GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירי רגב: לא יכול להיות מצב שהמציעים לא פותחים דיון – זו הפעם הראשונה שאני רואה את זה בוועדת הכלכלה.
מירי רגב: תמיד מציעי הדיון פותחים – כל אחד מהמציעים – מציג את העמדה ואחר-כך השר משיב.
דוד אזולאי: חברת הכנסת רגב, אני מסכים איתך.
דוד אזולאי: זה הנוהל.
אריאל אטיאס: מי הציע?
אריאל אטיאס: היא לקחה לך הכול.
אורלי לוי אבקסיס: מה זאת אומרת, אני מציע - - - לעצמי.
מירי רגב: תגיד לי, אתה חושב שאנחנו רבים פה?
מירי רגב: אתה חושב שאנחנו ש"ס והליכוד, שש"ס צריכים לקחת את כל התשואות?
אורלי לוי אבקסיס: אפרופו לבלבל אותנו, הגיע לידיעתי, ויש פה את הרפרנט של משרד האוצר - -
אריאל אטיאס: ראית איך היא משתלטת לך על - - -?
אורלי לוי אבקסיס: - - נאמר לי שגם כאשר השר נותן הוראה להפסיק את קניית הדירות מהסוכנות היהודית, עדיין המדינה מחויבת להעביר את 500 מיליון השקלים הנותרים לסוכנות היהודית.
אריאל אטיאס: יעבירו מתקציב המדינה.
אורלי לוי אבקסיס: למה בכלל להעביר להם?
אריאל אטיאס: זו בעיה שלו.
אורלי לוי אבקסיס: סליחה, אפשר להעביר את זה לאותה מצוקה, לאותם אנשים, לאותם ילדים שתחת הגשם, ואנחנו צריכים להיאבק שהכסף ילך לשם ולא לסוכנות היהודית שבהסכמים, כאלה ואחרים, מעלים מחשבות לא טהורות לראשי, ואני לא רוצה להרחיב בדיבור.
אריאל אטיאס: - - - על זה?
אורלי לוי אבקסיס: צריך להילחם על זה.
אריאל אטיאס: קודם כל, חברת הכנסת רגב ביקשה לפתוח, ומה עשית?
אריאל אטיאס: לקחת לה את המיקרופון ושאלת את השאלה.
אריאל אטיאס: תני לה לפתוח.
מירי רגב: לא, אין בעיה.
מירי רגב: אני לא אריב איתה.
אורלי לוי אבקסיס: אמרת שהפסקת את ההתקשרות עם הסוכנות היהודית, אבל הכסף ממשיך ללכת לסוכנות היהודית גם אם לא תיקח את הדירות.
אריאל אטיאס: לא מהדיור הציבורי.
כרמל שאמה-הכהן: תפסיקו את הוויכוח.
אריאל אטיאס: לא מהדיור הציבורי, הבנת?
אורלי לוי אבקסיס: זה לא משנה, זה אותו - - -, כסף של כולנו.
כרמל שאמה-הכהן: מי רוצה לדבר עכשיו?
אורלי לוי אבקסיס: הוא חשב שאני לא צריכה לבוא לעולם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני השר, אני יודעת ומתארת לעצמי כמה כואב מה שאתה שומע כאן, כי אני בטוחה שאתה עושה, ואתה, אולי אפילו, רואה מהמקום שלך איזושהי התקדמות, וזה כואב לשמוע שאתה עושה, עושה, עושה ואומרים לך שאתה רק מדבר יפה ולא עושה.
אריאל אטיאס: זה לא כואב, זה בסדר.
אריאל אטיאס: הוא מהאופוזיציה.
איתן כבל: אני לא אמרתי כך.
אריאל אטיאס: אמרת אבל לא חשוב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מדברת רק עליו, אני מדברת על כל הדיון הזה, ואני רוצה להגיד שהדברים שאתה מציע הם בעיניי – אם אני יושבת במקומך, ויכול להיות שמה שרואים מכאן לא רואים משם – יכלו להתבצע מזמן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אלה לא דברים כאלה מסובכים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשאתה מדבר על 30 מיליון שקל שזה בסך-הכול עולה, זו ממש בדיחה.
אריאל אטיאס: זה יעבור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני לא מבינה למה, וכמו שאמר חבר הכנסת כבל:
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו כאן כדי לתמוך בך, באמת.
אריאל אטיאס: רואים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בטח ובטח רוצה לתמוך בך, כי אני חושבת שהעבודה שלך מאד נכונה, אבל איפה זה תקוע?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נראה לי מוזר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפעמים יש לי תחושה שאם הייתי נכנסת לאחד ממשרדי הממשלה, הייתי מתקתקת דברים.
אריאל אטיאס: פעם תהיי שרה ותביני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בעזרת ד', אני אהיה שרה.
אריאל אטיאס: - - - מתקתקים דברים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מצטערת להגיד לך שהתשובה שלך נותנת כוח לפקידות, כי הם מבינים שאתה מקבל את זה שאי-אפשר לתקתק דברים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהדברים יכולים להיות מתוקתקים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נדמה לי, שבאיזשהו מקום, כאילו, יש לנו זמן, ואין לנו זמן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה דבר פשוט – אני חושבת שהאדם הכי לא רצוי בשלושת החודשים האחרונים במדינת ישראל, זה פרופסור טרכטנברג.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כולם אומרים: מי צריך את טרכטנברג?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האדם הזה מסכן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל טרכטנברג התחיל, והמחאה הזאת התחילה, בגלל דיור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הנושא הראשון שהיה צריך להגיע לממשלה, הוא הדיור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשאתה אומר: "אני לא מנהל את לוח-הזמנים של הממשלה", אני לא חושבת שאתה צריך לקבל את זה בשוויון נפש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הדבר הראשון שהיה צריך להגיע לשולחן הממשלה הוא נושא הדיור – מזה התחילה כל המחאה הזאת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לבקש את התייחסותך לנושא, ואולי זה יהיה קצת מוזר שאני מדברת על זה, אבל זה נושא שאני מטפלת בו: האם יש במשרד שלך או בדו"ח טרכטנברג – אני לא ראיתי את זה – התייחסות לכך שבכל שנה מתגרשים 10,000 איש?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 10,000 משפחות זקוקות בשנה לשתי דירות, ובעיניי זאת אחת הסיבות הנוספות - - -
כרמל שאמה-הכהן: אף-אחד מהם לא מתחתן עוד פעם?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרבה מאד, לצערי הרב, לא מתחתנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אם חלקם מתחתנים, אז אלה שהם מתחתנים איתם, התגרשו קודם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרבה פעמים קורה שזה מעגל קסם.
כרמל שאמה-הכהן: יש החלפות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש החלפות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ויש לי תחושה שכשאנחנו באים עם קריטריון, כאשר הקריטריון צריך להיות 125% השתכרות למשפחה, אני שואלת מה קורה למשפחה שהתגרשה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה לאם שהתגרשה, או לאב – כשאנחנו יודעים באיזה מצב קשה מאד אבות נמצאים במדינת ישראל.
מירי רגב: המנכ"ל, למה אתה הולך?
מירי רגב: שב, לא סיימנו את הדיון.
כרמל שאמה-הכהן: למה את מפריעה, חברת הכנסת רגב?
כרמל שאמה-הכהן: גם את זה את חייבת לומר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שההתייחסות הזאת לגרושים, יכול להיות שיש אוכלוסיות – ובמקרה הזה אגיד זאת בריש גלי – שבדרך כלל, האוכלוסייה הדתית והחרדית מתגרשת פחות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מה לעשות, חברים יקרים, במדינת ישראל 10,000 איש זקוקים לשתי דירות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זו גם סיבה למחסור בדיור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: א', אני מבקשת את התייחסותך.
כרמל שאמה-הכהן: אני ביקשתי לסיים, חברת הכנסת ברקוביץ.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שאלה אחרונה: האם יש לכם התייחסות, אדוני השר, לגבי הדיור הציבורי – אתה בכוונה לא מסתכל עליי?
אריאל אטיאס: חס-ושלום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אני מתייחסת רק אליך.
אריאל אטיאס: אני יושב, עונה לשאלות, הכול בסדר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מקווה שזו לא הדרת נשים – סתם, סתם.
אריאל אטיאס: אני פה קצת יותר משעתיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בסדר, אדוני השר, אתה לא עושה טובה לכנסת.
אריאל אטיאס: אני נהנה מכל רגע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה צריך להיות פה.
אריאל אטיאס: בסדר גמור, ודאי.
אריאל אטיאס: כמו כל השרים שיושבים פה שעתיים.
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת ברקוביץ, משפט אחרון.
אריאל אטיאס: ספר להם כמה באים לדיון הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לוועדה הזאת באים גם שרים שלא הוזמנו, כמו שראית קודם.
אריאל אטיאס: יש להם מסרים פוליטיים, שהדיון לא פוליטי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מקבלת את הערתך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שיש פה יותר מדי פוליטיקה וצריך לרדת מזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל אחד פה חושב שהוא לא עושה פוליטיקה, ובסוף כולם עושים פוליטיקה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לבקש התייחסותך לגבי האנשים שגרים בדיור הציבורי – רבים מהם מגיעים למצב של חולי, נכות; הם גרים בקומה שלישית-רביעית, בלי מעלית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - -
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת ברקוביץ, תודה רבה, תודה רבה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - מה עושים עם האנשים האלה שמגיעים למצב בריאותי קשה ולא יודעים איך לקבל דירה - - -?
כרמל שאמה-הכהן: הייתי רוצה, כבוד השר, להעלות בפניך עוד נקודה, לפני שנעבור לדוברים הבאים – הוועדה קיימה ישיבה וסיור בשכונת כפר שלם, ויצא לי לשוחח איתך פעם אחת בעניין הזה.
כרמל שאמה-הכהן: א', יכול להיות שם פתרון לאלפי יחידות דיור בתל-אביב.
כרמל שאמה-הכהן: ב', אנשים חיים שם במצוקת דיור, חלקם מזעזעת – חברי הוועדה שסיירו, ראו זאת בעיניהם – תת-תנאים.
כרמל שאמה-הכהן: בנוסף, הם חיים בעוד עננה של איום בפינוי, של הליכים משפטיים ושל מעטפות - - -
לילה שוורץ: איפה?
כרמל שאמה-הכהן: בכפר שלם.
כרמל שאמה-הכהן: מעטפות שמגיעות אליהם ממשרדי עורכי-דין פרטיים.
כרמל שאמה-הכהן: אלה אנשים שלא יודעים להתמודד עם תהליכים כאלה, שנלחצים מהתהליך.
כרמל שאמה-הכהן: המדינה צריכה להיות זו שמרימה שם את הפינוי – את הפרויקט – לטובת כולם.
כרמל שאמה-הכהן: כולם ירוויחו מכך.
כרמל שאמה-הכהן: למה הליכי הפינוי האלה נדרשים?
כרמל שאמה-הכהן: למה אי-אפשר להקפיא אותם עד שהמדינה ממצה את כל התהליך?
אריאל אטיאס: אתה שואל אותי עכשיו, שאני אענה על זה עכשיו?
מירי רגב: אני לא מבינה, מה נותנים פה תשובות ספציפיות?
כרמל שאמה-הכהן: את רוצה לנהל את הדיון?
מירי רגב: לא, אבל אתה תנהל את הדיון כמו - - -
כרמל שאמה-הכהן: סליחה, אני אנהל אותו כמו שאני רוצה.
כרמל שאמה-הכהן: גם זה לא אכפת לך מתושבי כפר שלם שזרוקים?
מירי רגב: וחצי אכפת לי.
מירי רגב: הייתי שם והדיון הזה - - -
כרמל שאמה-הכהן: אז לא דיברתי לא לעניין, נכון?
מירי רגב: כבוד היושב-ראש, הדיון הזה יוזם, לא על-ידך, אלא על-ידי ארבעה חברי כנסת.
כרמל שאמה-הכהן: קודם כל, על ידי.
מירי רגב: על פי תקנון הכנסת אתה צריך לתת למציעים לדבר.
מירי רגב: אני שמחה שאתה רוצה להעלות נושא.
מירי רגב: אני חושבת שזה לא בסדר.
מירי רגב: מעולם לא היה דבר כזה.
מירי רגב: אני עשיתי טעות – אני, חבר הכנסת כבל וחברת הכנסת לוי – שהסכמנו לדחות את הדיון למועד הזה.
כרמל שאמה-הכהן: קיבלתם את השר.
מירי רגב: לא, לא, השר היה מגיע גם לדיון הזה, ואם הוא לא היה מגיע אז שלא יגיע.
כרמל שאמה-הכהן: לא, הוא לא היה מגיע, יש דיון מהיר.
מירי רגב: אם לא מעניין אותו הדיור - - -, שלא יגיע.
מירי רגב: הסכמנו, ובסוף מה שקרה – הדיון הזה הפך להיות בשוליים.
מירי רגב: זה לא מקובל עליי.
כרמל שאמה-הכהן: ממש בשוליים – תפסתם את כל הדיון.
מירי רגב: בשוליים, כי אני אומרת לך שוב: לא דנו פה בדברים בצורה רצינית.
כרמל שאמה-הכהן: תודה, בסדר.
מירי רגב: אז אפשר לעשות דיונים בשביל הטלוויזיה – זה בסדר וזה נחמד.
מירי רגב: אבל אנחנו לא פה בתספורות, אנחנו בדיון אמיתי על אנשים שאין להם איפה לגור.
כרמל שאמה-הכהן: את עכשיו מפריעה לדיון על אנשים שאין - - -
מירי רגב: לא, לא, אני לא מפריעה.
מירי רגב: ההיפך, אני נפגשתי איתם ב-20,000 שולחנות עגולים, כולל בנגב וכולל בתל-אביב.
מירי רגב: אז אל תספר לי מי הם תושבי כפר שלם.
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת רגב, תודה רבה.
מירי רגב: תודה רבה גם לך.
אורלי לוי אבקסיס: איך קראת לה?
אורלי לוי אבקסיס: לוי?
כרמל שאמה-הכהן: רגב.
כרמל שאמה-הכהן: היה קשה להתבלבל ביניכן.
לילה שוורץ: טוב שהן קיימות.
אריאל אטיאס: יש נושא שנמשך שנים רבות – התייחסתי לזה גם בוועדות, בנושא של כפר שלם.
אריאל אטיאס: יש קבוצה שבעבר הסכימה להסדרים מול המדינה והתפנתה משם.
אריאל אטיאס: בגדול, יש שם תהליך של "פינוי בינוי", בהגדרה שלנו.
אריאל אטיאס: יש מספר לא מבוטל של תושבים שחושבים שנעשה להם עוול, ושלא נותנים להם את הפיצוי המתאים להם.
אריאל אטיאס: הוויכוח, בגדול, נסוב על הדור השלישי – כמה הם יקבלו, מה הם יקבלו.
אריאל אטיאס: אני אומר לכם שהמדינה, ככל שזה באחריותי – מינהל מקרקעי ישראל ומשרד הבינוי והשיכון – לא מעוניינים להרוויח שקל מהקרקעות בכפר שלם.
אריאל אטיאס: אנחנו רוצים לגרום לכך שהמקום הזה יחדש את עצמו; שלא יגורו שם בתת-תנאים, חלק מהאנשים.
אריאל אטיאס: יש שם תב"ע ל-1,800 יחידות דיור בבניינים חדשים – זו המטרה.
אריאל אטיאס: הקמתי ועדת משנה של מועצת מינהל מקרקעי ישראל בראשות מר אפי שטנצלר, שהוא המשנה ליושב-ראש המועצה – הוא יושב-ראש הקרן הקיימת לישראל.
אריאל אטיאס: ישבו.
אריאל אטיאס: חלק ישבו עם האנשים.
אריאל אטיאס: יש שם נציגים של משרדי האוצר והמשפטים, על-מנת להחליט איזה פיצויים לתת לאנשים.
אריאל אטיאס: יש צווים של בתי-משפט שקבעו כמה דברים, ואנחנו מנסים לטפל בהם.
אריאל אטיאס: אנחנו לא המפנים.
כרמל שאמה-הכהן: בימים האלה מתחילים הליכי פינוי חדשים.
כרמל שאמה-הכהן: הליכים משפטיים.
אריאל אטיאס: אני עונה.
אריאל אטיאס: הליכי הפינוי והמכתבים שמגיעים, מגיעים דרך בתי-המשפט.
אריאל אטיאס: אנחנו לא מבצעים את זה כרגע כי אנחנו מנסים להגיע להסדר.
אריאל אטיאס: היה אצלי דיון רחב מאד, לפני שלושה שבועות, בהשתתפות "חלמיש", מינהל מקרקעי ישראל, משרד הבינוי והשיכון ומשרד האוצר, וכולם מבקשים את הדרך המיטבית בכדי שהאנשים האלה ירוויחו מהתהליך הזה.
אריאל אטיאס: כי אם נשאיר את המצב כמות שהוא – נניח שאנחנו אומרים: אין פינויים; אין תב"ע; לא עושים שום-דבר; משאירים את המצב ככה; אז כל מי שגר שם מפסיד.
אריאל אטיאס: אני אומר שוב, בתור שר הבינוי והשיכון: לא רוצים להרוויח שקל מהקרקעות האלה.
אריאל אטיאס: רוצים להגיע להסדר שייתר – לא פינויים, ולא שום-דבר.
נאוה צנעני: איזה הסדר?
נאוה צנעני: כבוד השר.
אריאל אטיאס: להיפך.
אריאל אטיאס: זו מטרתנו.
כרמל שאמה-הכהן: שנייה, אני אתן לנציג השכונה לדבר, חכו רגע.
אריאל אטיאס: לכן, כרגע יש את הצוות שתפקידו להגיע לאיזשהו הסדר.
אריאל אטיאס: היתה לנו הצעה רחבה שנפסלה על-ידי משרד המשפטים, ואנחנו מנסים עכשיו לשפר אותה.
אריאל אטיאס: כשאני יושב על הכסא, בעזרת ד', אנחנו לא רוצים להרוויח על הקרקע ולא לפגוע באיש.
אריאל אטיאס: צריך להבין שבין המדינה לבין האנשים שנמצאים שם יש ויכוח עקרוני בנושא של עד איזה דור מקבלים פיצוי, כמה יקבלו.
לילה שוורץ: אם יקבלו.
אריאל אטיאס: זה לא משהו שאני יכול לפתוח אותו כרגע לפרטי פרטים, בגלל שמדובר בדיון רחב.
אריאל אטיאס: לכן, אני מנסה לעשות ככל יכולתי למנוע פינויים.
אריאל אטיאס: אבל בסוף צריך שיהיה שלב שמשרד המשפטים יגבה אותנו, כי בתי-המשפט מוציאים את הצווים האלה – לא שר הבינוי והשיכון, לא משרד הבינוי והשיכון ולא אף-אחד אחר.
כרמל שאמה-הכהן: כבוד השר, אני לא מדבר על הצווים; אני מדבר על המכתבים והתביעות של עורכי-הדין של חברת "חלמיש".
אריאל אטיאס: מטרת הדברים האלה היא להושיב את האנשים ולהגיע להסדר.
אריאל אטיאס: מי שעומד מאחורי הדברים האלה זה לא משרד הבינוי והשיכון – הסברתי את זה כמה פעמים.
אריאל אטיאס: אני כמעט שלוש שנים בתפקיד, ואנחנו מדברים ומדברים – זה מה שאנחנו עושים עד עכשיו.
אריאל אטיאס: יש שלב שצריך להגיע לסוף, והסוף אומר שאנחנו רוצים לתת לאנשים.
אריאל אטיאס: הרי אין מישהו שאומרים לו: לך לרחוב.
אריאל אטיאס: זו סיסמא.
לילה שוורץ: יש הרבה כאלה.
שושנה נתן: - - - ללכת לרחוב.
שושנה נתן: ואתם מדברים ומדברים, כמו שעכשיו אתה אומר.
שושנה נתן: אתה מדבר ומדבר.
אורלי לוי אבקסיס: אני מטפלת במשפחות שנמצאות ברחוב.
כרמל שאמה-הכהן: בעוד רגע אני אתן לנציג כפר שלם לדבר.
אורלי לוי אבקסיס: אני מטפלת בגברת סמדר אקרי, ובמשרד שלך יודעים.
אורלי לוי אבקסיס: אסור להגיד שאין אנשים ברחוב.
אריאל אטיאס: אדוני יושב-ראש הישיבה, אני רוצה להגיד שאני מכבד אתכם מאד.
אריאל אטיאס: אני יושב פה יותר משעתיים.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מעריכים את זה.
אריאל אטיאס: נושא כפר שלם לא היה חלק מהדיון שהתבקשנו להתכונן אליו.
אריאל אטיאס: רק למזלך ולמזלי - -
כרמל שאמה-הכהן: אתה בקי.
נאוה צנעני: למזלך הרע, כבוד השר.
אריאל אטיאס: הקדוש ברוך הוא חנן אותי בכמה גרם זיכרון, ואני מכיר את הפרטים בכל נושא שתשאל.
אריאל אטיאס: אבל אם זה נושא שאני צריך לפתוח אותו מאד - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא, שאלנו שאלה נקודתית.
אריאל אטיאס: עניתי על השאלה הנקודתית.
אריאל אטיאס: אם אני צריך להסביר שיש מישהו שרוצה שהדור השלישי שלו – הוא יושב על דונם וחצי או שני דונם אדמה, ויקבל ככה – אני לא אפתח את זה פה.
אריאל אטיאס: אם אתה רוצה שנעשה דיון רק על כפר שלם, ושנביא את האנשים - -
אריאל אטיאס: - - ואת הגורמים המקצועיים שיתעסקו בזה - -
קריאה: כן, רוצים.
כרמל שאמה-הכהן: אתה תבוא לדיון הזה?
אריאל אטיאס: - - כולל את משרד המשפטים – אני מוכן לבוא לדיון הזה.
כרמל שאמה-הכהן: גמרנו, לא צריך יותר מזה.
אריאל אטיאס: ונקיים דיון.
אריאל אטיאס: אני לא בורח משום-דבר.
אריאל אטיאס: אני מרוויח מזה משהו?
כרמל שאמה-הכהן: כל מילה מיותרת משלב זה.
אריאל אטיאס: זה הכל.
אושרית בן דוד: אני חייבת להתפרץ ולהגיד שבמשך שעתיים יושבת פה דיירת מגן-סאקר - - -
קריאה: את לא חייבת להתפרץ.
אושרית בן דוד: סליחה, זה לא הגיוני שמכפר שלם ידברו, שזה בכלל לא קשור לנושא הדיור, שכמו במחאה החברתית מתעלמים מהמחאה האמיתית.
אושרית בן דוד: אנשים גרים במשך חצי שנה, ילדים סובלים מכוויות קור קשות ומאושפזים בבתי-חולים, יום אחרי יום.
אושרית בן דוד: זו בושה למדינת ישראל.
אושרית בן דוד: לא מתייחסים במשך חמש דקות ל-20 ילדים שישנים ברחוב.
אושרית בן דוד: אני עומדת פה עם דמעות, וזה ביזיון למדינה שלנו שלא מתייחסים ל-23 ילדים שישנים עם כוויות קור.
אושרית בן דוד: זו פשוט בושה.
אושרית בן דוד: אתם אומרים שבדו"ח טרכטנברג לא דובר בכלל על הדיור הציבורי, אבל בכל הישיבה פה לא מדברים כמעט על דו"ח טרכטנברג ולא מזכירים את הבעיה האמיתית, והיא שיש עשרות משפחות שגרות ברחוב, באוהלים.
אושרית בן דוד: והמשפחות עובדות.
אושרית בן דוד: דיברתי גם עם השר, פנים מול פנים, והפתרון היחיד שהמדינה יכולה לתת לי זה שירושלים זו עיר יקרה לגור בה.
אורלי לוי אבקסיס: תלכי לפריפריה, זה מקום טוב לאוכלוסיה חלשה.
אורלי לוי אבקסיס: ככה מחזקים פריפריה.
אושרית בן דוד: זה בדיוק מה - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם שם אי-אפשר היום לקנות דירה.
אורלי לוי אבקסיס: כל מי שחלש במרכז, אומרים לו: לך לפריפריה, ובמקביל לוקחים לו מענקי איזון.
אורלי לוי אבקסיס: זאת קטסטרופה שצריך להפסיק.
קריאה: את צודקת, גם שם - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם שם אי-אפשר לקנות דירה היום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יכול לקנות היום - - -?
כרמל שאמה-הכהן: מי זה נציג משרד האוצר?
אורלי לוי אבקסיס: אבל שולחים אותם לשם.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, אני רוצה שנציג משרד האוצר יתייחס.
כרמל שאמה-הכהן: הטיחו האשמות רבות במשרד האוצר.
קריאה: אני יכולה לדבר?
מירי רגב: כמציעה אני אדבר היום, או שלא?
כרמל שאמה-הכהן: נציג משרד האוצר.
מירי רגב: נציג משרד האוצר ידבר?
מירי רגב: בושה וחרפה איך שאתה מנהל את הדיון.
מירי רגב: אתה פוליטי, לא יעזור כלום.
מירי רגב: אתה עושה הכל רק כדי שהפוליטיקה תהיה, ולא - - - בנושאים אמיתיים.
מירי רגב: אני פורשת מהדיון – דיון שאני יזמתי ולא הצלחתי לדבר בו, אבל זה יפה.
מירי רגב: מזל שנושא כפר שלם עלה פה, ואני מקווה שזה ייפתר.
שושנה נתן: מה עם - - -?
מירי רגב: כפר שלם כמו גן-סאקר.
כרמל שאמה-הכהן: נא להוציא את חברת הכנסת רגב.
מירי רגב: העיקר שחבר הכנסת שאמה גר בבית.
מירי רגב: הוא גר בבית.
מירי רגב: 23 ילדים יגורו בחוץ.
כרמל שאמה-הכהן: היא פופוליסטית זולה.
מירי רגב: את חברת "חלמיש" יסגרו.
אושרית בן דוד: ילדה בת שלוש עם שבר בכתף ועיריית ירושלים מכבה להם את האור.
אושרית בן דוד: זו בושה.
מירי רגב: 120 מיליון שקלים - - - לקנות דירה.
מירי רגב: לא קונים דירה, סוגרים את החברה.
מירי רגב: ו-23 ילדים יישארו בחוץ.
כרמל שאמה-הכהן: העזרה שלך לדיור הציבורי ניכרת.
מירי רגב: תישן טוב בבית ברמת-גן.
מירי רגב: תתבייש לך.
מירי רגב: (חברת הכנסת מירי רגב יוצאת ממליאת הוועדה.
מירי רגב: )
אריאל יוצר: צהריים טובים.
אריאל יוצר: אני אתחיל בנושא כספי המכר של הדיור הציבורי.
אריאל יוצר: כמו שהוצג כאן, בעקבות חוק המכר של הדיור הציבורי, הוחלט - - -
כרמל שאמה-הכהן: אני ביקשתי להוציא את חברת הכנסת רגב החוצה.
מירי רגב: מה קרה?
מירי רגב: אני מדברת עם אנשי כפר שלם, זה מפריע לך?
כרמל שאמה-הכהן: תצאי החוצה ותעשי מה שאת רוצה בחוץ.
לילה שוורץ: אני באתי במיוחד לשמוע את חברת הכנסת רגב.
לילה שוורץ: חבל - - -
כרמל שאמה-הכהן: היא דיברה המון.
מירי רגב: דיברה המון.
מירי רגב: המון דיברתי.
מירי רגב: נתת לי המון זמן לדבר.
אריאל יוצר: הוחלט שהמדינה תצא במבצעי מכר, שבהם היא מוכרת את דירות הדיור הציבורי לזכאים שגרו בהם, בהנחות של עד 85%-80% ממחירה הריאלי של הדירה.
לילה שוורץ: אתה יכול לדבר בקול רם?
אריאל יוצר: כן.
אריאל יוצר: הוחלט שהזכאים יכולים לקנות את הדירות בהנחות של עד 85%-80% ממחיר הדירה.
אריאל יוצר: בעקבות מבצעי המכר, הסוכנות היהודית אמרה שעקב מכירת הדירות היא דורשת שגם את הדירות שנשארו בידה, המדינה תקנה ותעביר להם כסף.
אריאל יוצר: בפועל – יש לי פה טבלה, ואני יכול להראות את הנתונים – הכסף שהועבר לצרכי הדיור הציבורי ולצרכי הסוכנות היהודית, גבוה, משמעותית, בחצי מיליארד שקל מהסכומים שהתקבלו ממבצעי המכר.
אריאל יוצר: כמו שציינה חברת הכנסת לוי, חלק מהסכומים עדיין צריכים להגיע לסוכנות היהודית בהתאם להסכם שנחתם איתם.
אורלי לוי אבקסיס: גם אם לא יקנו מהם דירות.
אריאל אטיאס: אני רוצה לשאול שאלה: נניח שלא מכרנו דירות של הסוכנות היהודית, והרי חייבים להם כסף.
אריאל אטיאס: מאיפה תביא להם?
אריאל אטיאס: מאגף התקציבים.
אריאל יוצר: נכון, אני אסביר.
אריאל יוצר: אני מוכרח כי אני מחויב בהסכם.
אריאל אטיאס: יופי, הוא, מאגף התקציבים, מוכרח להביא כסף.
אריאל אטיאס: - - - יביא את זה מהדירות.
אריאל אטיאס: זה הכול.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא הכיס של כולנו.
אריאל יוצר: אני אסביר את הרציונאל לעניין הזה.
אריאל אטיאס: הבנת את התשובה?
אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא אם זה משהו - - - ?
אריאל אטיאס: הוא לא יביא את זה מהדירות האחרות; הוא יביא מהתקציבים שלו.
אורלי לוי אבקסיס: - - - פחות למשרד הבינוי והשיכון לקנות דירות.
אריאל אטיאס: זה לא נכון.
אורלי לוי אבקסיס: נשמע אותו.
אריאל אטיאס: תשמעי אותו ותביני את הנקודה.
אריאל אטיאס: שם זה נמצא, בפרטים, לא בכותרת.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שאם זה יהיה כתוב בפרוטוקול, אני אוכל ללכת עם זה לאנשהו.
אריאל יוצר: הסוכנות היהודית אמרה שברגע שמוכרים את הדירות והיא מאבדת איזשהו יתרון לגודל, היא דורשת שהמדינה תקנה ממנה את כל הדירות שבבעלותה, כי אחרי מבצעי המכר מלאי הדירות הצטמצם מ-90,000 ל-60,000.
אריאל יוצר: לכן, הכסף שהוזרם לכלל שימושי הדיור הציבורי גבוה משמעותית, מהכסף שהתקבל ממבצעי המכר – מדובר בחצי מיליארד שקל בעודף שהועבר לשימושי הדיור הציבורי, מאשר התקבל ממבצעי המכר.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, שחצי מיליארד השקלים ילך ממשרד הבינוי והשיכון או מכם?
אריאל יוצר: חצי מיליארד השקלים ילך מכספי תקציב המדינה.
אריאל יוצר: גם אם הייתי מקבל את כל הכסף מתקציב משרד הבינוי והשיכון, עדיין היה צריך להוציא כסף מאוצר המדינה ולשלם - -
אריאל אטיאס: להשלים.
אריאל יוצר: - - כי מבצעי המכר לא מספיקים לכסות את כל מה שאנחנו צריכים לקנות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הם הכניסו שני מיליארד ו-700 מיליון שקלים.
אריאל אטיאס: התשובה לשאלתך, במידה ולא מוכרים דירות של הסוכנות היהודית, צריך להביא את זה ממקורות שלו, ולא כסף של דיור ציבורי - - -
אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא אם זו חריגה מהתקציב - - -, או לא?
אריאל אטיאס: את רוצה להקשיב לתשובה, או שאת רוצה רק לשאול?
כרמל שאמה-הכהן: תנהלו את זה אחר-כך ביניכם.
אורלי לוי אבקסיס: אז יהיה פחות כסף בתקציב כדי להעביר לדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: זה אותו גלגל.
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת לוי, די.
אריאל יוצר: לגבי הצעת החוק של אותם 5% משיווקי מינהל מקרקעי ישראל: קודם כל, צריך לדייק בדברים.
אריאל יוצר: נניח והפתרון הזה מאושר מחר, - -
אורלי לוי אבקסיס: איזה פתרון?
אריאל יוצר: של 5% מהשיווקים של מינהל מקרקעי ישראל.
אריאל יוצר: - - בפועל, הפתרונות יגיעו רק בעוד שנתיים, שלוש.
ערן כהן: הלוואי.
ערן כהן: גם טוב.
אריאל יוצר: הרי לבנות את הפרויקטים האלה, לוקח זמן.
קריאה: בכמה דירות זה יתבטא?
קריאה: מה מספרן?
אורלי לוי אבקסיס: רגע, נדבר על - - -
קריאה: הלוואי וזה יגיע בעוד שנתיים.
כרמל שאמה-הכהן: לא משנה מתי זה יגיע, העיקר שזה יגיע.
כרמל שאמה-הכהן: זו כבר ברכה.
אורלי לוי אבקסיס: - - - יש פתרון ביניים.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נשמע אם הוא שווה - - -
אריאל יוצר: יש פתרונות מהירים יותר: יש היום לא מעט דירות בדיור הציבורי, שלא נעשה בהן שימוש של דיור ציבורי – לא גרים בהן דיירי הדיור הציבורי ולא גרים בהן בכלל.
אריאל יוצר: יש פירוט מדויק.
כרמל שאמה-הכהן: כמה דירות כאלה יש?
אריאל יוצר: 600 דירות.
כרמל שאמה-הכהן: אז למה יש תור?
אורלי לוי אבקסיס: כי יש 2,700 זכאים שאין להם מקום.
כרמל שאמה-הכהן: אבל יש 600 דירות, והתור אמור להתקצר.
אריאל יוצר: אני אסביר.
אריאל יוצר: הדירות האלה - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא ראויות.
לילה שוורץ: צריך לשפץ אותן.
אריאל יוצר: הדירות ראויות, אבל עושים בהן שימוש אחר.
כרמל שאמה-הכהן: מה זה "עושים בהן שימוש אחר"?
אריאל יוצר: עושים בהן שימוש אחר.
לילה שוורץ: כמו מה?
כרמל שאמה-הכהן: מי עושה?
אורלי לוי אבקסיס: למשל, כמו הפריימריס של הליכוד.
אריאל יוצר: את זה לא אמרתי.
אורלי לוי אבקסיס: קראתי את זה באחד העיתונים, שחלק מהדיור הציבורי משמש כמשרדים פוליטיים, לצרכים כאלה ואחרים, שזה דיור ציבורי.
קרן פישזון: יש פה נציג של משרד האוצר, והוא יכול לומר במדויק.
אריאל יוצר: יש שימושים שעושים בהן רשויות-מקומיות.
לאה ורון: מה זה רשויות-מקומיות?
לאה ורון: כצרכי ציבור?
לאה ורון: כגן-ילדים?
לאה ורון: כְמָה?
אריאל יוצר: מוסדות ציבור כאלה ואחרים – דירות מגורים.
כרמל שאמה-הכהן: זה עומד בתנאי החוק?
אריאל יוצר: צריך להחזיר את הדירות האלה, והפתרון הזה יכול להיות - - -
לאה ורון: מי מאפשר לעשות שימוש אחר בדירות האלה?
לאה ורון: משרד הבינוי והשיכון?
לאה ורון: החברות המשכנות?
לאה ורון: מי מאפשר?
אריאל יוצר: משרד הבינוי והשיכון שאחראי על ניהול הדיור הציבורי.
ערן כהן: אלו החלטות שהתקבלו לפני עשרות שנים.
ערן כהן: בעבר נתנו דירות של הדיור הציבורי למוסדות כאלה ואחרים.
אורלי לוי אבקסיס: הם משלמים על זה דמי שכירות?
ערן כהן: כן.
קריאה: היום דורשים מאיתנו לפנות אותן.
אורלי לוי אבקסיס: בתור מה?
אורלי לוי אבקסיס: בתור זכאי משרד הבינוי והשיכון?
אורלי לוי אבקסיס: בתור זכאי הדיור הציבורי?
אורלי לוי אבקסיס: אז איך הם משלמים דמי שכירות אם הם לא זכאים לגור בדיור הזה?
אורלי לוי אבקסיס: שלא לדבר על אלפי הדירות שנמכרו לספקולנטים בשוק החופשי ולא לזכאים.
ערן כהן: אני רק אומר שאלה דירות שניתנו לפני עשרות שנים, והן נשארו שם עד היום.
כרמל שאמה-הכהן: חבר כנסת אבישי ברוורמן.
אבישי ברוורמן: אני הקשבתי.
אבישי ברוורמן: באתי לכאן – אני לא חבר ועדת הכלכלה.
אבישי ברוורמן: באתי מפני שהייתי עם הצעירים במאבק, ואני מכיר מהעבר את מצוקת הדיור.
אבישי ברוורמן: הקשבתי ולמדתי.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להגיד שני דברים: א', לפעמים אני חושב שאם היינו מחנכים – כמו שמחנכים את הילדים שלנו – שנקשיב יותר ונדבר פחות, היינו מגיעים לפתרונות.
אבישי ברוורמן: הממשל בישראל בעייתי, הדברים האלה ידועים והתוצאות גרועות.
אבישי ברוורמן: לגבי הנושא: השר אטיאס – ישבתי בממשלת ישראל לאחר שהחלטתי לעזוב אותה עקב אי-האפקטיביות בתהליך השלום – הוא אחד השרים המוכשרים שראיתי במדינת ישראל, כי הוא איש מעשה.
אבישי ברוורמן: אבל אני מגיע כאן לנושא המרכזי, ויש לי בקשה אליו – הוא לא נמצא כאן:
אבישי ברוורמן: חלק גדול מהצעירים, הסטודנטים, שנמצאים כאן, רוצים לשבת איתו, כי חלק מהדברים לא ברורים.
אבישי ברוורמן: מה שהוא אומר כאן, הם לא יודעים.
אבישי ברוורמן: לכן, חלק מהדברים זה לגבי השקיפות.
אבישי ברוורמן: ב', חבר הכנסת איתן כבל רמז, ואני חוזר עוד פעם: יש פה שני דיונים שעירבו אותם האחד בשני – דיור ציבורי, עם השימוש לרעה שהיה בעבר, כולל הדברים שאמרה חברת הכנסת לוי וכל האנשים שיושבים כאן, שבנושא הזה צריך לעשות סדר.
אבישי ברוורמן: לתת לאוכלוסיות חלשות שמחכות, להתחיל לבצע ולחתוך את הבירוקרטיה שהיא אחת מהגרועות בעולם.
אבישי ברוורמן: דבר נוסף, הוא דיור בר-השגה והוא שונה, ואילו שני נושאים שאסור לערבב אותם.
אבישי ברוורמן: זה מה שנקרא: מערבבים שמיטה בתשמישי-מיטה.
אבישי ברוורמן: לכן, לדיור בר-השגה, ופה אני מראה את התמונה לגבי העתיד של מדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: למדינת ישראל יש שתי בעיות: בעיית דיור ובעיית עבודה ואי-שוויון.
אבישי ברוורמן: מכיוון שאנחנו יודעים כבר היום – ואני מדבר עם כל האהבה, ואני מקובל על האוכלוסייה החרדית.
אבישי ברוורמן: אבל מה שאני אומר כאן, אני אומר לחבריי – למשל, אחוז ההשתתפות בעבודה של גברים חרדים הוא רק 35%, ובזמן ראש הממשלה המנוח מנחם בגין זה היה 75%.
אבישי ברוורמן: אחד הדברים שהורסים את מדינת ישראל הוא אי-העבודה.