמה-הכהן: הוא אומר – מה אכפת לי שיכתבו 5,000, 6,000, 7,000, אני לא כותב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זו כבר אחריות של האזרח.
כרמל שאמה-הכהן: אבל הנה, ככה זה עובד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האזרח לא צריך להיות אחראי?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה את העניין הזה.
וגיף אליאב: אדוני, יש לי הצעה.
וגיף אליאב: אם מפרידים בין החיוב עבור המכשיר לזיכוי – כי בסוף הם לא מחייבים ב-200, מה שאתה אומר זו הטבה שהיא וירטואלית, והצרכן לא תמיד מודע לכך - אני מחייב אותו לפי מחירון של 5,000 שקלים בכרטיס אשראי, ומזכה אותו באמצעות שימוש למשל, והוא מודע לחיוב, כי כרגע הם כן מחייבים לפי 100, וההטבה נדרשת רק אחרי תקופה.
כרמל שאמה-הכהן: לא, הם מחייבים לפי המלא.
וגיף אליאב: אני אישית הייתי מעורב - - -
כרמל שאמה-הכהן: הם מחייבים לפי מלא, נכון?
יוליה מרוז: בעצם, מה שאתם אומרים כרגע – אם מכרתי היום מכשיר אייפון ללקוח שהצטרף לפלאפון - - -
אברהם נחמן לייטנר: מכרת או נתת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מכרת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם מוכרים את זה.
יוליה מרוז: לקוח התקשר בעסקה עם חברת פלאפון ובמסגרת העסקה הזאת רכש מכשיר אייפון.
יוליה מרוז: סיכמתי איתו שתינתן לו הטבה, נניח 300 שקלים לחודש.
יוליה מרוז: 300 כפול 36, נותן מה שזה נותן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נותן הרבה, 9,000 ומשהו.
יוליה מרוז: נותן סכום גדול.
יוליה מרוז: מה שאתם אומרים, שאני לא יכולה לתת לו 300 שקלים לחודש, אני צריכה לתת גובה שווי הטבה פר חודש, כך שבסך הכול זה יסתכם לכל היותר ב-3,000 שקלים.
כרמל שאמה-הכהן: על ציוד קצה.
כרמל שאמה-הכהן: את יכולה לתת לו הטבות אחרות.
כרמל שאמה-הכהן: אם את נותנת לו מכשיר, על איזה מכשיר את נותנת לו 300 שקלים לחודש, תספרי לי.
יוליה מרוז: לא, זאת היתה דוגמה.
כרמל שאמה-הכהן: למה דוגמה, בואי נהיה ריאליים.
יוליה מרוז: בסדר, כל מספר שתגיד, אני רוצה להבין.
כרמל שאמה-הכהן: אני אומר שאין סיבה שתתני לו היום הטבה של יותר מ-3,000 על מכשיר.
כרמל שאמה-הכהן: את רוצה לתת לו יותר, תני לו, אל תקשרי את זה למכשיר.
יוליה מרוז: רק איזו בעיה זה פותר?
כרמל שאמה-הכהן: נתתי לך דוגמה.
כרמל שאמה-הכהן: כשאת נותנת סמסונג גלקסי ונותנת שווי הטבה של 5,000 שקלים, כל עוד הלקוח איתך – אין שום בעיה, אין משמעות אם קבעת 5,000 או 6,000, ובלבד שיש לו החזר מלא.
יוליה מרוז: זה לא רק שאין שום בעיה.
יוליה מרוז: כשלא מגבילים אותי אז הוא סך הכול מאוד מאוד נהנה.
כרמל שאמה-הכהן: לא, לא קורה כלום, אין לזה משמעות.
כרמל שאמה-הכהן: את יכולה לקבוע 6,000, 10,000, כל עוד את נותנת החזר מלא, הוא אדיש כמה רשמת.
יוליה מרוז: אוקיי.
כרמל שאמה-הכהן: ברגע שאותו חייל רוצה לעזוב, הוא פתאום מרגיש את ה-5,000 בכיס, כי אם הוא רוצה לעזוב אחרי חודש, הוא צריך לשלם 5,000 שקלים.
קריאה: הוא לא מקבל הטבה.
כרמל שאמה-הכהן: קיבלתי ממך מכשיר, שווי ההטבה הוא 5,000.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל המכשיר עולה כסף.
לאה ורון: הוא לא עולה 5,000, הוא עולה רק 3,000.
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, ואני רוצה להתנתק ממך אחרי יום – נקצין את זה בכוונה כדי להבין – כמה אני משלם לך על המכשיר?
יוליה מרוז: אוקיי, עכשיו הבנתי את הנקודה.
כרמל שאמה-הכהן: 5,000.
אתי בנדלר: הבעיה היא ששווי ציוד הקצה שננקב בהסכמים האלה עולה בהרבה - -
כרמל שאמה-הכהן: השווי הוא לא ריאלי.
כרמל שאמה-הכהן: הוא מגלם קנס.
אתי בנדלר: - - על הערך שלהם בשוק, ובעצם הוא מהווה עוד מכשיר לכבילת הצרכן.
יוליה מרוז: בעצם, אתה רוצה להגביל את הכלי השיווקי.
יוליה מרוז: זה מה שאתה אומר.
קריאות: לא - - -
לאה ורון: לא, הוא רוצה לאפשר לצרכן להתנתק מכם.
כרמל שאמה-הכהן: אני אומר שההטבה מעל 3,000 זה לא ריאלי.
יוליה מרוז: ואז להיפטר ממני - - -
עדי קאהן גונן: הוא רוצה להוריד חסם מעבר, יוליה.
עדי קאהן גונן: בניתוק זיקה הוא לא יקבל בהכרח את אותו החזר שהוא מקבל ממך.
יוליה מרוז: אגב, היום בשוק את יודעת שזה די דומה.
עדי קאהן גונן: יש כל מיני אינטרפרטציות לניתוק זיקה ויש גם אולי מפעילים שייכנסו לשוק ויבחרו שלא למכור מכשירים או שלא לתת הטבה או סבסוד בגינם, ואז בעצם הוא ישקול פעמיים האם לעזוב את פלאפון ולוותר על ה-5,000 חלקי 36 בחודש.
וגיף אליאב: מדוע הצרכן לא מודע להוצאה בדרך כלל?
וגיף אליאב: כי הוא לא משלם עבורה.
וגיף אליאב: אם נגיד הוא ישלם את ה-5,000 שקלים בתשלומים - - -
כרמל שאמה-הכהן: אמרתי שאין בעיה שימכרו את זה גם ב-10,000.
קריאה: ישלם את זה בתשלומים.
וגיף אליאב: ישלם ויקבל הטבה.
כרמל שאמה-הכהן: אבל הוא לא ישלם כי זה מה שהם עושים.
וגיף אליאב: הם לא יתנו כי אף צרכן לא יחתום על 5,000 שקלים עסקה.
וגיף אליאב: ההטבה היא מותנית.
כרמל שאמה-הכהן: הצרכן לא רוצה את זה והם לא רוצים את זה, אז זה לא יקרה.
עדי קאהן גונן: אבל זה ככה נעשה בשוק.
עדי קאהן גונן: הם קונים את המכשיר.
כרמל שאמה-הכהן: אדוני, אתה חוזר על זה כבר פעם שלישית.
וגיף אליאב: ברגע שיחייבו אותם לחייב במחיר מחירון, אף צרכן לא יחתום על העסקה הזאת.
זאב אבינר: אני מציע שתהיה הפרדה, שהחיוב על המכשיר לא יהיה מהחשבונית אלא בכרטיס אשראי בנפרד.
וגיף אליאב: בין החיוב לבין ההטבה, אז הוא יהיה מודע.
כרמל שאמה-הכהן: זה ניתוק זיקה מלא.
עדי קאהן גונן: זה בנפרד, זה מה שקורה היום.
וגיף אליאב: לא הטבה וירטואלית מותנית.
יעל כהן-שאווט: אדוני, יש לנו הצעה שלא מתיימרת לקבוע תקרה להטבות או מתערבת באופן התמחור של ההטבות.
יעל כהן-שאווט: ההצעה שלנו מאוד פשוטה, היא אומרת כך: אתם רוצים למכור מכשיר ציוד לצרכן, תקבעו לו מחיר שיהיה מחיר סופי, עם הנחה, שתהיה הנחה סופית.
יעל כהן-שאווט: כשאני קונה סלון בחנות רהיטים, אומרים לי – תקבלי 10% או 15%, לא משנה אם אני לא אקנה שולחן מחר בבוקר, אני מקבלת בדיוק את אותה הטבה.
יעל כהן-שאווט: העסקה ברורה, המחיר ברור.
כרמל שאמה-הכהן: אז לא תהיה הטבה אם אין קשר.
יעל כהן-שאווט: אדוני, מה רוצים פה לקדם?
כרמל שאמה-הכהן: נראה לך שהם יחלקו מכשירים בחינם?
יעל כהן-שאווט: אנחנו לא רוצים מכשירים בחינם.
יעל כהן-שאווט: אנחנו רוצים לשלם את המחיר של המכשיר במנותק מהעובדה שאני לא לקוח של - - -
כרמל שאמה-הכהן: זה ניתוק זיקה מלא, אני הייתי בעדו, הממשלה לא בעדו.
וגיף אליאב: אדוני, אין ניתוק זיקה.
אתי בנדלר: הם לא יתנגדו.
כרמל שאמה-הכהן: לא תתנגדו?
וגיף אליאב: אדוני, גם לדעתי זה לא ניתוק זיקה.
אתי בנדלר: שאלה אם זה תמיד לטובת הצרכן.
כרמל שאמה-הכהן: ניתוק זיקה מלא זה מאה אחוז לטובת הצרכן.
יעל כהן-שאווט: זה הפתרון האמיתי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תסבירו לי למה זה טוב.
כרמל שאמה-הכהן: אם חברות הסלולר היו מתמקדות רק בלשווק זמן אוויר, בשירותי דאטא, ולא מערבבות את כל הסיפור של המכשירים, לא היו כל הכבילות – היתה תחרות רק על זמן אוויר והם היו יורדים.
יעל כהן-שאווט: והחברות החדשות יכולות להיכנס.
כרמל שאמה-הכהן: היום מטשטשים את הצרכן.
כרמל שאמה-הכהן: מה הם מפרסמים כל הזמן?
כרמל שאמה-הכהן: מפרסמים רק מכשירים.
כרמל שאמה-הכהן: יודעים שהלקוח, במיוחד הישראלי, אוהב את המכשירים – הכי חדשים, הכי מתקדמים – ועל-ידי זה מושכים אותו.
כרמל שאמה-הכהן: לפעמים יוצא מצב שאדם משלם על שלושה מכשירים במקביל, כל פעם הוא התפתה לשדרג ולשדרג לפני תקופת ההתחייבות.
כרמל שאמה-הכהן: הכול נעשה בצורה כזו שאתה לא יכול להשתחרר כי מדובר על מכשיר בשווי כפול ממה שהוא באמת שווה, ברגע שאתה רוצה להתנתק זה יוצר לך מחסום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה ברור.
כרמל שאמה-הכהן: לכן הצענו בישיבה הקודמת ניתוק זיקה מלא, שהם ילכו למסלול של מכירת זמן אוויר – דברים שהם באמת צריכים להתמקצע בהם ולהתייעל בהם – ולא להתעסק עם כל כך הרבה מכשירים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להיות עכשיו פרקליטו של השטן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה שהם לא יעלו למשל את מחיר זמן האוויר מרגע זה?
כרמל שאמה-הכהן: תמיד הם יכולים להעלות, הם לא צריכים אותך כדי להעלות, לא צריכים אישור.
לאה ורון: היא מביעה חשש שכתוצאה מניתוק הזיקה - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מביעה חשש.
לאה ורון: או לחילופין, תהיה תחרות.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בכל הליך של רגולציה מדברים על שני דברים.
כרמל שאמה-הכהן: אחד מהם – זה ברור, אתם תעשו רגולציה, אנחנו נגלם את זה לצרכן.
כרמל שאמה-הכהן: זה גם מה שאמרו במהלכים הקודמים שעשו כאן בוועדת הכלכלה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רואים מה קרה בשוק הסלולר, המחירים יורדים.
כרמל שאמה-הכהן: כשיש תחרות, המחירים יורדים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנשים גם מפוטרים, דרך אגב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אנשים מפוטרים, צריך להסתכל על האמת בעיניים.
כרמל שאמה-הכהן: לא, לא, לא צריך - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה לא, כרמל?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש מאות אנשים, וגם אלפים, שמפוטרים מחברות הסלולר.
גלעד מיכלסון: ככל שהתוכניות היו יותר מסובכות, אז גייסו עוד כוח-אדם; עכשיו כשהתוכניות יותר פשוטות, פשוט הם מצמצמים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז כולם חכמים פה, אבל אף אחד לא ניהל עסקים - - -
דורי צ'יקו: גלעד, כל הכבוד.
דורי צ'יקו: חבל, דווקא לא מזמן החלפנו מנכ"ל, היינו יכולים לקחת אותך, אתה מבין בזה.
גלעד מיכלסון: אפשר לקרוא דוחות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מצחיק, נו באמת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא רוצים לפגוע, נכון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי זה יכול לבוא לנו בדלת האחורית ולפגוע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם כול, בעיניי – נכון, ניתוק זיקה זה דבר טוב, זה נשמע על-פי מה שאתה אומר מעולה לצרכן, אבל אני מאוד חוששת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שאמרה היועצת המשפטית, שאנחנו לא מספיק יודעים איך זה יכול בסופו של דבר להשפיע על הצרכן בדלת האחורית.
כרמל שאמה-הכהן: אגיד לך מה יקרה.
כרמל שאמה-הכהן: תזכרי – יש פרוטוקול – זה יוזיל גם את מחירי השיחות וגם את מחירי המכשירים, שני הדברים.
יעל כהן-שאווט: נכון, תהיה תחרות על מכשירים.
כרמל שאמה-הכהן: יקומו רשתות רציניות שיתמקצעו בלמכור מכשירים לצרכן, לתת לו את השירות בפן הזה, ותהיה שם תחרות מלאה.
כרמל שאמה-הכהן: היום יש מפעילים שהם גם יבואנים של מכשירים, יש שוק שהוא כלוא, אין מה לעשות, צריך לפתוח אותו.
כרמל שאמה-הכהן: ולפעמים גם בתחרות, אז יכול להיות שיש קצת פיטורים, אחרי כן איזון, בסך הכול לציבור זו תועלת מלאה.
קריאה: של כלל הציבור.
לאה ורון: של כל משתמשי הטלפון הנייד.
כרמל שאמה-הכהן: ופה אנחנו מדברים על כך שהסלולר זה 90% מהציבור.
אתי בנדלר: אני רוצה להבהיר מה שאמרתי.
יעל כהן-שאווט: היא דיברה על משהו אחר.
אתי בנדלר: כשאני הבעתי הסתייגות, או על כל פנים שאלתי שאלות, זה כדי לברר אם יש מקום להתערב בחוזים קיימים.
אתי בנדלר: כאן מה שמוצע כרגע זה הסדר חדש שיחול לגבי התקשרויות חדשות, לא לגבי חוזים קיימים.
יעל כהן-שאווט: נכון.
אתי בנדלר: ומה שמציע היושב-ראש, ככל שאני מבינה, שלא יהיה קשר בין עסקה למכירה או לרכישת ציוד קצה לבין עסקה למתן שירותי טלפון או רדיו טלפון נייד.
אתי בנדלר: שתי עסקאות שונות, ואסור יהיה לקשור את העסקאות האלה בשום דרך שהיא.
אתי בנדלר: והציפייה היא שמחד גיסא, המחיר של ציוד הקצה שנותר לצרכן לשלם או ללקוח לשלם כשהוא רוצה לנתק את הקשר שלו עם החברה למתן שירותי טלפון, לא יכבול אותו אליה רק בשל כך שפתאום המחיר של ציוד הקצה הוא מאוד מאוד גבוה, ואז זה מהווה חסם בעצם לעזיבה.