GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
כרמל שאמה-הכהן: בוקר טוב, חבר הכנסת מקלב.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו דנים בבקשה לדיון מחדש שהגשת, בעניין הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת התקנת חיישנים), התש"ע-2010.
כרמל שאמה-הכהן: הצעת חוק של חבר הכנסת גפני ושלך.
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה נימוק קצר.
כרמל שאמה-הכהן: ההצעה נפלה בהצבעה בוועדת הכלכלה בישיבה הקודמת.
אורי מקלב: היא לא נפלה, אלא לא אושרה – היה שוויון בין המצביעים.
אורי מקלב: אנחנו דיברנו על כך שיש חשיבות גדולה להתקין חיישנים בנסיעה ברוורס.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על רכבים שייובאו לארץ, ולא על התקנה למי שכבר נמצא.
אורי מקלב: הסכמנו להגבלות של משרד התחבורה שיוגדר תקן לחיישנים.
אורי מקלב: אבל, בינתיים, היתה הסכמה להעביר את זה בקריאה ראשונה, ואני מבקש להביא את זה שוב להצבעה.
כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הבקשה של חבר הכנסת אורי מקלב?
כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד הבקשה לדיון מחדש בהצעת החוק – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין הבקשה נתקבלה.
לאה ורון: חבר הכנסת מקלב מצביע במקום חבר הכנסת אייכלר, והבקשה לדיון מחדש התקבלה.
כרמל שאמה-הכהן: אושרה פה אחד.
כרמל שאמה-הכהן: עכשיו אנחנו צריכים לאשר את ההצעה שלך לקריאה ראשונה – זו ההצבעה שנפלה.
אלקנה אפרתי: רק נעיר על שתי החלטות שהתקבלו בדיון הקודם – כמה החלטות שיוכנסו לנוסח: את סוג הרכב שעליו זה יחול, יקבע שר באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.
אלקנה אפרתי: חיישן הבטיחות יהיה על-פי ההגדרה שהוצגה, כפי שקבע השר, כדי שהוא יוכל לקבוע את כל המאפיינים של אותו מוצר.
אלקנה אפרתי: תחולת החוק תהיה על רכב מנועי שנרשם לראשונה בהתאם להוראות הפקודה ביום מסוים שהוועדה תקבע במהלך ההכנה לקריאה שנייה ושלישית, בשים-לב לצורך בקביעת תקן מחייב, כפי שדיברנו.
אורי מקלב: הכול שריר, בריר - - -
כרמל שאמה-הכהן: מי בעד סעיפי הצעת החוק?
כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד הצעת החוק– פה אחד נגד – אין נמנעים – אין הצעת החוק נתקבלה.
לאה ורון: הצעת החוק התקבלה.
לאה ורון: אושרה.
כרמל שאמה-הכהן: התקבלה והועברה לקריאה ראשונה.
כרמל שאמה-הכהן: עשינו גם משהו - - -
אורי מקלב: - - - בסוף היום.
כרמל שאמה-הכהן: צהריים טובים לכל האורחות והאורחים, חברי הכנסת, חברות הכנסת.
כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום ההחלטה לבטל נסיעות חיילים בימי ראשון בבוקר ברכבת ישראל.
כרמל שאמה-הכהן: מדובר על ההחלטה לבטל נסיעה ללא עלות לחיילים בימי ראשון בבוקר ברכבת ישראל.
כרמל שאמה-הכהן: הנושא מעורר ויכוח ציבורי נוקב ורחב.
כרמל שאמה-הכהן: כולנו מרגישים שהחיילים והחיילות הם בנינו, בנותינו, אחינו ואחיותינו, ועל כן הרגישות להחלטה.
כרמל שאמה-הכהן: ההחלטה נובעת מבעיה בסיסית שהיא הצפיפות בקרונות הרכבת של רכבת ישראל שמגיעה לפעמים למצבים בלתי נסבלים.
כרמל שאמה-הכהן: אבל השאלה היא של מי בעיית הצפיפות?
כרמל שאמה-הכהן: הבעיה של מדינת ישראל, הבעיה של כל אזרחי ישראל או בעיה של חיילי צה"ל או כמו שראינו ביום ראשון - בעיה של חלק מחיילי צה"ל?
כרמל שאמה-הכהן: כי מה שראינו בביקור של ועדת הכלכלה ביום ראשון הוא שחלק מחיילי צה"ל עדיין נוסעים ברכבת.
כרמל שאמה-הכהן: מי שיש לו כסף – לא מהמשכורת הצה"לית, כמובן – מהמשפחה או מכיוון כזה או אחר עדיין משתמש ברכבת ישראל גם בימי ראשון בבוקר.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר בעיית הצפיפות נכון לעכשיו נפתרת על-ידי החלטה שמושפעים ממנה ישירות חלק מחיילי צה"ל.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר ההחלטה עושה הפרדה בין לובשי מדים לבין אזרחים, כאשר העליונות ניתנת לאזרחים בצורה ברורה; ההחלטה עושה גם הפרדה בין חיילים מסוג א' לחיילים מסוג ב', שההבחנה היא יכולת כלכלית.
כרמל שאמה-הכהן: אלה שני דברים שאנחנו צריכים לקחת בחשבון לצד המרוויחים מההחלטה, שרכבת ישראל סוף-סוף נותנת שירות מדויק יותר ואיכותי יותר, ועל זה תבוא הברכה.
כרמל שאמה-הכהן: צה"ל חוסך לקופתו כמה עשרות מיליוני שקלים, וגם לחסוך זה חשוב.
כרמל שאמה-הכהן: אבל השאלה היא אם כשאנחנו שמים את הבעיה ואת המחיר לפתרונה, האם המחיר הזה שווה?
כרמל שאמה-הכהן: גם צריך לאמוד את המחיר.
כרמל שאמה-הכהן: בביקור שלנו ראינו מצד אחד חיילים שהגדירו את ההחלטה החדשה כפי שהם מרגישים וחשים כ"מכה" וכ"גזירה".
כרמל שאמה-הכהן: ראינו גם חיילים שממתינים ועומדים בצד כמו בעונש ומחכים שתעבור השעה 9:00 כדי לעלות על רכבת למחוז חפצם.
כרמל שאמה-הכהן: מצד שני גם פגשתי חיילים שאמרו, סבבה – יש לנו אוטובוס, נותנים לנו משקה, נותנים לנו כריך, עוגה – אם ייתנו לנו את זה כל שבוע, אנחנו מרוצים.
כרמל שאמה-הכהן: זה היה ממש רגע הלידה עוד לפני שהשתמשו בשירות, עוד לפני שחוו את המשמעויות האמיתיות שלו.
כרמל שאמה-הכהן: אני בטוח שראשון הזה עבר, ובראשון הבא הדעה תהיה כבר יותר מגובשת.
כרמל שאמה-הכהן: בכל אופן, כפי שאני רואה את זה, התהליך היום הוא תהליך שדי כופה על מי שאין לו כסף לנסוע באוטובוס; הוא נותן אופציה לחייל שיש לו כסף להמשיך ולהשתמש ברכבת.
כרמל שאמה-הכהן: אם האופציה באמת טובה, כמו שחושבת הממשלה – אם באמת, לטענתם, זה הרבה יותר נוח ויעיל לנסוע באוטובוס למה לא להשאיר את האופציה לנסוע ברכבת?
כרמל שאמה-הכהן: אם לאדם וגם לחייל או חיילת נותנים אופציה שהיא נוחה לפחות בצורה שווה, בטח אם היא נוחה יותר – לא צריך להכריח אותו ולהגיד לו, אל תעלה לרכבת.
כרמל שאמה-הכהן: הוא יעלה לבד לאוטובוס.
כרמל שאמה-הכהן: לכן במבחן הזמן, ולא מדובר במבחן של זמן רב, מאחר שההחלטה התקבלה ולא הייתה צריכה את אישור הכנסת – אנחנו נכנסנו אליה כשהיא כבר נפלה בממשלה, כלומר בין משרד התחבורה, משרד הביטחון והרכבת – וניסינו לעורר על זה דיון במליאה, אבל עמדת הממשלה, כפי שהציג שר התחבורה הייתה שזאת ההחלטה, מבחינתנו הכנסת יכולה לקיים דיונים עד כמה שהיא רוצה, אבל אנחנו לא מתכוונים לשנות את ההחלטה.
כרמל שאמה-הכהן: אם זאת העמדה של ממשלת ישראל זה דבר מצער מאוד.
כרמל שאמה-הכהן: כי אין דבר שלא צריך לחשוב עליו, ואין דבר שלא צריך לבחון אותו, ובטח כשלא רק חלק מהחיילים זועקים פה לסיוע, אלא גם האמהות, ההורים וסתם אזרחים שמזדהים.
כרמל שאמה-הכהן: צה"ל הוא צבא העם.
כרמל שאמה-הכהן: אני אמרתי את זה גם בביקור ברכבת:
כרמל שאמה-הכהן: אותנו חינכו וקיבלנו את זה באהבה גם בבית וגם בבית ספר – "והדרת פני זקן" – גם באוטובוס וגם ברכבת.
כרמל שאמה-הכהן: מבחינתי יש אזרחים שאומרים, למה אתה שומר על כמה עשרות חיילים לעומת 8 מיליון אזרחים שלא יכולים להשתמש ברכבת בצורה סבירה.
כרמל שאמה-הכהן: אז א', חיילים שומרים עלינו כל היום וכל השנה; הם לא יכולים לשמור כי הם חיים תחת פקודות – הם לא יכולים להפגין, הם לא יכולים לשבות, הם לא יכולים למחות, ואנחנו צריכים להילחם את המלחמה שלהם כמו שהם נלחמים מלחמות אחרות שלנו שאנחנו לא יודעים להילחם ולא יכולים להילחם.
כרמל שאמה-הכהן: לכן אין לי ספק שאם תוך תקופה של ימים קצרים לחיילים עדיין לא יהיה טוב עם ההחלטה הזאת, להערכתי יהיה מאוד מעניין גם בכנסת במליאה וגם בכנסת בוועדת כלכלה ובוועדת חוץ וביטחון, כי הנושאים האלה חודרים "משמעת קואליציונית".
כרמל שאמה-הכהן: אני מניח שהעמדה האטומה שהציגה הממשלה במליאה בתשובה לשאילתה שהציגו חברי כנסת לפני כשבועיים, חייבת להשתנות.
כרמל שאמה-הכהן: אני מתכוון לפנות אל ראש הממשלה ולהציג בפניו את הנושא בפירוט, כולל מסקנות הדיון.
כרמל שאמה-הכהן: בדיון נרצה לשמוע על התהליך שהוביל לקבלת ההחלטה – מי היה שותף לה, מה היו השיקולים, האם נכון שההחלטה תהיה גורפת בכל הקווים?
כרמל שאמה-הכהן: כי נניח בקווים הרחוקים יותר, ראש העין-באר שבע, לחיילים הייתה פחות התנגדות, וחלקם אפילו הביעו שביעות רצון, ולעומת זאת בקו ראש העין-תל-אביב כשחייל צריך לעלות על אוטובוס בפקקים מצומת קסם ועד תל-אביב זה משהו בלתי נסבל, זה יכול לקחת שעתיים במקום רכבת שלוקח לה אולי רבע שעה-עשרים דקות או פחות מכך.
כרמל שאמה-הכהן: האם הקטע הזה עדיין מצריך את ההחרגה הזאת?
כרמל שאמה-הכהן: בבסיס עומדת השאלה האם ההחלטה המפלה – וצריך לדון אם היא מפלה לטובה או מפלה לרעה – האם את המחיר של צפיפות ברכבות ישראל ואת המחדל שנערם לאורך עשרות שנים במדינה צריכים לשלם חיילי צה"ל, וכפי שראינו, זה חלק מחיילי צה"ל – אלה חיילי צה"ל שאין להם היכולת לקנות כרטיס לבד לרכבת.
כרמל שאמה-הכהן: אלה השאלות המונחות בבסיס הדיון.
כרמל שאמה-הכהן: ידברו ראשונים חברי הכנסת ולאחר מכן נשמע את נציגי הממשלה.
יואל חסון: מי קיבל את ההחלטה?
יואל חסון: שידבר מי שקיבל את ההחלטה.
רוברט אילטוב: אולי חברי הכנסת יעלו את הנושאים שהם רוצים להעלות, והנציגים ייתנו את התשובות.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אילטוב הוא חבר בכיר בוועדת הכלכלה, אנחנו נענה לבקשתו.
כרמל שאמה-הכהן: כן, חבר הכנסת אילטוב.
רוברט אילטוב: כבוד יושב ראש הוועדה, חבריי חברי הכנסת.
רוברט אילטוב: אני לא מרבה לדבר בוועדות, אבל המקרה הזה הוא מקרה חריג וחריף.
רוברט אילטוב: הדיון הוא עקרוני, לא אם יש עומס ברכבת ספציפית או בשעה ספציפית או שאין עומס.
רוברט אילטוב: הדיון הוא עקרוני על חיילי צה"ל, והאם הם צריכים לשלם את המחירים.
רוברט אילטוב: המגמה הזאת הולכת וחוזרת לא פעם.
רוברט אילטוב: לפני מספר שבועות הייתה בעיה ברכבת הקלה בירושלים שבסופו של דבר נפתרה, אבל גם אז הגשתי את הבקשה לדיון מהיר בוועדה, ובסופו של דבר הדברים הסתדרו.
רוברט אילטוב: אבל המגמה הזאת הולכת ומתגברת.
רוברט אילטוב: היה עוד רעיון הזוי של פתרון של כרטיסיה רב קווית שהחייל יגיע רק מהבסיס הביתה או מהבית אל הבסיס.
רוברט אילטוב: זאת אומרת אם הוא יצא לחופשה הוא צריך לשלם על הנסיעות שלו.
רוברט אילטוב: אפשר לחשוב – הוא מקבל שכר מינימום, הוא גם יקבל נסיעות בשכר שלו כדי שהוא יוכל גם לנסוע.
רוברט אילטוב: זה דבר שלא יכול להיות מקובל על כל בן אדם שפוי במדינת ישראל.
רוברט אילטוב: עוד ראיתי ושמעתי בימים האחרונים דבר שלא קשור בדיוק לוועדה הזאת, אבל החליטו לבטל לחיילים קרביים את ההנחה על נעליים.
רוברט אילטוב: זה דבר הזוי לגמרי.
רוברט אילטוב: וזה גרושים.
רוברט אילטוב: למשרד הביטחון יש כל כך הרבה כסף – אנחנו מעבירים בוועדת הכספים ובוועדת החוץ והביטחון מיליארדים של שקלים.
רוברט אילטוב: אז נתפסים פה בגרושים, בדברים שפוגעים ביחס שלנו אל חיילי צה"ל, אל אלה שמתנדבים ומשרתים אותנו, שומרים לנו על הביטחון.
רוברט אילטוב: הגשתי הצעת חוק שגם אתה, כבוד יושב הראש - -
כרמל שאמה-הכהן: שותף לה.
רוברט אילטוב: לא שותף.
רוברט אילטוב: אתה יוזם מתוך 18 יוזמים.
רוברט אילטוב: כל בן אדם שחתם על הצעת החוק ביקש להיות יוזם; כי הדבר הזה בנפשנו.
רוברט אילטוב: אנחנו בעצם רוצים לקבע את המצב שחיילי צה"ל ימשיכו לנסוע חינם בתחבורה הציבורית.
רוברט אילטוב: ביקשתי השבוע פטור מחובת הנחה כדי שנוכל לדון בכל תהליך החקיקה.
רוברט אילטוב: אתה יודע, אדוני היושב ראש, שהליך החקיקה הוא לא שבוע-שבועיים, הוא מספר חודשים.
רוברט אילטוב: אז הטענה של השרים, ובראשם שר המשפטים, שהוא רוצה לבחון את הרפורמה?
רוברט אילטוב: הוא ביקש חודש לבחון את הרפורמה אז מה אני צריך פטור מחובת הנחה אם בעוד חודש הוא ייתן לי את הפטור הזה?
רוברט אילטוב: אני בעוד חודש יכול להניח את זה לבד בלי פטור.
רוברט אילטוב: מה שמתנהל היום בממשלה בנושא החיילים הוא דבר שלא מתקבל על הדעת.
רוברט אילטוב: כחבר נאמן בקואליציה אני לא עובר על זה בשקט ולא מתכוון לעבור על זה בשקט.
רוברט אילטוב: הממשלה מחויבת לחיילי צה"ל בראש ובראשונה.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לך, חבר הכנסת אילטוב.
כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא, חברת הכנסת אורית זוארץ, בבקשה .
אורית זוארץ: כבוד יושב הראש, אני רוצה לתקן את דבריך.
אורית זוארץ: אמרת בתחילת דבריך: "אחים שלנו, אחיותינו, הילדים שלנו" – שלנו, של 50% מהאוכלוסייה במדינת ישראל.
אורית זוארץ: 50% מהאזרחים והאזרחיות לא משרתים בצה"ל בכלל.
אורית זוארץ: לכן שוב אנחנו מדברים בפגיעה אנושה באותם 50% שמשרתים, שמוכנים לתרום מחייהם שלוש שנים.
אורית זוארץ: תיקנו את זה בהליך מזורז לפני שבוע לשנתיים וחצי, ובהוראת שעה החזירו את זה לשלוש שנים לגברים, והכול עבר בשתיקה.
אורית זוארץ: כשצריך לשאוב אותם ולסחוט אותם ולהוציא את כל המיץ מאותם חיילים וחיילים – זה בסדר, המדינה שם; כשצריך לתת מענה לצרכים הבסיסיים שלהם – ואנחנו לא מדברים על איזושהי פריבילגיה של חיילים שנוסעים ומטיילים ברחבי הארץ – מרבית החיילים משתמשים בשירות הזה כשירות בסיסי כדי לנסוע הביתה ולחזור ממנו.
אורית זוארץ: כן, אם בסוף השבוע הם רוצים לבקר בני משפחה, שיאפשרו להם את זה.
אורית זוארץ: לא ייתכן שיפגעו דווקא במקום הזה.
אורית זוארץ: בעיניי, ההחלטה הזאת רעה, היא פופוליסטית, אין לה מקום.
אורית זוארץ: המאבקים הפנימיים בין משרד הביטחון לבין האוצר אסור שייעשו על גביהם של החיילים.
אורית זוארץ: אנחנו מייצגים כאן 50% מאזרחי המדינה שנושאים בנטל.
אורית זוארץ: הפגיעה הזאת היא פגיעה נוספת באותם חיילים וחיילות.
אורית זוארץ: ברמה האישית מעבר לעובדה שיש לי ילד ביחידה קרבית שמגיע פעם בכמה שבועות הבית פגשו אותי הורים בשישי-שבת ביישוב שבו למעלה מ-90% מתגייסים לשירות צבאי, רובם ביחידות מובחרות.
אורית זוארץ: פנו אליי הורים לילד שהוא חובל בקורס באילת.
אורית זוארץ: הוא מגיע הביתה פעם בשלושה-ארבעה שבועות, ואומר לי, מה אתה רוצה שאני אעשה?
אורית זוארץ: שהוא ייסע – מעבר לנסיעה המרוחקת – גם מתחנת הרכבת בבאר-שבע בפקקים של יום חמישי או שישי כשמשחררים אותו פעם ב- כדי להגיע הביתה?
אורית זוארץ: זה נראה לכם סביר?
אורית זוארץ: זה נראה לכם הגיוני?
אורית זוארץ: בעיניי, זה פופוליסטי.
אורית זוארץ: תחזרו לכיס של משרד הביטחון ותחטטו פנימה היטב ותוציאו משם את כל הפזרניות שיש במשרד הביטחון.
אורית זוארץ: בכל פעם מחדש אני אומרת, צר לי שאני תוקפת את שר הביטחון בכל פעם מחדש.
אורית זוארץ: אבל ואנחנו יודעים על זה אוטובוס בפקקים?
אורית זוארץ: תחטטו פנימה היטב ותוציאו משם את המעטפות הפזרניות.
אורית זוארץ: צר לי שאני תוקפת את שר הביטחון כל פעם מחדש, אבל בכל פעם שמתעוררת סוגיה תקציבית הוא הולך למקום שכואב לכולנו, והוא פוגע שוב בחיילים ובחיילות.
אורית זוארץ: שמעתי על הרעיון ההזוי הזה, לקצץ בסבסוד נעלי התעמלות.
אורית זוארץ: רוב החיילים שמקבלים סבסוד לנעלי התעמלות אלה חיילים שנמצאים ביחידות מבצעים שהכשירות המבצעית שלהם תלויה בנעליים שלהם.
אורית זוארץ: מה לעשות?
אורית זוארץ: גם את זה לחתוך ולקצץ?
אורית זוארץ: יש ילדים באותן יחידות מבצעיות שמגיעים הביתה, פותחים מקרר והוא ריק.
אורית זוארץ: למה לא נותנים על זה את הדעת?
אורית זוארץ: למה קל לכם להכניס את היד לכיס של החיילים שמרוויחים גם ככה מעט?
אורית זוארץ: זה אפילו לא החזר הוצאות, זה סכום מבזה, ועדיין מוכנים לשרת בנטל ולשרת בצבא.
אורית זוארץ: אגב, פגיעה נוספת ששמעתי עליה היא פגיעה ברמת המזון.
אורית זוארץ: על זה אנחנו - -
כרמל שאמה-הכהן: זה לא הדיון כרגע.
אורית זוארץ: צריך להראות את היריעה כולה.
כרמל שאמה-הכהן: אם נתפזר - -
אורית זוארץ: זה לא להתפזר, זה להתמקד ביריעה כולה.
אורית זוארץ: זאת החלטה פופוליסטית, כבוד יושב הראש.
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זוארץ, המטרה של כולנו פה, ועוד לא שמעתי מישהו שהתבטא אחרת, זה להעיר את הממשלה - -
אורית זוארץ: לבטל את ההחלטה הרעה הזאת.
כרמל שאמה-הכהן: - - לגרום לה לחשוב מחדש ולהביא לשינוי ההחלטה.
כרמל שאמה-הכהן: כרגע זה המצב.
כרמל שאמה-הכהן: אם לא נתמקד ולא נאחד כוחות ולא נרכז מאמץ בנושא הזה - -
אורית זוארץ: אז אנחנו נעשה מה שעושים אלה שלא רוצים שירת נשים, ואנחנו נקרא לסרבנות - -
אורית זוארץ: - - כמו שהרבנים שהמדינה מממנת אותם קוראים לסרבנות - -
אורית זוארץ: אנחנו, ההורים הנושאים בנטל נקרא לסרבנות.
אורית זוארץ: זה לא מקובל עליי.
רוברט טיבייב: בחיי הקודמים הייתי קצין בצבא האדום.
יואל חסון: שם לא הייתה בעיה ברכבות.
רוברט טיבייב: שם היה כבוד לחייל, ולכל איש שלקח חייל בטרמפיאדה זה באמת היה כבוד.
רוברט טיבייב: אנחנו, לצערי הרב, חיים במציאות קצת אחרת, ושחיילים ייסעו בטרמפיאדה זה לא כדאי.
רוברט טיבייב: כשהגיע זמן הגיוס של הבנות שלי – אני קצין, גבר קווקזי, זה לא כל כך הסתדר לי אז בראש שהילדה שלי צריכה לשרת בצבא.
רוברט טיבייב: אמרתי, אולי שירות לאומי?
רוברט טיבייב: אדוני היושב ראש, ראיתי רק את המבט ושתקתי.
רוברט טיבייב: מצד אחד אני מאוד גאה שיש לילדים שלנו הגאווה לשרת בצבא; מצד שני אנחנו כחברה מתייחסים אליהם כמו בסיפור האחרון – לא מתייחסים ככה לחיילים שלנו, אחרת הם יתייחסו אלינו כך.
רוברט טיבייב: כשהבנות שלי בבסיסים, והן צריכות להשתחרר לחופשה, הדבר הכי חשוב שאנחנו ההורים שואלים הוא האם הם נוסעים בטרמפיאדות?
רוברט טיבייב: האם הטרמפיאדות הם אלטרנטיבה לאוטובוס?
רוברט טיבייב: אני בטוח שכל אחד ואחד מסכים איתנו שהאלטרנטיבה הזאת רעה.
רוברט טיבייב: אני מסכים איתך, אדוני היושב ראש, אנחנו צריכים להילחם נגד התופעה הזאת.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, חבר הכנסת טיבייב.
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת דליה איציק, בבקשה.
דליה איציק: אדוני, אני רואה את פניהם של אנשי הצבא כאן ונדמה לי שאם אני מתרגמת נכון, אתה אומר, על מה הם מדברים בכלל, זה לא העובדות.
דליה איציק: אז בואו נניח שאנחנו מדברים סתם.
דליה איציק: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב ראש היעיל והנמרץ, יושב ראש הוועדה, במקום שאין איש, יהיה איש.
דליה איציק: זה המקום שלך.
דליה איציק: זה מסוג הגזרות שלא מתחילים איתם בכלל, אי אפשר לנצח בסיפור כזה, לכן זה אווילי.
דליה איציק: אי אפשר לנצח.
דליה איציק: אני אתמול כתבתי הצעת חוק עם אחת מחברות הכנסת, וזה התפרסם ברדיו.
דליה איציק: אתה יודע, אנחנו עושים פה הרבה הצעות חוק – פחות טובות, יותר טובות – אתה היית צריך לראות כמה טלפונים קיבלתי.
דליה איציק: הואיל ויש לי שם משפחה מאוד מוזר גם קל להשיג אותי, והיית צריך לראות כמה טלפונים קיבלתי.
דליה איציק: חלק זה גם דמוני – מה עושים לנו עכשיו, ועכשיו ניסע רק בטרמפים, והסכנה של החיים שלנו.
דליה איציק: חייל אחד שיסתכן, אחד שיסתכן – יגידו מיד שזה אתם.
דליה איציק: יש דברים שלא מתחילים איתם, פשוט לא נוגעים בהם.
דליה איציק: א', כי זה צה"ל ואנחנו יודעים מה זה צה"ל בחברה הישראלית, אנחנו יודעים מה זה הבנים – הם של כולנו.
דליה איציק: אבל אני רוצה להגיד לך, אדוני יושב ראש הוועדה, זאת ממשלת המסים של מדינת ישראל.
דליה איציק: מה זה?
דליה איציק: זה בסוף מס.
דליה איציק: הרי אם אין מקור – אז למה כשמישהו משלם יש מקור?
דליה איציק: תהרוג אותי, מה ההיגיון בדבר הזה?
דליה איציק: זה בכלל חוצפה שאין דומה לה.
דליה איציק: זה עוד מס להטיל על ההורים.
דליה איציק: מה תעשה האמא המסכנה – היא תגיד לילד שלה שלא ייסע בטרמפ?
דליה איציק: לא.
דליה איציק: היא תוציא את הכסף, ראס בן-אנו, היא תמצא את הכסף ותשלח לו.
רוברט טיבייב: למי שיש.
יואל חסון: גם למי שאין.
רוברט אילטוב: גם למי שאין.
דליה איציק: לא נעים לי להגיד לך, למי שיש – לא נורא, למי שאין זה נורא.
דליה איציק: זה פשוט בלתי נסבל, אני לא מבינה, אין פה ראש ממשלה?
דליה איציק: אני חושבת לעצמי, אני הייתי שרה כמה פעמים.
דליה איציק: באים אליי עם הצעה כזאת, הייתי אומרת, סליחה, לא יקום ולא יהיה, קורעת מיד את הנייר.
דליה איציק: כי אני יודעת שאי אפשר לנצח בסוג כזה של דברים.
דליה איציק: אני לא חברת ועדה – אני באתי לפה כי זה כל כך מרתיח את דמי.
דליה איציק: אני צריכה ללכת.
דליה איציק: אתה יודע, בקדימה יש עכשיו הרבה כסף, ואני חייבת לנהל אותו - -
רוברט אילטוב: שקט במיוחד.
דליה איציק: אני צריכה לעשות קצת רעש כי אחרת השקט הזה הורג אותנו.
דליה איציק: אני גם מתנצלת בפניכם, אבל אני כל כך אשמח אם תקום ותגיד, חבר'ה, אתם ממציאים, לא היה, לא נברא, איזה סתם כתב הזוי אמר משהו.
דליה איציק: אני עכשיו פרסמתי בפייסבוק שלי קו חם לחיילים – אתה צריך לראות, אני כבר מרגישה את התנועה.
דליה איציק: חייבים להודיע לנו כאן שלא היה ולא נברא, שאנחנו חבורה הזויה שמחפשת רק פרסום, ואין פה שום דבר, נסגור את העסק.
דליה איציק: אני הכי סומכת עליך כי אתה יושב ראש הוועדה, אתה בקואליציה, ואני בטוחה שאתה יכול "לחרב", כמו שהילדים אומרים, את כל המהלך הזה.
יואל חסון: אחרי דברי יושבת ראש הסיעה קשה להמשיך, אבל אני אנסה.
יואל חסון: אני אמשיך את הקו הזה, שמעניין אותי לדעת איך היה תהליך קבלת ההחלטות בתוך צה"ל בין הרכבת לבין צה"ל.
יואל חסון: לדוגמה, עולה בדעתי מחשבה, מה היה קורה, אם כביש 6 היה פונה לצה"ל, והיה אומר, שבשעות הבוקר כשכל הקצינים והנגדים יוצאים עם הרכבים שלהם הם סותמים את הכביש, ולכן הם מבקשים לקחת מהצבא יותר כסף או שלא יעלו על כביש 6.
יואל חסון: מעניין אם אז אתה או שר הביטחון או הרמטכ"ל או מישהו היו מעלים בראשם מחשבה שיגידו עכשיו לקצינים ולנגדים, אתם לא עולים על כביש 6 בין 6:00 בבוקר ל-9:00 בבוקר בימי ראשון.
יואל חסון: ואתם עושים פקקים, שלא תטעו.
יואל חסון: לא הייתם מעלים את זה על דעתכם.
יואל חסון: מאיפה חוסר הרגישות הזאת?
יואל חסון: אתם לא חיים פה?
יואל חסון: חשבתם שזה באמת יעבור ככה?
יואל חסון: אז הלכתם לחלשים, לחיילים; לחיילים המסכנים, לחיילים שעובדים הכי קשה.
יואל חסון: לא שהקצינים עובדים פחות קשה, אבל חיילי סדיר בסופו של דבר עובדים הכי קשה.
יואל חסון: ואני שואל עוד שאלה: הלכתם לכזה כיוון מה היה יותר פשוט – יש בעיה, יש עומס, יש קושי – אגב, צריך גם להגיד בצורה כנה – אנחנו מגנים על החיילים, וזה בצדק, אבל צריך גם להגן על הציבור הרחב.
יואל חסון: הציבור הרחב הוא נוסע ברכבות.
יואל חסון: אנחנו כן צריכים לדאוג לציבור.
יואל חסון: זה נכון, יש בעיה, וצריך לפתור אותה.
יואל חסון: אז מדוע צה"ל לא בא ואמר, כמו שעשה בהרבה מקרים אחרים, שאם יש לו בעיה הוא משנה את זמני היציאה ואת זמני החזרה, משנה את - - - העבודה שלו, אין מה לעשות.
יואל חסון: אז אני לא אצפה שהחייל יגיע ב-10:00 או ב-11:00 בבוקר – שיגיע ב-14:00, ויעשה הכול בצורה אחרת, אולי ייצא יותר מאוחר - -
דליה איציק: יעשה התאמות, נכון.
יואל חסון: - - או אם לתת לחיילים עוד שעתיים וזה לא יפגע בביטחון המדינה, אז אפשר.
יואל חסון: אבל אם זה יפגע בביטחון אז תסדרו את - - - העבודה שלכם אחרת.
מרינה סולודקין: אולי הסכם עם חיזבאללה?
יואל חסון: זה הפתרון הכי הגיוני.
יואל חסון: אני לא הייתי שר בשום ממשלה, אבל אם הייתי אני שר, לשם הייתי אומר לכם שתלכו.
יואל חסון: לא לשום פתרון אחר.
יואל חסון: אבל לא העליתם את זה והלכתם על הדבר הכי מורכב.
יואל חסון: משפט אחרון שאני רוצה להגיד: בנוסף הגדלתם ועשיתם, וצריך להגיד את זה אף על פי שזה נאמר, ואני ראיתי את זה – היינו בתחנות רכבת וראינו את זה.
יואל חסון: מילא הייתם אומרים שאף חייל לא יכול לעלות על אף רכבת בין 6:00 ל-9:00 – סבבה.
יואל חסון: אבל מי שמשלם יוכל לעלות?
יואל חסון: חבר'ה, איפה אתם חיים, מה עובר עליכם?
יואל חסון: הרי המשפחות פה מפרנסות את צבא ההגנה לישראל.
יואל חסון: מה משלמים לחייל סדיר היום – 370 שקלים?
יואל חסון: מישהו באמת חושב שחייל חי מזה?
יואל חסון: אלה שלא חיים מזה, שהם בודדים, עניים, אתם גם ככה עוזרים להם.
יואל חסון: או שלא, לא לכולם.
יואל חסון: אבל רוב המיינסטרים?
יואל חסון: ההורים משלמים.
יואל חסון: רק הסלולר של החייל הזה עולה לו 200 שקל בחודש.
אורית זוארץ: במקרה הטוב, תאמין לי.
אורית זוארץ: הבת שלי הייתה מש"קית חינוך, את כל השיחות שלה היא עשתה על חשבונה.
יואל חסון: והצבא החמיר בעניין עד שכמעט אי אפשר להוציא שיחות.
יואל חסון: פעם קו טלפון היה חופשי, בטח ביחידות שדה.
יואל חסון: היום הבנתי שגם זה השתנה.
יואל חסון: בשורה התחתונה – אני מוטרד מהתהליך.
כרמל שאמה-הכהן: זה מה שהצגנו בשאלה הראשונה.
כרמל שאמה-הכהן: רוצים לשמוע איך מתקדם התהליך הזה, מי יזם אותו, מי ניהל אותו.
יואל חסון: מה היה תהליך החשיבה פה, מה לקחתם בחשבון?
יואל חסון: התהליך מדאיג אותי.
אורית זוארץ: גם שאפשרו להם מעבר ל-9:00.
אורית זוארץ: אתם יודעים איזה פקקים היו אתמול?
יואל חסון: דבר שני, ההחלטה הזאת לא יכולה להישאר.
יואל חסון: לא אוטובוסים, לא שום דבר.
יואל חסון: תשנו את זמני ההגעה של חיילים אם אתם לא יכולים להעלות אותם על הרכבת בשעות השיא.
יואל חסון: זה לגיטימי, זה הגיוני.
יואל חסון: תשנו את שעות החזרה.
יואל חסון: ככה בשיטה הזאת של האוטובוסים אני אדרוש מחר ואפנה לכביש 6 ואגיד שאני אזרח, ואני מבקש שקציני צה"ל לא יעלו על כביש 6 - -
כרמל שאמה-הכהן: תודה, חבר הכנסת חסון.
יואל חסון: - - בין 6:00 ל-9:00 בבוקר בימי ראשון וחמישי.
כרמל שאמה-הכהן: כל חברי הכנסת שדיברו פה הביעו עמדה מאוד ברורה.
כרמל שאמה-הכהן: היא מסתכמת בזה שהמטרה והייעוד של חיילי צה"ל זה לתת מענה למצוקות הביטחון של מדינת ישראל, ובטח לתת למצוקות של תשתית ולמצוקות כלכליות לשים את הקיצוץ או את הרעת התנאים רק עליהם או רק על חלק מהם זה דבר בלתי נסבל.
מרינה סולודקין: לקנות קרונות.
אורית זוארץ: קנו, יגיעו בעוד 10 שנים.
כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת שהיו בתחנות אתמול, ודיברו עם חיילים, שמעו.
כרמל שאמה-הכהן: גם אם זה לא כל החיילים, אבל מספיק שיש מספיק חיילים שמדברים בכאב על ההחלטה הזאת.
כרמל שאמה-הכהן: לא רק לא נוח לנו, אנחנו פגועים - נפגענו מהמדינה, אנחנו מרגישים שמזלזלים בנו, מרגישים שמתייחסים אלינו כאל "סוג ב'" – אלה תחושות הכי קשות.
כרמל שאמה-הכהן: זה לא פחות מסוכן מהחיזבאללה ומהחמאס ומאויבים אחרים.
כרמל שאמה-הכהן: זה דבר שמכרסם בדבר הכי יקר לכולנו, ואסור לקחת אותו כמובן מאליו.
חמד עמאר: הדבר הכואב כאן הוא שהפכו את החיילים לחוליה החלשה.
חמד עמאר: באו ואמרו שמחליטים שחיילים לא נוסעים מ-6:00 בבוקר עד 9:00 בבוקר ברכבת.
חמד עמאר: זה הדבר הכואב.
חמד עמאר: אני לא חושב שרע לנסוע באוטובוס, לשבת על כיסא, להגיע לבסיס שלך, זה לא רע.
חמד עמאר: בכלל לא רע.
חמד עמאר: יכול להיות שלחיילים יכול להיות שזה יותר נוח.
חמד עמאר: אני עצמי נסעתי בימי ראשון בבוקר לא מזמן וראיתי איזה קושי לנסוע ברכבת.
חמד עמאר: יצאתי מחיפה עד שדה התעופה, וראיתי איזה עומס, איזה קושי, איפה אני אצטרך לשים את התיק, איך כולם עומדים אחד על השני.
חמד עמאר: זה לא רע לנסוע באוטובוס, לדעתי.
חמד עמאר: אבל מה שכואב כאן הוא שחייל שיש לו יכולת כספית, שההורים יכולים לשלם – יכול להרשות לעצמו לנסוע ברכבת.
חמד עמאר: אני מתחבר לדברים שלך, חברת הכנסת דליה איציק.
חמד עמאר: אם העניין הוא באמת לפתור את העומס, צריך היה ללכת על כולם.
חמד עמאר: אומרים שחיילים לא יכולים לנסוע מ-6:00 עד 9:00 בבוקר, וכולם צריכים לנסוע באוטובוסים.
חמד עמאר: אבל מכיוון שיש להורים שלי יש כסף אני יכול לנסוע ברכבת?
חמד עמאר: זה כואב.
חמד עמאר: זאת אפליה לשמה.
חמד עמאר: מי שיש לו יכולת כלכלית יכול לנסוע.
חמד עמאר: אתמול הייתי בבית-ג'ן.
חמד עמאר: אני מתאר לעצמי חייל מבית-ג'ן שצריך לחפש לו טרמפ מבית-ג'ן כי אין תחבורה ציבורית – עד שהוא יגיע לרכבת בנהרייה ייקח לו שעה וחצי, ומשם הוא צריך לחפש איך לעלות לאוטובוס עד שיגיע לבאר-שבע או לדרום.
חמד עמאר: או שצריכה להיות החלטה ברורה שכל החיילים לא נוסעים מ-6:00 עד 9:00 או שאומרים, בואו נזיז את ההגעה שלהם לבסיס – במקום שיגיעו ב-11:00 יגיעו ב-13:00, ואז אתה פותר את כל הבעיה הזאת.
חמד עמאר: אני בטוח שצריך למצוא את הפתרון של העומס ברכבות.
חמד עמאר: לא יכול להיות מצב שחייל יעמוד על חייל, תיק יעמוד על תיק, ואף אחד לא יכול לזוז ברכבת.
חמד עמאר: זה מה שצריך לשים לנגד עינינו כדי שלא תהיה אפליה בצבא, שמי שיש לו יכולת כספית יכול לנסוע ברכבת, ולמי שאין לו יכולת כספית לא יכול לנסוע ברכבת.
כרמל שאמה-הכהן: מרינה סולודקין.
מרינה סולודקין: חבר'ה, מדינה קטנה – לקנות את הקרונות ולבנות מסילות.
כרמל שאמה-הכהן: אבל זה, אומרים ברכבת, ייקח שלוש שנים.
מרינה סולודקין: אז קודם כול לפטר את מנכ"ל הרכבת - -
כרמל שאמה-הכהן: רק עכשיו הוא מונה.
רוברט אילטוב: זוהי הצעה פרקטית.
יואל חסון: אולי אתה יכול לשאול גם חלק מהשאלה ושיענו עכשיו?
כרמל שאמה-הכהן: אבל אתם בחרתם שלא.
כרמל שאמה-הכהן: אי אפשר.
יואל חסון: יש לי שאלה חשובה: כמה כסף נחסך בתהליך הזה?
כרמל שאמה-הכהן: 30-20 מיליון ₪.
אורית זוארץ: חותכים בחיילים – שיחתכו במקומות אחרים.
דליה איציק: יואל, זה לא משנה.
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת ברקוביץ' - -
אורית זוארץ: אפשר למשל לפטר שר מסוים במשרד הביטחון שעולה לנו הרבה מאוד כסף, ואין לו לא תקציב ולא סמכויות.
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זוארץ, אני אתחיל לקרוא אותך לסדר- -
אורית זוארץ: אני מנסה לייעל.
כרמל שאמה-הכהן: - - אני לא יודע באיזה ועדות את חברה באופן קבוע - -
אורית זוארץ: חוץ וביטחון.
כרמל שאמה-הכהן: פעם, פעמיים, שלוש – די.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון שאל לגבי החיסכון הכספי בתקציב משרד הביטחון.
כרמל שאמה-הכהן: כפי שהוצג לנו אתמול בסיור בתחנת הרכבת מדובר על חיסכון שבין 20 ל-30 מיליון ₪.
כרמל שאמה-הכהן: זה היקף הכספים.