GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי פרל: אני מבקש לדעת, התקנות האלה גם חלות על המשרדים הממשלתיים?
תמר פינקוס: לא, זה חל על מה שכלול בתוספת.
אבי פרל: סליחה, למה זה לא חל על המשרדים הממשלתיים?
איתי עצמון: זה חל רק על עוסקים שכלולים בתוספת השנייה, אך ורק.
איתן כבל: אבי יקירי, אתה ב"דיליי".
איתן כבל: סליחה שאני אומר לך את זה, אני לא אומר את זה כדי – זה היה הדיון הראשון בוועדה.
איתן כבל: כשהתחלנו את הדיון בוועדה היתה השאלה הזו.
איתן כבל: הצעת החוק הזו איננה נוגעת למשרדים הממשלתיים, יש את השר מיקי איתן, יש את הממשלה, הממשלה עכשיו עוסקת בעניין הזה.
איתן כבל: אנחנו לא פותחים ולא חוזרים לאחור.
איתן כבל: באופן עקרוני אתה ועוד איך צודק.
אבי פרל: אוקיי, אז אולי נפתח את הכול, גם את ה- 1-800, גם את המספר הרגיל וגם את זה.
איתן כבל: אני אשמח.
אבי פרל: וגם את חוק הגז נפתח, שאנחנו מחכים לו גם 22 שנה.
קריאה: זה קרוב יותר מאי פעם.
אבי פרל: הקרוב הזה זה "הניתוח יצליח והפציינט מת".
אבי פרל: נראה כמה קרוב.
כרמל שאמה-הכהן: מי עוד רוצה לדבר?
סוזנה רבינוביץ: בקשר לחובה של העוסק להשאיר הודעה לצרכן הודעה קולית או מסרון קצר.
סוזנה רבינוביץ: לפעמים אין לצרכן הודעה קולית, אין לו טלפון עם מענה קולי ולפעמים גם אין לו פלאפון עם אפשרות להשאיר מסרון, מה קורה במקרים כאלה?
תמר פינקוס: אין אז אין.
איתן כבל: נשלח לו מברק 24.
סוזנה רבינוביץ: וכן, לפעמים גם הצרכן אולי לא ישאיר את כל הפרטים שלו.
סוזנה רבינוביץ: לכן אנחנו מבקשים שאחרי "או ישלח לו מסרון קצר (sms)" יהיה כתוב גם "במידת האפשר ובלבד שהשאיר הצרכן פרטים להתקשרות".
סוזנה רבינוביץ: זה יותר ברור וזה לפחות לא חושף את העוסק ל - - -
איתן כבל: אנחנו הלכנו בנושא הזה לקראתכם.
איתן כבל: אני רוצה להזכיר שההתחלה היתה הרבה יותר דרקונית מבחינת מערכת היחסים.
איתן כבל: בואו לא נחזור לאחור, חבר'ה.
איתן כבל: אני רוצה להזכיר שבסוף החלטנו שעושים הקשה של המסלול לאן אתה רוצה ולאן יחזרו.
איתן כבל: כי אם הוא יתחיל לדבר, יתחיל להגיד לאן לשלוח לו וכו', אבי עכשיו יתלונן שהוא יצטרך להקים מחלקה לפענוח מה כל אחד אמר לו.
סוזנה רבינוביץ: לעוסק אין בעיה לעשות את זה, אבל אם אין לו אפשרות?
אבי פרל: היא אמרה דבר נכון, את המינימום.
אבי פרל: אתם צריכים גם להבין את המהלך הסדיר של עסק.
אבי פרל: קודם כל, אנחנו מתייחסים - - -
איתן כבל: אבי, אין לי בעיה, במקור אנחנו הצענו.
איתן כבל: חברים, אתם שכחתם?
אבי פרל: אבל היא אמרה דבר נכון, בתנאי שיהיה כתוב שישאיר - - -
איתן כבל: אבל, סליחה, אבי.
איתן כבל: שוש, את שכחת?
איתן כבל: זאת היתה ההצעה המקורית.
איתן כבל: מה קורה לכם?
ברוריה מנדלסון: רק צריך להבהיר שהחובה חלה ככל שהמכשיר תומך בשירותים האלה, שהעוסק לא יהיה חשוף לתביעה פה.
ברוריה מנדלסון: אם יש למישהו מכשיר שלא תומך ב-sms או בתא קולי, הוא לא מחויב להשאיר הודעה.
איתן כבל: קודם כל, זה כבר דיון אחר.
איתן כבל: זה לא בדיוק מה ששוש אמרה.
סוזנה רבינוביץ: אמרתי "במידת האפשר".
ברוריה מנדלסון: זה מה שהיא התכוונה.
איתן כבל: אם הייתי יודע מה כולם מתכוונים, מה נועה מתכוונת כל הזמן, הייתי חוסך חצי מהוויכוחים.
איתן כבל: אבל אני לא יודע כל הזמן מה מתכוונים, אוקיי?
איתן כבל: לכן אני מנסה לומר לך דבר אחר לגמרי.
איתן כבל: תראי, אנחנו כל הזמן מנסים ללכת לנקודות הקיצון.
איתן כבל: זה מחזיר אותי כל הזמן לדיונים שאנחנו דנים בהם בנושאי צרכנות, שיש את הקבוצה, המסה המרכזית, שיש לה טלפון, שיש לה טלפון תומך sms ויש קבוצה קטנה שהיא לא.
איתן כבל: אני מניח שמשרד התמ"ת או מי שיוציא את כל הפרסומים, יגידו: בתנאי שזה תומך.
סוזנה רבינוביץ: לא, זה צריך להיות כתוב.
הילה דוידוביץ: שוש, הסעיף הזה הוא לא פלילי כרגע.
הילה דוידוביץ: בבוא היום הוא עשוי להיות - - -
סוזנה רבינוביץ: אבל תובענה ייצוגית אין שום בעיה.
הילה דוידוביץ: גם בתובענה ייצוגית, נדמה לי שזו טענת הגנה אלמנטרית - - -
ברוריה מנדלסון: הילה, למה צריך לבקש הגנה?
ברוריה מנדלסון: בואו נקבע.
ברוריה מנדלסון: אנחנו גם אמרנו לשר התקשורת להעביר את זה בהוראות.
הילה דוידוביץ: אבל מה זה "במידת האפשר"?
ברוריה מנדלסון: לא "במידת האפשר" אלא "ככל שהמכשיר תומך בשירותים האלה".
ברוריה מנדלסון: למה צריך טענות הגנה עכשיו?
ברוריה מנדלסון: זה פשוט לא הגיוני.
תמר פינקוס: היא אומרת לא "במידת האפשר", היא אומרת "ובלבד שהטלפון תומך".
הילה דוידוביץ: זה נראה לי מיותר.
הילה דוידוביץ: לי אין התנגדות זה נראה לי פשוט מיותר.
איתן כבל: מה שהיא אומרת כאן זה לא מופרך.
איתן כבל: אם אתה צריך לחזור למישהו, הרי תמיד יש את הדווקנים האלה.
איתן כבל: הוא אומר: לא כתוב – לא כתוב אז תחזור, תבוא אלי הביתה, תעיר אותי בלילה, אני לא יודע מה.
איתן כבל: מכירים גם את אלה ולכן צריך שיהיה מובהר.
לאה ורון: צריך להוסיף את זה.
הילה דוידוביץ: אפשר, זה פשוט נראה לי מיותר.
אבי פרל: האינטרס של החברה זה לחזור כי אנחנו צריכים את הלקוח, רוצים לחזור ללקוח וזה האינטרס שלנו קודם כל.
לאה ורון: אז איך כל כך הרבה צרכנים לא מרוצים קיימים במשק מהשירות שהחברות נותנות, אם זה כזה אינטרס של החברה?
כרמל שאמה-הכהן: ראית אתמול את הדוגמה בערוץ 2?
אבי פרל: כן, אדוני היושב-ראש.
אבי פרל: אני רוצה לומר שאם היו משפרים את הרפורמה בתחום שאני עוסק אז באמת הלקוחות היו יותר מרוצים.
אבי פרל: אבל מה שאני רוצה לומר פה, כהערת אגב – כן, לאה – זה שבאמת, עם כל הכבוד, אנחנו משתדלים וככה אנחנו יכולים להביא עוד לקוח ועוד לקוח.
אבי פרל: אז הבסיס הוא שאנחנו רוצים שהלקוחות יהיו מרוצים ואנחנו משתדלים לחזור אליהם.
אבי פרל: אבל, אני כבר רוצה לומר לכם: התקנה הזו, 18ב, יצאה רק לפני 3 שנים וכבר השכילו - - -
תמר פינקוס: 2005 ואנחנו ב-2012.
אבי פרל: 2005.
אבי פרל: ומאז כבר, אדוני היושב-ראש, רצו והגישו נדמה לי 10 תביעות ייצוגיות על הנושא הזה כי כבר מחפשים עבודה.
אבי פרל: יש כבר 10 תביעות ייצוגיות.
לאה ורון: 18ב אני מבינה שזה לא על התקנות, אתה מדבר על החוק.
אבי פרל: על החוק של ה-1-800.
לאה ורון: 18ב זה בחוק.
אבי פרל: על זה אני מדבר.
אבי פרל: כבר יש תביעות ייצוגיות ורצו מהר מהר.
אבי פרל: אנחנו לא מחפשים פה עבודה למשפטנים ולא, חס וחלילה, לפגוע בלקוחות.
אבי פרל: אבל אנחנו צריכים גם לא לגרום פה, כוועדה שמחוקקת, שתהיה עכשיו עבודה בעתיד למשפטנים ולבעיות.
אבי פרל: אנחנו צריכים לפשט את הדברים ולא להכביד על מנת שלא נגרום אחר כך לבעיות אחרות בבתי משפט.
כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שאנחנו בעד שהלקוח ישאיר פרטים כי אולי הפרטים שלו בחברה לא מעודכנים, אולי הוא נמצא באיזה משרד.
לאה ורון: "ובלבד שהצרכן השאיר פרטים להתקשרות".
סוזנה רבינוביץ: "במידת האפשר" גם.
סוזנה רבינוביץ: שיהיה כתוב "במידת האפשר".
קריאות: לא, לא "במידת האפשר".
חנה טירי וינשטוק: לא, לא "במידת האפשר", זה מאוד עמום לדעתי.
חנה טירי וינשטוק: לא להגזים.
איתן כבל: אני שוב אומר לכם, תזכרו את הדבר הבא, זאת חרב מתהפכת.
איתן כבל: אני אומר את זה גם ליושב-ראש וגם לי, אני רוצה הרי להביא את התוצאה הכי טובה.
איתן כבל: תחשבו על העניין שאנחנו מתחילים: האזרח לא משאיר פרטים – מה העניין?
איתן כבל: יתחילו להגיד: הוא לא השאיר ברור, כן ברור, ודברים מהסוג הזה.
איתן כבל: לכן אני אומר, תראו על מה עכשיו אנחנו רוצים לפתוח את הכול.
סוזנה רבינוביץ: לא, לא לפתוח.
איתן כבל: אני אתכם אני כבר הלכתי אתכם.
איתן כבל: חבר'ה, נו.
כרמל שאמה-הכהן: נו, אז מה ההצעה?
כרמל שאמה-הכהן: מספיק להתווכח, איתן.
איתן כבל: אני לא מנסה.
איתן כבל: אני אומר שתהיה תוספת שתגיד בפירוש שמי שאין לו אפשרות לחזור אליו או על-ידי sms במכשיר תומך – אז נוסיף.
לאה ורון: אז הציעה עורכת הדין רבינוביץ לוועדה להוסיף "ובלבד שהצרכן השאיר פרטים להתקשרות".
לאה ורון: מה לא טוב בזה?
תמר פינקוס: משרד התקשורת נתן נוסח יותר נכון: "ובלבד שהטלפון תומך בשירותים האלה".
איתן כבל: נכון, מקבל את זה.
אבי פרל: שהלקוח ישאיר את הפרטים לאן לחזור אליו.
לאה ורון: אני לא הבנתי מה זה "ובלבד שהטלפון תומך בשירותים האלה".
חנה טירי וינשטוק: שיש לו אפשרות לקבל sms ויש לו תיבה קולית.
חנה טירי וינשטוק: יש כאלה שלא מאפשרים.
הילה דוידוביץ: אבל אם אין לו פלאפון גם?
הילה דוידוביץ: מה, לא נצא מזה?
סלעית קולר: כל הנקודה היא לא במענה, הבן-אדם חזר - - -
כרמל שאמה-הכהן: חברים, לא לדבר בלי רשות דיבור, מספיק.
כרמל שאמה-הכהן: מה, זה לא ברור שאם שלחת לאדם sms והטלפון שלו לא תומך אתה פטור מחובתך?
כרמל שאמה-הכהן: אני שלחתי למישהו מכתב ואין לו תיבת דואר, אני אשם?
כרמל שאמה-הכהן: יש גבול כמה אפשר להאכיל את הצרכן עם כפית.
כרמל שאמה-הכהן: גם האחוז הוא מאוד זניח.
תמר פינקוס: אני אישית חושבת שהתוספת הזו מיותרת.
תמר פינקוס: הרי מה שיצטרכו להוכיח הוא שהיתה פה רשלנות אבל אם למישהו אין אז לא היתה רשלנות, אז לא צריך יהיה הגנה.
תמר פינקוס: אני חושבת שכל תוספת כזאת בחקיקה ובתקנות – אנחנו יורדים לרזולוציה של רזולוציה עד שאנחנו מטפלים בפרט הבודד, והחקיקה לא נוצרה לצורך זה.
כרמל שאמה-הכהן: שיחזרו ל-90% מהאנשים עשינו את שלנו.
כרמל שאמה-הכהן: אז אנחנו מאשרים את הסעיף כפי שהוא?
מיכל פליישר: אני חייבת לומר דווקא מהמקום של עורכת דין, אני דווקא הייתי מאוד שמחה לקחת את זה שנחזור ל-90% מהאנשים עשינו את שלנו.
מיכל פליישר: הייתי שמחה אפילו לאמץ את זה כסעיף בתקנות שיחזרו ל-90%.
מיכל פליישר: אבל בסוף חקיקה היא דבר גורף וה-10% שלא חזרו אליהם הם 10% שמייצרים תביעה ייצוגית.
תמר פינקוס: ולכן תהיה טענת הגנה: אין לנו איך לחזור אליהם.
תמר פינקוס: זה הכול.
מיכל פליישר: אני חייבת להגיד, אני לא אעמוד על זה, אני מאמצת - - -
כרמל שאמה-הכהן: את רואה שופט שקונס חברה?
מיכל פליישר: נשתמש בפרוטוקול לדיון, אגב.
מיכל פליישר: לגבי מטרות החקיקה, אבל, לטעמי – אני לא רוצה להכניס רעיונות – אפשר לפרש את זה - - -
כרמל שאמה-הכהן: כשאתם שולחים sms וזה קו שלא יכול לקבל sms יש לכם אינדיקציה מהחברה.
כרמל שאמה-הכהן: כן, יש אינדיקציה.
מיכל פליישר: לא בטוח.
דורי ציקו: שה- smsלא הגיע?
דורי ציקו: לא בכל מצב.
כרמל שאמה-הכהן: שה- smsלא הגיע, בטח.
כרמל שאמה-הכהן: למי שחסום?
דורי ציקו: אתה יכול גם לא לקבל אפילו - - -
כרמל שאמה-הכהן: אה, זה החוק של אפללו שהתנגדתם לו.
דורי ציקו: נכון, אבל אתה יכול לא לקבל sms גם אם הטלפון לא חסום כי פשוט אין ללקוח טלפון בכלל שתומך ב- sms.
ברוריה מנדלסון: או תא קולי.
כרמל שאמה-הכהן: איזה טלפון היום לא תומך ב- sms?
כרמל שאמה-הכהן: גם בטלפון קווי יש sms.
דורי ציקו: לא בכל קווי יש sms.
דורי ציקו: בכשרים אין sms.
ברוריה מנדלסון: בכשרים אין sms.
דורי ציקו: בכשרים יש לי חיווי אבל.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נותנים את השירות הזה למי שיש לו את האפשרות לקבל.
חיים זילבר: אז למה לא לכתוב שמי שאין לו, לא יקבל.
תמר פינקוס: כי זה כמו להגיד: מי שיודע ללכת שילך.
חנה טירי וינשטוק: זה מיותר.
חיים זילבר: זה לא אותו דבר.
תמר פינקוס: אותו דבר.
הילה דוידוביץ: אותו דבר.
תמר פינקוס: מי שיודע ללכת הולך.
הילה דוידוביץ: ומי שאין לו פלאפון, אז מה?
הילה דוידוביץ: צריך לכתוב גם שאם לו פלאפון אז גם?
ברוריה מנדלסון: זה לא פלאפון, זה טלפון.
ברוריה מנדלסון: לא בהכרח לפלאפון.
הילה דוידוביץ: אין לו משיבון ואין לו פלאפון נייד.
ברוריה מנדלסון: על זה אנחנו מדברים.
ברוריה מנדלסון: חוזרים אליו מהטלפון שאליו הוא התקשר.
ברוריה מנדלסון: הילה, על מה אתם מדברים?
חנה טירי וינשטוק: לא, ישאירו הודעה קולית.
כרמל שאמה-הכהן: רגע, מה הבעיה?
כרמל שאמה-הכהן: לטלפונים נייחים לא יחזרו ב- sms, מה הבעיה?
חנה טירי וינשטוק: לבעלי עסקים יש את כל הפרטים גם של הצרכנים.
כרמל שאמה-הכהן: לניידים שולחים sms.
כרמל שאמה-הכהן: נייד שאין לו sms בעייתו.
כרמל שאמה-הכהן: זו הגישה שלנו, נכון, איתן?
כרמל שאמה-הכהן: לגבי טלפונים קוויים בבית, sms זה לא פיתרון, הודעה קולית או שיחה.
חנה טירי וינשטוק: אז הודעה קולית.
איתי עצמון: לפעמים אין תא קולי.
חנה טירי וינשטוק: אם אין אז אין, אני לא יכולה לבוא ולהגיד שהעוסק התרשל אם אין לו.
תמר פינקוס: אם אין אז אין, אז העוסק יחזור תוך 3 שעות בלי שהוא השאיר הודעה.
חיים זילבר: - - - 7 שנים אחורה?
כרמל שאמה-הכהן: אתה אומר:
כרמל שאמה-הכהן: אני התקשרתי אליו ולא היה מענה ולא היתה אפשרות להשאיר הודעה, אין אינדיקציה כזו.
אבי פרל: איך אני שומר את זה?
תמר פינקוס: בפלט של השיחות.
כרמל שאמה-הכהן: אתה התקשרת לאותו אדם?
אבי פרל: כן.
כרמל שאמה-הכהן: הוא לא ענה לך?
כרמל שאמה-הכהן: ולא ענה מענה קולי?
כרמל שאמה-הכהן: לידו רשום "בוצעה שיחת חזרה ואין מענה קולי ואין מענה אנושי".
אבי פרל: אבל, אדוני היושב-ראש, כמה זמן אני יכול לשמור כזה דבר מתוך 10,000 השיחות שאני מוציא ביום?
כרמל שאמה-הכהן: את כל זה אתה שומר על דיסק און-קי 10 נשים.
אבי פרל: סליחה, לשמור 10,000 שיחות שמגיעות בכמות, והוא יתבע בעוד 3 שנים?
כרמל שאמה-הכהן: אבל, אבי, זה שני גרושים וחצי היום לשמור את כל המידע הזה.
אבי פרל: אדוני היושב-ראש, זה לא גרוש וחצי, אני רוצה להסביר לך מה הבעיה.
כרמל שאמה-הכהן: 1,000 גרוש.
אבי פרל: זה גם לא 1,000 גרוש.
אבי פרל: אנחנו שמים פקידה היום במשרה מלאה - - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל היא עשתה את הטלפון הזה.
תמר פינקוס: אז תענו מיד.
אבי פרל: סליחה, גם אתם עונים מיד?
אבי פרל: את עונה מיד?
תמר פינקוס: אני כן.
אבי פרל: אז אני רוצה לומר לכם שלפני שאתם אומרים לנו מה לעשות תעשו את זה אתם.
אבי פרל: הכי טוב.
אבי פרל: נלמד מכם.
אבי פרל: משרדי ממשלה קודם כל שיענו בזמן, אחר כך תפנו אלינו, המעסיקים, בנוסף לכל הבעיות.
אבי פרל: אנחנו אמרנו שהבסיס הוא שאנחנו, כחברות מסחריות, רוצות לתת את השירות הכי טוב.
תמר פינקוס: אז תיתן.
אבי פרל: חוץ מזה, שבתקנות אנחנו הפרדנו, אם זו תקלה זה 1-800, ועל זה אנחנו דנים כרגע ולדבר הזה צריך גם לתת איזשהו מרווח ולא להכניס אותנו כל שני וחמישי להגיע לתביעות ייצוגיות.
אבי פרל: זה מה שייגרם בסוף וזה מה שיקרה.
חנה טירי וינשטוק: אבל העובדה שנוסיף את התוספת שאתם מבקשים זה לא מה שימנע את התביעות הייצוגיות.
חנה טירי וינשטוק: מה, זה שאנחנו נכתוב "ובלבד שיש אפשרות להשאיר הודעה"?
אבי פרל: מה אתם מחפשים?
אבי פרל: קודם כל תענו אתם בזמן, שאתם תהיו כפופים לאותם החוקים, אחר כך אתם תראו איך זה.
חנה טירי וינשטוק: אל תגיד לי דבר כזה, אני לא מנהלת אתך את הוויכוח הזה.
אבי פרל: יש סנקציה והסנקציה תהיה גם עליכם, כל הפוסל במומו פוסל.
חנה טירי וינשטוק: סליחה, אני לא מבינה את הוויכוח הזה.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להבין, כשאני התקשרתי לחברה, איך הם יודעים למי לחזור?
כרמל שאמה-הכהן: השארתי הודעה, נכון?
כרמל שאמה-הכהן: או הזדהיתי במהלך הניתוב?
ברוריה מנדלסון: זו באמת הנקודה, שלא כתוב פה לאיזה טלפון חוזרים.
ברוריה מנדלסון: זה עמום.
ברוריה מנדלסון: לא כתוב לאן חוזרים, לטלפון שהוא התקשר ממנו, לטלפון שרשום בחברה.
מיכל פליישר: הוא יכול לבקש מספר אחר.
ברוריה מנדלסון: אבל זה לא כתוב.
מיכל פליישר: בהודעה שהוא משאיר הוא מקליד כנראה את הטלפון שאליו הוא רוצה שיחזרו.
ברוריה מנדלסון: זה כנראה, אז אני אומרת, זה נושא שנשאר פתוח.
מיכל פליישר: הוא יכול להתקשר מהעבודה ולבקש שיחזרו אליו לסלולר.
ברוריה מנדלסון: אבל צריך להבהיר את זה.
סלעית קולר: זה לא צריך להיות בתוך התקנות, סליחה.
חנה טירי וינשטוק: לבעל העסק יש בדרך כלל את פרטי ההתקשרות עם הלקוח, בדרך כלל יש לו את כל הפרטים, יש לו את מספר הטלפון שלי, יש לו את מספר הסלולרי שלי.
חנה טירי וינשטוק: אם אני מתקשרת ואני מבקשת שיחזרו אלי, אז מן הסתם אני משאירה פרטים.
תמר פינקוס: שילמדו מ"נט-סל".
תמר פינקוס: ב"נט-סל" חוזרים ואם הם לא מוצאים אותו פה – עוד לא קרה לי שהייתי צריכה לעשות הזמנה, השארתי הודעה ולא חזרו אלי.
תמר פינקוס: הם יודעים לחזור אלי, לא משנה איפה אני נמצאת.
איתן כבל: יש הבדל ואני אגיד לך מהו, ב"נט-סל" הוא רוצה אותך.
איתן כבל: זה לא דומה כי ב"נט-סל" הוא צריך אותך.
תמר פינקוס: גם הם צריכים אותי.
לאה ורון: לא, זה לא רק זה.
לאה ורון: זו מערכת שבנויה על טלפוניה.
לאה ורון: זה בסיס לכל השירות הזה.
תמר פינקוס: זו מערכת, שילמדו איך עובדת המערכת הזו.
תמר פינקוס: מערכת מעולה.
איתן כבל: השירות הוא אחר, לא בגלל זה הוא חוזר.
איתן כבל: הוא רוצה לקחת ממך את הכסף שלך, זה לגיטימי.
תמר פינקוס: גם הם רוצים לקחת ממני את הכסף.
אבי פרל: אז למה את מחייבת אותנו, למה אנחנו צריכים את הסנקציה?
אבי פרל: בואו נתייחס לביטוח לאומי לראות איך זה עובד, הם גם חוזרים מביטוח לאומי.
איתן כבל: חבר'ה, שניה.
איתן כבל: אדוני היושב-ראש, נכנסנו לפה כאילו עכשיו המצאנו את הגלגל.
כרמל שאמה-הכהן: יש פה הצעה של הייעוץ המשפטי ש"הוראות תקנות משנה (ג) ו-(ד) לעניין התקשרות של עוסק לצרכן יחולו אם הצרכן השאיר בהודעה מוקלטת פרטים להתקשרות עמו".
סלעית קולר: אז אתה תגיד שיש להם חובה לתת לי את האפשרות להגיש פרטים להתקשרות עמו.
חיים זילבר: סלעית, כתוב בהתחלה שצריך להשאיר הודעה אחרי 3 דקות.
חיים זילבר: זה כתוב.
סלעית קולר: אבל איזה פרטים אתה צריך להשאיר?
כרמל שאמה-הכהן: פרטים להתקשרות.
איתי עצמון: זה יכול להיות בדרך של הקשת מספר במערכת ממוחשבת, זה יכול להיות בדרך של השארת הודעה קולית, יש כל מיני דרכים.
איתי עצמון: אני לא חושב שכדאי להיכנס לזה תחת תקנות.
חנה טירי וינשטוק: אם העוסק יבוא ויטען: אתה לא השארת פרטים, אני לא הייתי חייב לחזור, איך הצרכן יוכיח שהוא השאיר פרטים?
אבי פרל: שהוא יוכיח שהוא השאיר פרטים.
חנה טירי וינשטוק: אני לא רוצה להעמיד את הצרכן - - -
חיים זילבר: יבוא לבית המשפט ובית המשפט יחליט, כמו כל הליך משפטי.
איתי עצמון: אפשר להוכיח שהוא השאיר לו הודעה.
כרמל שאמה-הכהן: איך הוא יוכיח אחרת?
כרמל שאמה-הכהן: בלי זה, איך הוא מוכיח?
תמר פינקוס: אנחנו יורדים לרזולוציות לא נכונות.
כרמל שאמה-הכהן: איך הוא יוכיח שהוא בכלל פנה?
כרמל שאמה-הכהן: הוא יתקשר, יוציא את פלט שיחות?
אבי פרל: הוא יוציא פלט שיחות כמו שאנחנו צריכים להוציא.
חנה טירי וינשטוק: נכון, הוא יכול להוציא פלט שיחות, אבל בפלט שיחות יש לך רק את המספר.
כרמל שאמה-הכהן: יש את משך השיחה.
חנה טירי וינשטוק: אתה לא יודע מה השארתי שם, אין לך את תוכן השיחה.
תמר פינקוס: אנחנו יורדים לרזולוציה לא נכונה כי אנחנו נצטרך עכשיו על כל "ויץ" לעשות חקיקה.
תמר פינקוס: הוא יוכיח שהוא הלך עד הטלפון וכשהוא דיבר הוא ישב, ולכן החקיקה היא כזו, שיש לה גם היגיון, וכמשהו לא קורה אז אתה חסר רשלנות.
תמר פינקוס: ולכן להתחיל לכתוב "ובלבד שהשאיר" ואיך הוא יוכיח – בשום חקיקה זה לא מופיע.
תמר פינקוס: בשום חקיקה זה לא מופיע.
תמר פינקוס: אי אפשר לעשות רזולוציות כאלה.
תמר פינקוס: אנחנו עושים עוול לעוסקים, אנחנו עושים עוול לצרכנים.
תמר פינקוס: בואו נשאיר את זה כך, זה תקנות.
תמר פינקוס: אנחנו נתאסף לכאן עוד חצי שנה או שנה, ואם אנחנו נקבל מבול של תלונות של עוסקים ושל צרכנים – השארנו לא השארנו – זה לא נכון.
איתן כבל: אני חושב שהתקנות הן בסך הכול בסדר, התוספת שאומרת שישאיר את מספר הטלפון שאליו הוא מבקש שיחזרו אליו וזה הכול.
לאה ורון: זו בקשה של איגוד לשכות המסחר, של עורכת הדין רבינוביץ.
איתן כבל: זה הכול, זה כל הסיפור.
תמר פינקוס: להתחיל מעבר לזה זה פשוט לא נכון.
איתן כבל: להשאיר רק מספר טלפון, כמו שאתה משאיר הודעות, זה הכול.
כרמל שאמה-הכהן: אז אנחנו מוסיפים את התוספת: הוראות תקנות משנה (ג) ו-(ד) - - -
חנה טירי וינשטוק: אני מציעה שלא זה יהיה "ובלבד ש..." אנחנו מציעים שזה באחד הסעיפים הראשונים, כשכתוב - - -
חנה טירי וינשטוק: רגע, תנו לי לסיים.
כרמל שאמה-הכהן: תנו לה לסיים.
כרמל שאמה-הכהן: מה זה הדבר הזה?
חנה טירי וינשטוק: אני מבקשת שלא יהיה כתוב "ובלבד" כי ה"בלבד" הזה מכניס את הצרכן למקום שאחר כך יהיה לו מאוד קשה להוכיח אם הוא כן השאיר או לא השאיר ויגידו לו: לא השארת.
כרמל שאמה-הכהן: תנסחי את זה.
חנה טירי וינשטוק: אבל אפשר באחד הסעיפים הראשונים, בסעיף (ב) יהיה כתוב: "בחר הצרכן לעבור לשירות השארת הודעה, ישאיר את הפרטים שלו" משהו כזה.
תמר פינקוס: "ישאיר את פרטי המספר לשם להתקשר".
תמר פינקוס: שם זה צריך להופיע.
חנה טירי וינשטוק: ישאיר את פרטי; העוסק יחזור לצרכן במענה אנושי".
לאה ורון: "ישאיר את הפרטים להתקשרות עמו".
חנה טירי וינשטוק: זאת אומרת, בתחילת הסעיף הזה יופיע העניין של השארת הפרטים, לא "ובלבד".
תמר פינקוס: אז הנה, עכשיו מנסחים.
תמר פינקוס: "ישאיר את הפרטים להתקשרות עמו".
לאה ורון: הרעיון הוא ברור, ככל שתמצאו נוסח יותר טוב היושב-ראש בוודאי יאפשר לכם לשבח את הנוסח.
איתי עצמון: אני מציע שהוועדה תחליט על העיקרון ואנחנו נחשוב אחר כך איך לשלב את העיקרון הזה בנוסח, מכיוון שתקנת משנה (ב) אושרה כבר.
תמר פינקוס: אבל זה צריך להיות בסעיף (ב).
איתי עצמון: עורכת הדין פינקוס, תקנת משנה (ב) אושרה בוועדה בדיון הקודם.
איתי עצמון: אנחנו נמצא את הדרך לשלב את העיקרון הזה בנוסח.
כרמל שאמה-הכהן: תמצא את הדרך, אנחנו הבנו את הרעיון.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נצביע על העיקרון ועל סעיף (ד) ואתם תתקנו את זה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו סומכים עליכם.
איתי עצמון: ברמה של הבהרה, מה שדובר קודם, שהעוסק בעצם יאמר מה הוא טווח השעות שבו יחזור לצרכן, העיקרון הזה התקבל?
איתן כבל: הצבענו עליו.
איתי עצמון: לא, לא הצבענו, רק דובר, רק רציתי לוודא.
כרמל שאמה-הכהן: הצבענו על השינויים.
חנה טירי וינשטוק: כל מה שרצינו לומר בתקנות האלה הוא שהמענה האנושי של העוסק יהיה מענה מקצועי שהוא באמת ייתן מענה לצרכן לעניין הליקוי או הפגם, שלא יענו לו, יחזרו אליו ויגידו לו: כן, אני אשלח אליך טכנאי בעוד 3 ימים.
כרמל שאמה-הכהן: אם אני רוצה לברר משהו לגבי החשבונית, זה לא כלול?
איתן כבל: זה כן, גם.
קריאה: זה לא פגם.
הילה דוידוביץ: זה כן.
איתי עצמון: השאלה איך מפרשים את המונח "ליקוי או פגם".
איתי עצמון: השאלה אם זה ליקוי או פגם במתן השירות.
חנה טירי וינשטוק: השאלה איך מפרשים, זו פרשנות.
חנה טירי וינשטוק: הפרשנות שלנו היא שזה כן חל.
כרמל שאמה-הכהן: למה לא להבהיר את זה?
חנה טירי וינשטוק: החוק מדבר על ליקוי בטובין או בשירותים.
חנה טירי וינשטוק: אם יש לי שאלה לגבי חשבונית, אני חושבת שטעו בחשבונית, הפרשנות שלנו היא שזה כן חל על המקרים האלה.
כרמל שאמה-הכהן: איתן, להכין תיקון לחקיקה הראשית לגבי הליקוי.
איתן כבל: כבר אמרנו להם את זה בשיחתי עמם, שאנחנו רוצים לעשות הרחבה נוספת.
איתי עצמון: אבל אני מבין שגם כיום משרד התמ"ת מפרש את המונח "ליקויים או פגמים" ככוללים טעות בחשבונית.
חנה טירי וינשטוק: זאת הפרשנות שלנו.
תמר פינקוס: כשיש טעות בחשבון זה ליקוי.
חנה טירי וינשטוק: הסעיף הוא סעיף אזרחי, הוא אמנם לא פלילי אבל גם במישור האזרחי זאת הפרשנות שלנו.
אבי פרל: אדוני היושב-ראש, יש לי הערה.
אבי פרל: אני רק מבקש, אדוני, ברשותך, בסעיף (ב), אם אפשר להוסיף "השאיר הצרכן הודעה ברורה ומפורטת" ורק אז אני אוכל להתייחס אליה.
אבי פרל: כי אם אני לא מקבל - - -
חנה טירי וינשטוק: אבל אתם טענתם לא להשאיר דבר כזה, להפך.
חנה טירי וינשטוק: אנחנו רצינו בהתחלה, במקור, שהוא יפרט מה פגם או הליקוי אבל הם התנגדו לזה.
כרמל שאמה-הכהן: טוב, הנקודה ברורה.
איתן כבל: כבר עברנו את זה.
תמר פינקוס: זה כבר אושר, תעזבו.
חנה טירי וינשטוק: היו לך הערות נוסח?
איתי עצמון: כן, אני רציתי פשוט להבין את הכוונה המפורשת שלכם בתקנה 2, מכיוון שמה שכתוב כאן כרגע בעצם חוזר פחות או יותר על מה שכתוב בסעיף 18ב לחוק הגנת הצרכן.
איתי עצמון: הכוונה היא שעוסק ייתן מענה מקצועי בפניה שעניינה ליקויים או פגמים בטובין או בשירותים, נכון?
איתי עצמון: ולהבנתי, תקנת משנה (ב) מיותרת.
תמר פינקוס: אלא אם כן אי אפשר באמת לתת מענה בטלפון ויגידו: תשמעו, זה קלקול, אנחנו צריכים לשלוח אליך טכנאי, אנחנו לא יכולים לעזור לך.
איתי עצמון: השאלה מה זה מענה מקצועי.
איתי עצמון: מענה מקצועי יכול להבין את הבעיה ולהגיד שהיא תטופל אחר כך, גם זה מענה מקצועי.
איתן כבל: נכון, גם זה מענה מקצועי.
תמר פינקוס: זה מענה מקצועי.
איתי עצמון: אני חושב שתקנת משנה (ב) מיותרת.
חנה טירי וינשטוק: אפשר לנסח את זה כמו שאתה מציע: "העוסק ייתן לצרכן מענה מקצועי לכל פניה שעניינה ליקויים או פגמים בטובין שהעוסק מוכר או בשירותים אותם הוא נותן מכוח דין או הסכם" ולוותר על תקנת משנה (ב).
איתי עצמון: תקנת משנה (ב), אני לא כך כל מבין מה היא מוסיפה פשוט, אני חושב שהיא מיותרת.
חנה טירי וינשטוק: בסדר, אפשר למחוק אותה.
לאה ורון: אדוני מאשר את סעיף 2?
לאה ורון: תקנה (ב) נמחקה, סעיף 2 אושר.
חנה טירי וינשטוק: התקנה הזו היא תקנה חדשה, הוספנו אותה לאור הערות שנשמעו פה בדיון הקודם.
חנה טירי וינשטוק: אנחנו ניסינו לתת איזשהו סייג מאוד ספציפי, מאוד נקודתי.
חנה טירי וינשטוק: זאת אומרת, רק כאשר קיים פגם מערכתי כללי באספקת טובין או שירותים והפגם הזה מתייחס לאזור מסוים, ליישוב מסוים, לעיר מסוימת, למשל, היתה קריסה של עמודי חשמל או יש פגיעה בצינורות וכו' והפגם הזה מתייחס לאוכלוסיה רחבה שהיא לפחות בפריסה אזורית, במקרה כזה אנחנו מוכנים שיהיה סייג לתקנות.
חנה טירי וינשטוק: זאת אומרת, לא חייבים לתת מענה תוך - - -
תמר פינקוס: גם אי אפשר כי אז יש מפולת של טלפונים של אנשים ואז יש מענה קולי שאומר: קיימת תקלה באזור הזה – כמו שחברת חשמל עושה.
חנה טירי וינשטוק: אנחנו מוכנים לתת את הסייג בתנאי שכאשר הצרכן פונה לעוסק – זאת אומרת, שלא יהיה מצב שהצרכן פונה ואף אחד לא עונה.
חנה טירי וינשטוק: הוא לא יודע מה קורה ויש לו חושך בבית והוא באמת לא יודע מה המצב.
חנה טירי וינשטוק: לכן, הסייג הזה יחול רק כאשר הצרכן פונה לעוסק לקבלת מענה אנושי ויש הודעה מוקלטת שהעוסק משאיר שאומרת מהו האזור שקיים בו הליקוי ומהו הזמן המשוער לתיקונו.
חנה טירי וינשטוק: חברת חשמל, למשל, עושה את זה היום.
חנה טירי וינשטוק: זה אפשרי.
חנה טירי וינשטוק: רק במקרה הספציפי הזה.
חנה טירי וינשטוק: לא במקרה שיש עומס על הקווים וכו', זה לא המקרה.
איתי עצמון: יש לי מספר הערות לנוסח התקנה.
איתי עצמון: קודם כל, אתם מדברים על פגם או ליקוי בפריסה אזורית, רציתי להבין למה הכוונה.
איתי עצמון: האם הכוונה ביישוב מסוים, בעיר מסוימת, באזור בארץ?
איתי עצמון: לא כל כך ברור.
חנה טירי וינשטוק: לא רצינו שזה יהיה, למשל, רק לגבי בית מסוים או לגבי בניין מסוים, אלא שזה יהיה בפריסה אזורית, למשל ביישוב או ברמה של שכונות מסוימות בעיר מסוימת, אבל לא ברמה של בית או בניין בודד.
איתן כבל: אני רוצה לחדד.
איתן כבל: בעקבות הפניה כאן כמעט של כל הגופים, בוודאי הגופים הגדולים, שבאו ודיברו איך הם צריכים להתייחס למצב שיש בו קריסה של מערכת, אחרי דין ודברים שניהלו בינינו, ניסינו לכמת את השאלה מהי קריסה.
איתן כבל: אם זו קריסה ארצית אז זה לא בשליטתם.
איתן כבל: אבל אנחנו לא רוצים שכל קריסה או כל בעיה בבניין תהפך להיות בעיה רב-לאומית, רב-מערכתית.
איתן כבל: הניסוח הזה מנסה ללכת בעצם בין הטיפות, בהגדרות השונות של הבעיות שיש.
כרמל שאמה-הכהן: אי אפשר לקבוע שסייג זה לא יופעל יותר מכך וכך פעמים בשנה?
תמר פינקוס: לא, איך הם יכולים לדעת?
תמר פינקוס: זה יכול להיות לפעמים כל יום.
תמר פינקוס: אני יודעת כמה פעמים יהיה ברק שיפגע או ישרוף?
כרמל שאמה-הכהן: יש הסתברות.
איתן כבל: אני מבין את השאלה של היושב-ראש.
איתן כבל: היושב-ראש לא שאל כמה פעמים הברק יפגע, ברק לא פוגע פעמיים באותו מקום אבל גם קורה.
איתן כבל: העניין הוא אחר, שלא זה יהפך למה שנקרא עיר מקלט.
איתן כבל: זאת כוונתו של היושב-ראש, שאתה יכול לבוא ולבדוק.
מירב יוסף: כל מקרה חירום מגובה בחירום, אם נפעיל קווים - - -
חנה טירי וינשטוק: אני רוצה לחדד עוד נקודה קטנה.
חנה טירי וינשטוק: אם יש פגם מערכתי, למשל בירושלים, וההודעה המוקלטת באמת מופנית לתושבי ירושלים ולגביהם יש לאותה חברה סייג.
חנה טירי וינשטוק: תושבי תל-אביב, למשל – זה לא שהפטור הזה חל ספציפית לחברה, אלא זה אומר שתושבי ירושלים באזור שבו יש את הפגם - - -
איתי עצמון: מה התשובה לשאלה ששאלתי על פריסה אזורית, האם אתם רוצים לחדד את הנוסח?
חנה טירי וינשטוק: אפשר להוסיף "לרבות ביישוב מסוים" בכל מקרה וגם להגיד "באופן שלא מאפשר עמידה בהוראת התקנות".
איתי עצמון: כלומר, לא מדובר על עצם קיומו של ליקוי או פגם מערכתי כללי אלא פגם כזה שהוא בהיקף שאינו מאפשר עמידה בהוראת התקנות?
כרמל שאמה-הכהן: סעיף הבא.
ישראל מובשוביץ: אפשר?
כרמל שאמה-הכהן: הצבענו על זה כבר.
ישראל מובשוביץ: טוב, אז אחר כך אני אתייחס.
חנה טירי וינשטוק: אנחנו הצענו נוסח חדש שאומר:
איתי עצמון: צריך רק להבהיר שדין כאן – אני לא בטוח בכלל שהוא כולל רישיון למשל, ויש גם הוראות ברישיונות, למשל של חברות התקשורת.
איתי עצמון: צריך אולי להבהיר.