GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אביתר חוגג: כן, יש חברות שלא מכירות במכללות.
דוד אזולאי: פניתם בעניין הזה למשרד התחבורה.
דוד אזולאי: קיבלתם תשובה?
דוד אזולאי: קיבלנו אחרי שבועיים...
דוד אזולאי: עקבנו אחרי הנושא הזה, ולפחות ממה שאני יודע, שזה נכון לאתמול או שלשום, זה עדיין לא מכובד.
דוד אזולאי: אלה התשובות שקיבלתי.
דוד אזולאי: אני יכול להראות אותם אם צריך.
דוד אזולאי: מר אברהם שלום מפסגת זאב, בבקשה, בקצרה.
אברהם שלום: יש כמה בעיות, בהמשך לדברים שאמרו חברת הכנסת יוליה שמאלוב וחבר הכנסת כץ.
אברהם שלום: אני שואל לגבי הדוחות שאנשים קיבלו - - -
דוד אזולאי: אני מציע לא לחזור על הדברים.
דוד אזולאי: לא, לא, אני שואל מה קורה אתם.
דוד אזולאי: כי אנשים פונים אלינו, אנשים ששילמו כחוק וקיבלו דוח שלא כחוק.
דוד אזולאי: הם רוצים לדעת מי מחזיר להם את הכסף.
ישראל אייכלר: איפה הם יכולים לערער?
אברהם שלום: בוודאי.
אברהם שלום: יקימו ועדה, לא יקימו ועדה – מה הם הולכים לעשות?
אברהם שלום: דבר שני, לגבי עצירת הרכבת בגבעת המבתר.
אברהם שלום: הרכבת עוצרת בגבעת המבתר.
אברהם שלום: אומרים לאנשים: פה הרכבת נעצרת, תחכו לרכבת הבאה, היא תבוא עוד עשר דקות רבע שעה, תעלו.
אברהם שלום: יש כאלה שעולים ואז הרב-קו לא נקלט והם צריכים לשלם עוד פעם ומתחיל סיפור.
אברהם שלום: אני חושב שהקו של הרכבת צריך להיות מהר הרצל עד פסגת זאב.
אברהם שלום: לחנות שם ולחזור ריק לדפו.
אברהם שלום: באוטובוסים לא עוצרים את האוטובוס באמצע הדרך ואומרים לנוסעים: תרדו ונביא אוטובוס אחר, כי אני צריך לחזור חזרה.
אברהם שלום: דבר שלישי, לגבי כביש הטבעת, שהזכיר חבר הכנסת כץ.
אברהם שלום: השקיעו בו מיליונים - - -
דוד אזולאי: זה לא המקום.
דוד אזולאי: כביש הטבעת זה נושא אחר.
דוד אזולאי: זה כבר עלה, אז אני רק אחדד את זה.
דוד אזולאי: השקיעו שם מיליונים.
דוד אזולאי: זה כביש שיכול לעזור גם לתושבי פסגת זאב, גם לאלה שבאים מעוטף בנימין, שלא יצטרכו לרדת ולקחת שאטל.
שלומית אבינח: דיברו על זה.
אברהם שלום: דבר אחרון.
אברהם שלום: בפסגת זאב עוד מעט האוטובוסים לא יצאו מהשכונה עצמה, אלא הכול ייעשה לאורך הרכבת הקלה.
אברהם שלום: זאת אומרת שכל מי שירצה לצאת מהשכונה יהיה חייב לעלות על הרכבת הקלה ולעשות כמה מעברים כדי לצאת מהשכונה.
אברהם שלום: יש כאלה שאומרים בריש גלי שהם לא מוכנים לעבור דרך שועפט.
אברהם שלום: אני לא נכנס לסיבות שלהם.
אברהם שלום: כבר יש עצומה.
אברהם שלום: הם לא רוצים לעבור דרך שועפט, אולי רק אם יהיה יותר ביטחון ויותר סיורים.
אברהם שלום: זה דבר שצריך לקחת בחשבון.
דוד אזולאי: נעבור עכשיו לנציגי המשרדים השונים והחברות השונות.
דוד אזולאי: אתחיל עם משרד התחבורה, שהוא בצעם ממונה על כל החברות.
דוד אזולאי: בבקשה , אדוני.
יהודה אלבז: אני מנהל אגף תחבורה ציבורית במשרד התחבורה.
יהודה אלבז: נאמרו הרבה דברים בהרבה נושאים שונים.
יהודה אלבז: חלקם לא נאמרו מתוך הבנה או היכרות לעומק של הרב-קו.
יהודה אלבז: אני שמעתי פה גופים שכן מעוניינים להיכנס לרב-קו, כי הם רואים בו יתרונות בשבילם ובשביל הנוסעים שלהם.
יהודה אלבז: אז לא הכול שחור.
יהודה אלבז: אני רוצה להזכיר למה אנחנו עושים את הרב-קו ומה התועלת שיש בו.
יהודה אלבז: מדובר על כרטיס אלקטרוני שאמור להיות ללא מגע.
יהודה אלבז: אם יש בעיות בקשר שבין הכרטיס למכשיר, אז תודיעו לנו.
יהודה אלבז: אנחנו פה בשביל לטפל במקרים האלה.
דוד אזולאי: אדוני, שמעת שחלק מהדוברים דיברו על העניין הזה.
דוד אזולאי: אני אומר שאנחנו פה בשביל לטפל.
דוד אזולאי: אני מקווה שאתה לא מחכה עכשיו לפנייה.
דוד אזולאי: יש הרבה מקרים שזה עובד טוב, כמו אצל "סיטיפס" למשל, שאצלה הקריאה מאוד מהירה ויעילה.
דוד אזולאי: אני מכיר עוד חברות שבהן הקריאה טובה ומהירה.
דוד אזולאי: הטרנזקציה קורית בפחות משנייה.
דוד אזולאי: זאת אומרת שזה אמור להיות בלי עיכוב.
יעקב כץ: כולם מחויבים באותו מכשיר קריאה?
יעקב כץ: מדוע לא?
יהודה אלבז: כי יש הרבה ספקים שונים, ואני לא הולך להכתיב ספק אחד.
דוד קשני: למה לא עושים ספק אחד?
שרה פרטוש: יהודה, יש לכם ניסיון טוב עם - - -
דוד אזולאי: רבותיי, אני מבקש.
דוד אזולאי: גברתי, אנא ממך.
יהודה אלבז: אנחנו מכתיבים את הסטנדרט ואת התקן.
יחיאל רודמן: מה התקן?
יהודה אלבז: "Calitso", זה תקן בין-לאומי.
יחיאל רודמן: זה לוקח חמש שניות היום בממוצע.
יחיאל רודמן: עמדתי עם סטופר נסיעה שלמה ומדדתי חמש שניות ממוצע מהרגע שבו הבן-אדם מכניס את הכרטיס ועד שהוא מוציא.
יהודה אלבז: אז זו תקלה.
יחיאל רודמן: זו לא תקלה, בדקתי - - -
קריאה: שנייה זה לוקח.
קריאה: חמש שניות.
קריאה: אם זה התקן, אז כולם עובדים שלא לפי התקן.
קריאה: לא נכון, אצלנו זה שנייה.
דוד אזולאי: יש לי בקשה: מר אלבז ישב פה במשך כמעט שעה וחצי ושמע את כולם בקשב רב, אנא מכם.
יהודה אלבז: התקן אמור להיות מאוד מהיר, מתחת לשנייה.
יהודה אלבז: אפילו מתחת לחצי שנייה, אבל בשביל הזהירות אני אומר שנייה.
יהודה אלבז: אם זה לא המקרה, אז תגידו לנו ונטפל.
יהודה אלבז: אם יש תקלות טכניות, אנחנו נתמודד אתן.
יהודה אלבז: זה אמור לקחת פחות זמן ולייעל את העלייה לאוטובוס.
יהודה אלבז: אני מקבל מפה את התחושה שיש בעיה בהסברה.
יעקב כץ: סיפר אדם שכשהוא עולה לרכבת, זה בשנייה, כמו שאמרת.
יעקב כץ: "אבל", הוא אומר, "כשאני הולך למערכות אחרות הן פועלות בצורה שונה" - - -
שלמה כץ: לא, לא, באותה צורה בדיוק.
שלמה כץ: זה מכשיר אחר אבל באותה צורה בדיוק.
יהודה אלבז: הוא אמור לעבוד אותו דבר.
דוד אזולאי: אבל אתה שומע את האנשים.
יעקב כץ: סליחה, סליחה, אני מבקש עוד פעם להבהיר: אין דבר יותר חזק מהמציאות.
יעקב כץ: אם הוא מדבר על משהו מעשי, ניתן לשלוח מישהו שיבדוק אתו ביחד ויראה.
יעקב כץ: זה מה שאני מבקש.
יעקב כץ: הלוא זה דבר שניתן לעשות אותו.
יעקב כץ: ואם יתברר שהמכשיר ברכבת עובד טוב והמכשיר במקומות אחרים עובד פחות טוב, אז אתם רשאים להודיע למפעיל לשנות את המכשירים.
יעקב כץ: זה הכול.
יעקב כץ: הנה, התקדמנו, נכון?
דוד אזולאי: אני מסכים אתך.
דוד אזולאי: יש איזשהו מוקד לפנייה במקרים של תקלות במכשיר הזה?
יהודה אלבז: כן, בוודאי.
דוד קשני: כוכבית 8787.
דוד קשני: יענו לך הכוכבים.
דוד קשני: תאמין לי, נו.
יהודה אלבז: אצל כל מפעיל - - -
קריאה: אין, אין , אין.
דוד אזולאי: כוכבית 8787 - - -
יהודה אלבז: לא מיועדת לזה.
קריאות: לא עובד.
יהודה אלבז: בכוכבית 8787 עונים, אבל זה לא מיועד לזה.
יהודה אלבז: זה מיועד להגיד איך נוסעים ממקום למקום, וזה עובד.
יהודה אלבז: אצל כל מפעיל יש מוקד שירות לקוחות, וזה עובד.
יהודה אלבז: אני אישית בודק ששירות הלקוחות של המפעילים עובד.
יהודה אלבז: אנחנו עוקבים אחרי שירות הלקוחות של המפעילים.
יהודה אלבז: הם כן עונים ומטפלים בפניות אליהם.
יהודה אלבז: אפשר לפנות לשירות לקוחות של המפעילים.
יהודה אלבז: זה עוזר.
שלומית אבינח: המפעילים לא עונים לפניות של הוועדה לפניות הציבור.
שלומית אבינח: הם לא עונים לפניות בכתב של הוועדה.
שלומית אבינח: גם חלק מהם לא רצו להגיע, כי הם אמרו שזה לא קשור אליהם.
יחיאל רודמן: שלחתי מכתב לפני חודשיים ועוד לא ענו לי.
שלומית אבינח: תראה את הערמה שהגיעה.
שלומית אבינח: כל אחד הוא פנייה בפני עצמה.
שלומית אבינח: אזרחים פנו.
דוד אזולאי: יש לנו ערמה של התכתבויות בעניין הזה.
דוד אזולאי: פנינו ועוד לא קיבלנו מענה.
יהודה אלבז: אני אדאג לכך.
דוד אזולאי: אדוני, אני דווקא פונה אליך כנציג משרד התחבורה, כי אתה ממונה על אותן חברות – צריכה להיות פה הנחיה ברורה שיהיה קו טלפון עם מענה לאותם אנשים שיש להם בעיות.
דוד אזולאי: אין היום.
דוד אזולאי: שלא לדבר על אזרח שכבר מקדיש מזמנו כדי להוציא מכתב, והוא לא מקבל מענה.
דוד אזולאי: זה הרבה יותר חמור.
דוד אזולאי: חייב להיות מוקד טלפוני שייתן מענה לכל אותן בעיות ששמעת כאן.
דוד אזולאי: ואם החברות לא מסכימות, הרי שאתם תצטרכו להתמודד עם הבעיה הזאת.
יהודה אלבז: אנחנו נדאג שזה יקרה.
יעקב כץ: עוד מילה אחת.
יעקב כץ: אנחנו כל כך משבחים את השר כץ על הרבה דברים יפים שהוא עשה בתחבורה בשלוש השנים האחרונות.
יעקב כץ: אני מזועזע מהאפשרות שיש מכשירים קולטים מהר את הרב-קו ויש מכשירים שלא קולטים, ואתם אפילו לא יודעים איפה זה קיים.
יעקב כץ: במקרה כזה חייבים לקחת את הטלפון של הבן-אדם הזה או האישה הזו ולרדת לשטח, ללכת כמו אזרח פשוט, להכניס את הכרטיסים שלכם ולראות בשנייה את מה שהם רואים.
שלמה כץ: כל מכשיר שנכנס, נבדק אצלנו מראש.
שלמה כץ: לכן כל העמידה בתקן נבדקת - - -
דוד אזולאי: מר כץ, אני רוצה להסביר לך משהו, אדוני.
דוד אזולאי: שמעת פה דברים.
דוד אזולאי: אל תנסה להתווכח עם העובדות.
דוד אזולאי: אלו עובדות, זה קיים.
דוד אזולאי: במקום להתווכח עם העובדות אני מציע לך שתרים את הכפפה ותגיד: רבותי, יש - - -
יעקב כץ: אני מוכן להצטרף אליכם.
יעקב כץ: בואו נקבע השבוע יום ונעשה סיור עם פשוטי העם.
יעקב כץ: נרד, נלך, נבדוק.
יהודה אלבז: אנחנו נשמח לעשות סיור לחבר הכנסת כץ ולכל חבר כנסת שרוצה, במיוחד חברי הכנסת - - - ומקלב, שכל כך דואגים לתחבורה.
יהודה אלבז: ביום-יום אני רואה את זה.
יעקב כץ: במקום "רב-קו" יקראו לזה "רב-כץ".
דוד אזולאי: זה ההבדל בינינו לביניכם – אני מרים את הכפפה הזאת.
דוד אזולאי: הוועדה לפניות הציבור תצא לסיור ותראה את הדברים ממקור ראשון.
קריאות: לא רק בירושלים, גם בתל-אביב.
דוד אזולאי: רבותי, אני מודיע שנעשה סיור גם לתל-אביב.
ישראל אייכלר: אני מציע לסיור שלושה כצים: שלמה כץ, ישראל כץ ויעקב כץ, שרק הם ייסעו.
יהודה אלבז: התמונה לא כל כך שחורה.
יהודה אלבז: אני מבין שיש טענות, אבל התמונה לא כל כך שחורה.
יהודה אלבז: אני מבין שיש בעיה, ואם לא הסברנו מספיק אז נסביר עוד פעם.
יהודה אלבז: אני מקבל את זה.
יהודה אלבז: נסביר עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, עד שכולם יבינו מה היתרונות, מה החסרונות ומה הכללים.
יהודה אלבז: ואם הנהגים לא הבינו נכון, אז נסביר עוד פעם לנהגים.
יהודה אלבז: נעשה לכל הנהגים רענון, על מנת שכולם יבינו אותו דבר.
יהודה אלבז: אבל אני אומר בצור הפשוטה מאוד: הרב-קו היום בירושלים מאפשר את שיתוף הפעולה החלק בין "אגד" ל"סיטיפס" ואת שיתוף הפעולה המאוד-מאוד מעניין – שאנשים לא האמינו שיקרה – של כרטיס שעתי בתל-אביב בין ארבע חברות.
קריאה: למה כרטיס נייר לא מספיק לזה?
יהודה אלבז: זה עולם אחר.
יהודה אלבז: עברנו מעולם של ימי הביניים, של חתיכות נייר - - -
יחיאל רודמן: מה ימי הביניים בזה?
יחיאל רודמן: זה מצוין.
ישראל אייכלר: יהודה, למה אי אפשר לנסוע עם זה מבית שמש לירושלים?
יהודה אלבז: זה יקרה.
יהודה אלבז: אני מאוד מקווה שעד סוף השבוע יהיה לנו פתרון ראשוני לבית שמש.
יהודה אלבז: אנחנו עובדים על זה כל יום וכל שבוע.
יהודה אלבז: אנחנו לא מרפים ולא נרפה עד שהמערכת של הרב-קו תעבוד בצורה חלקה וטובה.
יהודה אלבז: זה אחד מהיעדים המרכזיים שלנו.
ישראל אייכלר: ולמה אי אפשר לקנות חופשי-חודשי אנונימי?
יהודה אלבז: חכו, לאט-לאט, אני אגע בכל - - -
קריאות: למה לאט-לאט?
קריאות: צריך לעשות את זה מחר.
קריאה: שנייה, הוא נותן תשובות לכול.
יעקב כץ: מנהלת הוועדה מציעה שעל כרטיס הרב-קו יהיה מספר טלפון של המוקד, כדי שאם בן-אדם נתקל בבעיה, הוא יכול להרים טלפון בשנייה ולהגיד: שמי כך וכך, הלוא את כל הפרטים נתתי לכם - - -
יהודה אלבז: אני מתכוון עוד במהלך השנה הזאת להקים מוקד אחד לטיפול ברב-קו לכל המפעילים.
יהודה אלבז: זה הפתרון האמתי ואנחנו נעשה את זה.
יהודה אלבז: אנחנו כבר בדרך, אנחנו נערכים לשיתוף פעולה עם המפעילים כדי ליצור מוקד אחד לטיפול ברב-קו.
יהודה אלבז: אנחנו נעשה את זה.
שלומית אבינח: יהודה, אבל עד שזה יקרה אנשים חווים את זה ביום-יום.
שלומית אבינח: המטרה זה לעודד תחבורה ציבורית, המטרה זה לחסוך זמן, המטרה זה להתייעל.
שלומית אבינח: ברגע שיש לאזרח מספר טלפון למוקד שיענה לו ויכוון אותו מה לעשות, זה יקל עליו.
שלומית אבינח: הרי רוב האנשים שמשתמשים בתחבורה ציבורית אלה אנשים שאין להם אפשרות לנסוע ברכב פרטי, ולכן צריך להקל עליהם.
שלומית אבינח: עד שיהיה מוקד ועד שתהיה מסלקה וכולי – שיהיה מוקד, שיהיה מענה שיעבוד.
יהודה אלבז: אני מתנצל, אבל יש מוקד היום.
שלומית אבינח: מי יודע את המספר?
יהודה אלבז: יש מספר מוקדים כיום שמטפלים בכרטיס חכם: בחברת "דן", בחברת "אגד" ובחברת קווים.
שלומית אבינח: איך האזרח יודע לאן להתקשר?
שלומית אבינח: איפה זה מפורסם?
יהודה אלבז: הכול מפורסם.
יהודה אלבז: 2800 מאוד מפורסם.
שלומית אבינח: איפה?
דוד אזולאי: מר אלבז, תסכים אתי שאדם לא יכול לחפש את המספר באינטרנט במהלך נסיעה.
דוד אזולאי: זה לא מעשי.
יהודה אלבז: בסדר, אנחנו נאחד את הנושאים, אנחנו בדרך לזה.
דוד אזולאי: אני מציע שבינתיים – עד לחיבור בין כל החברות ולפתיחת אותו מוקד שאדוני דיבר עליו – שלפחות במקומות הנסיעה, בתחנות, יהיה פרסום של אותם טלפונים.
דוד אזולאי: אפשר לעשות את זה מחר בבוקר, לא צריך לחכות עוד חודש.
יהודה אלבז: נעשה את זה.
יהודה אלבז: נשים את מספר המוקד בתחנות.
קריאה: וגם בתוך האוטובוס.
יהודה אלבז: בנוגע להגנת פרטיות, זה נושא קשה ומסובך.
יהודה אלבז: הוא לא נוגע רק לרב-קו ולא רק לתחבורה ציבורית.
יהודה אלבז: חברי ועדת הכלכלה יודעים שאנחנו, באמצעות מהלך מאוד מסובך וקשה, מנסים לייצר חקיקה שתמנע פגיעה בפרטיות, ככל האפשר.
דוד אזולאי: בינתיים אתם פועלים ללא חקיקה?
דוד אזולאי: אנחנו פועלים לפי החקיקה הקיימת.
קריאה: אל תאספו נתונים.
דוד אזולאי: אני יודע שזה בעייתי - - -
דוד אזולאי: זה לא שפועלים ללא חקיקה.
דוד אזולאי: יש חקיקה קיימת.
דוד קשני: אין שום חקיקה הקיימת.
דוד קשני: אין.
קריאה: יש מאגרי מידע.
דוד אזולאי: אני לא מאמין שהם פועלים בחלל ריק, אין דבר כזה.
קריאה: יהודה, למה אתם צריכים את כל הנתונים האלה?
יהודה אלבז: יש חקיקה קיימת בנוגע להגנת פרטיות, בנוגע לניהול מאגרי מידע ולכרטיסים חכמים.
יהודה אלבז: אנחנו חושבים שהחקיקה לא מספיקה.
יהודה אלבז: אנחנו שותפים לחלק גדול מהחרדות.
יהודה אלבז: אנחנו רוצים להשלים את החקיקה בנושא הזה על מנת שנוכל לתת למפעילים הוראות איך צריך להתנהג.
ישראל אייכלר: אולי תוותרו על הפרטים.
ישראל אייכלר: זה רעיון כל כך פשוט.
יהודה אלבז: אולי יותר קל לוותר על הכול, והכול יהיה בסדר - - -
קריאה: הוא מטעה את הוועדה.
קריאה: החוק במדינת ישראל - - -
דוד אזולאי: לא, לא, סליחה, גברתי, אני מצטער.
דוד אזולאי: לא לוקחים רשות דיבור.
דוד אזולאי: אנא ממך.
יהודה אלבז: אני חושב שיש לכרטיס הרב-קו הרבה יתרונות וצריך למזער כמה שיותר את האפשרויות לפגיעה.
יהודה אלבז: אנחנו רוצים לעשות את זה באמצעות חקיקה, ואני משוכנע שכשנשלים את מהלך החקיקה שהתחלנו, נפתור את הבעיות.
יהודה אלבז: גם נמנע את הצבירה של הנתונים האישיים של אנשים.
יהודה אלבז: כבר היום נתנו למפעילים הנחיות שהתנועות יהיו נפרדות.
יהודה אלבז: כבר היום צריך פעולה מיוחדת אצל המפעיל כדי לדעת מי נוסע איפה.
יהודה אלבז: הפעולות של הנסיעה לא מזוהות-בן-אדם, ובפעולות המזוהות-בן-אדם אין תנועות.
קריאה: הפרדת מאגרי מידע.
קריאה: אנחנו רוצים להפריד את מאגרי המידע עוד יותר כדי שהשילוב של המידע לגבי אותו אדם יהיה משהו מאוד חריג ומאוד קשה.
קריאה: אבל בשביל זה אנחנו צריכים עוד חקיקה.
קריאה: על מנת להימנע מפגיעה, אנחנו רוצים לייצר כרטיסים שהם חצי אנונימיים, שיפתרו חלק גדול מהבעיות.
סלעית קולר: מה זה חצי אנונימיים?
יהודה אלבז: שהפרטים מוטבעים רק על הכרטיס ולא - - -
דוד אזולאי: לא הייתי אומר שזה חצי אנונימי.
דוד אזולאי: כשמדובר על תעודת זהות וכתובת, זה כבר לא חצי אנונימי.
שלמה כץ: זה לא עניין של כתובת ותמונה.
שלמה כץ: צריכים להבין שבנושא של הגנת הפרטיות – למרות שכולם מבינים בו ועוסקים בו, והוא כרגע בכותרות –אנחנו מנסים לאזן בין שני ערכים.
שלמה כץ: יש ערך אחד של הגנה על הפרטיות, שהוא ערך מאוד חשוב; ואנחנו, בתור אלה שרוצים לעודד שימוש בתחבורה ציבורית, רוצים להגן עליו לפחות כמו כל אחד אחר.
שלמה כץ: הערך השני, שמתנגש עם הערך הראשון, הוא הערך של השירות.
שלמה כץ: כלומר, אם בן-אדם נקלע לבעיה עם הכרטיס ורוצה לברר מה קרה אתו,
שלמה כץ: למה חייבו אותו, מה היה שם, כן קנס מוצדק, לא קנס מוצדק, מה קורה עם היתרות שלו, כל הבירורים האלה – ברגע שאין לי פרטים על מחזיק הכרטיס, אני לא יכול לתת - - -
קריאות: מספיק מספר כרטיס.
קריאות: למה צריך כתובת, בית-ספר, תעודת זהות - - -
דוד אזולאי: אני מבקש להפסיק להתפרץ.
דוד אזולאי: אל תאלצו אותי להוציא אתכם החוצה.
שלמה כץ: מרבית הפניות שמגיעות למשרד התחבורה הן לא בענייני פרטיות, אלא בדיוק הפוך – בענייני שירות.
שלמה כץ: כלומר, ציבור הלקוחות, שמונה מעל שני מיליון נוסעים בתחבורה הציבורית מדי יום שמשתמשים בכרטיס הזה - - -
יהודה אלבז: שאמורים להשתמש בסופו של דבר.
שלמה כץ: בכל מקרה, מרביתם חשופים לדברים האלה.
שלמה כץ: תראו את היחס של הנוסעים - - -
דוד אזולאי: לא כל האזרחים שמתלוננים מודעים לכך.
דוד אזולאי: אל תיקח את זה כקנה מידה.
דוד אזולאי: אני לוקח כי אפשר להשוות את זה לתחומים אחרים.
דוד אזולאי: אנחנו מכירים גם תחומים אחרים של שירות.
דוד אזולאי: מרבית הפניות אלינו הן בענייני שירות.
דוד אזולאי: רוצים לשחזר את הכרטיסים, רוצים לקבל את היתרה, לדעת מה קורה אם כרטיס אובד - - -
שלומית אבינח: למה לא עונים לאזרחים בזמן?
שלמה כץ: אנחנו מאוד מנסים לאזן בין שני הערכים האלה.
שלמה כץ: למשרד התחבורה אן שום עניין בפרטים האישיים, אלא לשירות.
שלמה כץ: אלא לשירות.
שלמה כץ: הדיונים בחקיקה הזו לוקחים כל כך הרבה זמן משום שצריך לאזן בין שני הערכים האלה.
שלמה כץ: מרבית הנוסעים בתחבורה הציבורית מעוניינים בשירות ולא כל כך מוטרדים מעניין הפרטים.
קריאות: מוכנים שהפרטים יישארו, בתנאי שהכסף שלהם יהיה מאובטח והשירות שלהם יהיה מובטח.
קריאות: כולם אומרים "לא נכון", אבל אני מטפל בזה.
קריאות: אז אני אולי יודע מה נכון.
קריאות: זה שאתה מטפל בזה, זה לא אומר שאת צודק.
יעקב כץ: לא ענית למה אתם חייבים את הפרטים האישיים.
שלמה כץ: פרטים אישיים בסיסיים נדרשים כדי שאני אדע שאתה זה אתה.
שלמה כץ: כשאתה בא אליי ואומר לי שנאבד לך הכרטיס, אני צריך להחזיק את הפרטים שלך ברשומות, את היתרות שלך, כדי לדעת מה להחזיר לך ומה לא להחזיר לך.
איליאיל טיבר: למה 15 פרטים?
קריאה: לא כולם חובה.
שלמה כץ: חלק מהפרטים הם פרטי רשות וחלק פרטי חובה.
שלמה כץ: אם אתה רוצה שאני אספק לך שירות כגון משלוח לבית של הכרטיס שלא קיבלת, אז אתה צריך לספק לי את הכתובת.
שלמה כץ: ואם אתה לא רוצה, אני לא אקח ממך את הכתובת.
שלמה כץ: זה יהיה לבחירתך.
סמדר חן: אתם לא נותנים הנחות.
שלמה כץ: זה פשוט יהיה לבחירתך.
שלמה כץ: צריך להבין את כל הדברים ולא ישר לשפוך את התינוק עם המים.
דוד אזולאי: מר אלבז אני מבקש ממך שתתייחס גם לנושא הקנס על סך 180 שקל.
דוד אזולאי: אני חושב שזה פשוט שוד לאור היום.
דוד אזולאי: אין שום הצדקה שבעולם לכזה קנס.
יהודה אלבז: רק כשהגענו לוועדת הכלכלה הסבירו לנו למה זה לא יותר יקר.
יהודה אלבז: 180 שקל זה מעט.
ישראל אייכלר: איך זה באירופה?
ישראל אייכלר: באירופה זה - - -
יהודה אלבז: לא קבעתי את הקנס לבד.
יעקב כץ: שם זה טייקונים ופה זה אנשים עניים.
ישראל אייכלר: כמה זה באירופה?
יהודה אלבז: - - מתקנת בחקיקה , והסבירו לי למה - - -
דוד אזולאי: אז אולי תסביר לנו עכשיו למה רק 180 שקל.
ישראל אייכלר: כמה משלם באירופה אדם שלא שילם על כרטיס?
יהודה אלבז: תשאלו את התייר.
יהודה אלבז: אני מציע שתשאלו את התייר מה היה קורה לו אם היו תופסים אותו בפריז בלי כרטיס.
קריאה: אבל מחייבים אנשים ששילמו כרטיס.
ישראל אייכלר: מה היה קורה לו?
שי אייזנברג: 50 אירו במקום.
סלעית קולר: אבל אתם מדברים על אנשים שכן שילמו, ומחויבים ב-180 שקל.
שלמה כץ: רגע, רגע, אנשים ששילמו.
שלמה כץ: ..
שלמה כץ: תקשיבו רגע, צריכים להבין - - -
דוד אזולאי: מר אלבז, אני רוצה להגיד לך משהו:
דוד אזולאי: מי שנוסע בתחבורה ציבוריות אלה האוכלוסיות החלשות במדינת ישראל.
דוד אזולאי: כאשר מדובר על קנס של 180 שקל, זה לא בא לשרת את אותם אנשים.
דוד אזולאי: אני לא מוצא שום היגיון – שום היגיון – לקנס כל כך גבוה.
דוד אזולאי: אין הצדקה לכך.
שלמה כץ: תראו רגע, השאלה על מה מדברים.
שלמה כץ: אם מדברים על מישהו ששילם קנס בגלל תקלה, אכן יש בעיה, ולא צריכים לקחת לו 180 שקל וגם לא שמונה שקלים.
שלמה כץ: צריך להחזיר לו את כל הכסף.
דוד אזולאי: על דוח חניה, אם לא שמים כרטיס, מקבלים היום 100 שקל קנס.
דוד אזולאי: על מה אתה מדבר?
דוד אזולאי: 180 שקל לאזרח שהולך לשלם 10 שקלים בשביל לנסוע.
שלמה כץ: הוא לא הולך לשלם.
שלמה כץ: תראו, בסופו של דבר הכול זה עניין של איזונים.
שלמה כץ: הציבור וחברי הכנסת דורשים שנפתח את הדלתות, שייכנסו בכל הדלתות.
שלמה כץ: הנחת העבודה היא שמרגע שאני מאפשר את הפתיחה של הדלתות אני צריך לעשות אכיפה מרתיעה , כדי שלא ינצלו את הפרצה הזאת לרעה.
שלמה כץ: אני שמח ש-180 שקל זה סכום מרתיע.
שלמה כץ: אני חושב שאיכשהו זה בסדר.
שלמה כץ: אני לא יודע להגיד לך מהו בדיוק הסכום הנכון, אבל הסכום צריך להיות מרתיע.
שלמה כץ: הסכום הזה נועד לכאלה שעלו ולא שילמו.
דוד אזולאי: מה קורה עם אותו אזרח ששילם?
דוד אזולאי: למי הוא פונה?
דוד אזולאי: אמרתי.
דוד אזולאי: בשביל זה יש את המנגנונים האלה של הבירור – האם הוא שילם או לא שילם.
דוד אזולאי: שלא יקרו תקלות - - -
דוד אזולאי: אבל אני שואל למי הוא פונה?
דוד אזולאי: התייר הזה קיבל שני דוחות של 180 שקל - - -
סלעית קולר: אשתו, בניגוד לחוק, קיבלה דוח על שמו.
שלמה כץ: רשמנו לפנינו את הנקודה הזאת, ונצטרך לתת לה פתרון.
דוד אזולאי: מה קורה בינתיים עם אלה שקיבלו דוחות?
שלמה כץ: לא יודע.
דוד אזולאי: מה קורה עם אלה שקיבלו דוחות?
דוד אזולאי: מה הם עושים עכשיו?
דוד אזולאי: ישלמו?
דוד אזולאי: לא ישלמו?
דוד אזולאי: למי יפנו?
דוד אזולאי: תן לנו כתובת.
דוד אזולאי: אתה נמצא בשידור.
דוד אזולאי: מאות אלפי ישראלים מביטים בך כרגע ומחכים לתשובה, אדוני.
דוד אזולאי: הוא קיבל קנס של 180 שקל – למי הוא פונה?
דוד אזולאי: תן לי כתובת.
סלעית קולר: לעורך דין, לתובענה ייצוגית.
סלעית קולר: נראה שזה הכיוון.
קריאות: זה מה שיזיז אתכם.
דוד אזולאי: בבקשה אל תעשי חיים קלים - - -
דוד אזולאי: אני לא רוצה לעשות להם חיים קלים - - -
דוד אזולאי: זה חיים קלים מה שאת עושה.
דוד אזולאי: לא, זה חיים קלים.
דוד אזולאי: אני שואל שאלה פשוטה: אזרח קיבל לפני שבוע ימים דוח של 180 שקל שאיננו מוצדק בעיניו – מה עליו לעשות?
יהודה אלבז: דבר ראשון הוא צריך לפנות ל"סיטיפס" ולערער על הקנס.
סלעית קולר: תוך כמה זמן?
יהודה אלבז: אם הוא לא מקבל תשובה או שאיננו מרוצה מהתשובה של "סיטיפס", הוא יכול לפנות למשרד התחבורה, ואנחנו נטפל בזה.
דוד אזולאי: בינתיים יש ריבית?
דוד אזולאי: אם אין ריבית, זה מניח את דעתי, אני מוכן לקבל את זה.
דוד אזולאי: אם לאותו אדם שצריך לשלם את הדוח יש לאן לערער, ובינתיים - - -
קריאה: למי הוא פונה ב"סיטיפס"?
יהודה אלבז: הוא צריך לפנות ל"סיטיפס", ואם הוא לא מרוצה מהטיפול שלהם, הוא יכול לפנות אלינו.
סלעית קולר: ואיך "סיטיפס" גובה ממנו את הכסף ?
סלעית קולר: הרי בינתיים הוא לא משלם כי הוא מחכה לתשובה.
שלמה כץ: אני לא בטוח שאנחנו רוצים לפתוח את זה.
סלעית קולר: אני רוצה לפתוח את זה.
סלעית קולר: האם זה דרך פקודת הגבייה או בדרך אחרת?
דוד אזולאי: לא, לא, סליחה.
דוד אזולאי: גברתי עוסקת בנושאים חשובים, אבל בעניין הזה לא נסבך את העסק יתר על המידה.
דוד אזולאי: אני רוצה תשובה - - -
דוד אזולאי: תני להם את הזמן, והם יבדקו את זה.
דוד אזולאי: אנחנו לא מתכוונים להרפות מהנושא הזה.
דוד אזולאי: עוד חודש אני אקיים עוד ישיבה.
דוד אזולאי: אני רוצה לשמוע פה דברים ברורים מאנשים.
דוד אזולאי: אני לא הולך לעבור על זה לסדר היום.
יהודה אלבז: אני מאוד מצטער על כל מה שאני שמעתי בנושא הקנסות הלא מוצדקים.
יהודה אלבז: אני מאוד מצטער.
יהודה אלבז: ניתנו ל"סיטיפס" הנחיות ברורות בנושא הזה.
יהודה אלבז: אני מזועזע.
יהודה אלבז: אני אגיד את האמת.
דוד אזולאי: האם אדוני אומר שהקנסות האלה נעשים על דעת החברה, בלי אישור של משרד התחבורה?
דוד אזולאי: מה פתאום.
דוד אזולאי: יש חקיקה שמאפשרת ל"סיטיפס" להטיל קנסות במקרה שהאדם לא שילם.
דוד אזולאי: ההנחיות שניתנו ל"סיטיפס" על הדרך לטפל במקרים אחרים - - -
דוד אזולאי: אני מציע לך שחבר הכנסת הרב אייכלר יספר לך על תשובה של "סיטיפס".
ישראל אייכלר: מכתב מקרי, ממש בתמצית: "החלטתי לצרוך את שירותיה של "סיטיפס".
ישראל אייכלר: אני סטודנט.
ישראל אייכלר: לצערי אף אחת מנקודות הטעינה לא קיבלו את שטרותיי או את כרטיס האשראי שלי.
ישראל אייכלר: הרכבת התקרבה והרהרתי בליבי שאשלם מיד בעמדה שכן עובדת.
ישראל אייכלר: עליתי לרכבת חסר אונים בגלל שלא רציתי להפסיד אותה.
ישראל אייכלר: עבר פקח ברכבת.
ישראל אייכלר: הסברתי לו, ניגשתי אליו, אמרתי לו שלא הצלחתי לטעון את הכרטיס, ושאלתי אם אני יכול לשלם עכשיו.
ישראל אייכלר: הוא ביקש ממני תעודה ורשם לי קנס על סך 180 שקל.
ישראל אייכלר: פונה אני אליכם כאנשים הגונים וסימפטיים: עשו משהו כדי שנוכל לשלם גם במקרה שלא הצלחנו לשלם לפקח או למישהו ברכבת; ובנוסף, שיתקנו את עמדות הטעינה הלא תקינות שפרוסות ברחבי העיר, כי אין דרך אחרת לשלם.
ישראל אייכלר: "
דוד קשני: האם זה חוקי לקחת מאנשים 180 שקל?
דוד קשני: האם זה חוקי?
יהודה אלבז: אני חושב שבמקרה כזה, הפקח שרשם את הקנס טעה.
יהודה אלבז: האזרח הזה צריך לפנות ל"סיטיפס", ואני משוכנע ש"סיטיפס" יטפלו בזה.
דוד אזולאי: אולי נשמע את נציג חברת "סיטיפס".
דוד אזולאי: שי אייזנברג, בבקשה.
שי אייזנברג: ראשית, תודה.
שי אייזנברג: כמה משפטים ברקע, ברשותכם, ואחר כך אתייחס לעצם הסוגייה.
דוד אזולאי: אני רוצה שתזכור שגם אמרו מילה טובה על החברה שלכם.
יעקב כץ: שאין ריח של נפט, כי זו רכבת חשמלית.
יעקב כץ: שמתי לב לזה, זה לא ברח מאוזניי.
יעקב כץ: אנחנו צריכים להתמודד עם הדברים הבעייתיים ולא לשמוח יותר מדי על מה שטוב.
יעקב כץ: אנחנו יודעים שיש גם לא מעט דברים טובים, אבל אנחנו נטפל בתקלות שעוד קורות.
יעקב כץ: צריך לזכור שבסופו של דבר אנחנו מפעיל תחבורה ציבורית כמו כל מפעיל אחר.
יעקב כץ: יש לנו רגולטור שקובע לנו את הכללים, את התעריפים ואת הקנסות.
יעקב כץ: הכול תחת רגולציה מאוד ברורה ומדוקדקת של משרד התחבורה, ואם נדרש אז גם משרד האוצר מעורב.
יעקב כץ: דבר שני, אני רוצה ללכת חצי שנה אחורה, לאוגוסט.
יעקב כץ: אז פתחנו את הרכבת ונתנו לציבור בערך חצי שנה של נסיעות חינם אין כסף כדי להכיר את המערכת, ללמוד אותה ולדעת איך היא עובדת.
יעקב כץ: מאז חודש אפריל העמדנו עמדות להנפקת רב-קו בכל רחבי העיר.
יעקב כץ: עשינו את זה עם הרבה מאוד הסברה, עם פליירים, ועם הסבר לגבי הרב-קו.
יעקב כץ: כבר היינו בוועדה הזאת בהקשר הזה, בטירוף שהיה עם הסטודנטים ערב פתיחת שנת הלימודים בנובמבר.
יעקב כץ: לצערנו הרב, הרבה מאוד אנשים מחכים לדקה האחרונה.
יעקב כץ: ואז, לא חשוב אם אתה נותן הרבה זמן ללמוד, בסופו של דבר מחכים לרגע האחרון, ויש לחץ, ואז גם קורות התקלות.
יעקב כץ: צריך להתמודד אתן, צריך לטפל בהן, אבל לא צריך להתבלבל – צריך להבין שאלה המקרים החריגים, ולטפל בהם.
יעקב כץ: דבר שלישי.
יעקב כץ: באחד בדצמבר התחלנו לגבות כסף ברכבת הקלה.
יעקב כץ: גם אז – בין השאר בהמשך להתחייבות שניתנה על ידי המנכ"ל שלנו לוועדת הכלכלה – במשך שבועיים לא ניתנו קנסות.
יעקב כץ: ראינו שהציבור עדיין לומד את המערכת.
יעקב כץ: ראינו שיש תקלות עם הקודים המשותפים עם "אגד".
יעקב כץ: ולכן, בהחלטה פנימית שלנו, הארכנו – בלי לבקש אישור ובלי לבקש טובה – את אי הטלת הקנסות בשבועיים נוספים.
יעקב כץ: למעשה, עד 31 בדצמבר לא הטלנו קנסות.
דוד אזולאי: אדוני, 180 שקל נראה לך מוצדק?
שי אייזנברג: אני אגיע לזה.
שי אייזנברג: מאחד בינואר התחלנו להטיל קנסות.
שי אייזנברג: צריך להבין שבכל אחת מהתחנות יש לפחות שני פלקטים, פוסטרים גדולים מאוד עם כל הכללים: איך קונים, מה קונים, כרטיס חד-פעמי, 90 דקות, משותף עם "אגד", לא משותף עם "אגד".
שי אייזנברג: ..
שי אייזנברג: הכול, הכול, הכול כתוב שם.
שי אייזנברג: יש הנחות לקשישים, אין הנחות לקשישים...
שי אייזנברג: אני לא חושב שפספסנו משהו, כולל מידע על עגלות ועל ילדים מתחת לגיל חמש.
שי אייזנברג: הכול מופיע בפוסטר.
שי אייזנברג: זה מידע שניתן.
שי אייזנברג: יש מוקד טלפוני שבו זה מוקלט ויש נציגים שנותנים את המידע הזה.
שי אייזנברג: יש אתר אינטרנט שכל הנתונים האלה מופיעים גם בו.
קריאות: זה רק בעברית?
קריאות: לגבי הקנסות.
קריאות: אני מבין שזה נושא כואב.
קריאות: צריך להבין שני דברים.
קריאות: ראשית, כמו שאמר שלמה, זו פעם ראשונה שיש מערכת פתוחה לחלוטין.
קריאות: בן-אדם אמור לקנות בעצמו את הכרטיס ולעלות לרכבת.
קריאות: הוא לא עובר דרך הנהג.