GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליביה חכמון: אנחנו רוצים ליצור בשפה שלנו.
ליביה חכמון: אין לנו ארץ אחרת, אין לנו שפה אחרת.
ליביה חכמון: קחו את זה בחשבון.
ליביה חכמון: אל תאבדו את התרבות.
יגאל ביבי: האם תוכלי לשלוח לי רשימה של יצירות שעשיתם?
ליביה חכמון: כן, אני יכולה לשלוח לך, בהחלט.
ליביה חכמון: אל תזלזל.
ליביה חכמון: אני ישראלית צברית שגאה לדבר בשפה העברית וגם לקרוא פרקי תנ"ך.
ליביה חכמון: אני מזמינה אותך לבוא לתיאטרון.
ליביה חכמון: כדאי לך לרכוש מנוי לתיאטרון ירושלים, זאת הזדמנות נפלאה.
ליביה חכמון: תודה רבה.
שלמה יואל: אני מייצג ארגון ללא מטרות רווח ששמו "קבוצת תקשורת עצמאית אינדימדיה".
שלמה יואל: רציתי להתייחס לעניין התמלוגים.
שלמה יואל: היום משתמשים באותם תמלוגים שמגיעים מחברות הכבלים לשתי מטרות: סכום בסדר גודל של 4-5 מיליון שקל בשנה לכלל הפקות המקור בכבלים, וסכום בסדר גודל של 3 מיליון שקל לשנה לנושא של טלוויזיה קהילתית.
מיכאל איתן: שיהיה ברור, אין לנו שום כוונה לפגוע בזה.
מיכאל איתן: שלא יחשבו שזה בא על חשבון זה.
שלמה יואל: הנושא של שימוש בכספי התמלוגים למטרות אחרות, זה כבר עובדה קיימת בשטח.
שלמה יואל: זה שהעניין לא מעוגן בצורה ברורה, של אחוזים או כימות של סכום, זה כבר בעיה אחרת.
שלמה יואל: האוצר מתנגד היסטורית לקישור הזה, זה בעיה אחרת, אבל כבר היום המצב הוא כזה, שיש קשר.
שלמה יואל: סעיף 53 או 51 לחוק הבזק, אני לא זוכר בדיוק, מדבר על כך שמהזכיון, התמלוגים ותשלומים אחרים כאמור ישמשו לכיסוי ההוצאות הדרושות לביצוע פרק זה, לרבות לקיום משדרים קהילתיים.
שלמה יואל: עודף ההכנסות על הוצאות ילך לאוצר.
שלמה יואל: כשאנחנו מדברים על טלוויזיה קהילתית, מדברים על סכום של 3 מיליון שקל מתוך 70-80 מיליון שקל, לכן רלוונטי לשאול איך מגדירים פה את המושג "עודף".
שלמה יואל: תודה.
זיקה אב-צוק: קודם כל, אפרופו השפה העברית, הכנתי שתי מצגות, הראשונה קצרה באנגלית והשניה קצרה בעברית.
זיקה אב-צוק: אני מקווה שאני אספיק את שתיהן.
זיקה אב-צוק: אני אדבר ממש מהר.
זיקה אב-צוק: אני מחברת "סיסקו".
זיקה אב-צוק: אנחנו ב"סיסקו" מאמינים שבעזרת האינטרנט והחינוך, דווקא המהפיכה התעשייתית החדשה הזאת היא הזדמנות בשבילנו להביא שוויון.
זיקה אב-צוק: יש לנו תוכנית לימודים שמלמדת תקשורת מחשבים לבני נוער ולמבוגרים.
זיקה אב-צוק: היא מלמדת אותם איך לתכנן, לבנות ולתחזק רשתות תקשורת מחשבים.
זיקה אב-צוק: אנחנו החלטנו לאמץ את התוכנית הזאת בארץ ולבצע אותה בכיוון של צמצום הפער הדיגיטלי.
זיקה אב-צוק: הגרף הזה מראה את הצפי, לפי דוח של IDC, לחוסר באנשי תקשורת באירופה.
זיקה אב-צוק: למטה הנתונים בישראל.
זיקה אב-צוק: אנחנו מאמינים שכדי שישראל תצטרף למהפיכה הדיגיטלית - כמו שבמהפיכה התעשייתית הראשונה היה צריך את האנשים שיקימו את מסילות הברזל, שישימו אותן בשטח, היום אנחנו צריכים את אנשי התקשורת.
זיקה אב-צוק: כדי שהתשתית תגיע לכל מקום, אנחנו צריכים ללמד הרבה אנשי תקשורת.
זיקה אב-צוק: זה מה שאנחנו עושים עכשיו.
מיכאל איתן: וזה יעזור ליצירה הישראלית.
זיקה אב-צוק: איך התוכנית שלנו עובדת?
זיקה אב-צוק: "סיסקו" הולכת לקהילה ובוחרת בקהילה אוניברסיטה או מכללה או איזה מוסד חינוכי שרואה את עצמו כמוביל בקהילה.
זיקה אב-צוק: למוסד הזה אנחנו תורמים ציוד תקשורת.
זיקה אב-צוק: אנחנו לוקחים את המורים שלהם ומלמדים אותם את חומר הלימוד ואיך להעביר אותו ונותנים גם את כל חומר הלימוד שנמצא באינטרנט וערוך לפי שיעורים.
זיקה אב-צוק: זה מה שאנחנו קוראים לו Regional academy, מכללה אזורית.
זיקה אב-צוק: הם בתמורה צריכים לגייס בתי-ספר או מרכזים קהילתיים בשטח, לקחת את המורים שלהם, ללמד אותם את חומר הלימוד, וכך הכוח עובר לקהילה והידע והיכולת עוברים לקהילה.
זיקה אב-צוק: הקהילה היא זאת שמתחזקת את הלימודים.
מיכאל איתן: מה עשיתם בארץ עד היום ומה אתם יכולים לעשות?
זיקה אב-צוק: הלכנו לנגב, לגליל, לירושלים.
זיקה אב-צוק: בנגב הלכנו למכללת ספיר ולקחנו בתי-ספר מעיירות פיתוח באיזור.
זיקה אב-צוק: בירושלים הלכנו למגזר החרדי דרך "מכון לב".
מיכאל איתן: שימו לב שגם במגזר החרדי אפשר לבצע פעילות עניפה.
ראובן ריבלין: דרך אגב, הציבור החרדי בירושלים - אני מוכרח לומר לכם, אני לא יודע אם זה מוצא חן בעיני כולם - בעיקר הנשים משתלבות בעבודות היי-טק מביתן.
ראובן ריבלין: הם מפתחים קורסים לעניין זה.
ראובן ריבלין: האינטרנט היום מאוד מפותח ומתפתח במסגרת הקהילה החרדית בישראל.
מיכאל איתן: לא האינטרנט.
מיכאל איתן: המחשבים.
ראובן ריבלין: האינטרנט הוא יותר בעייתי משום ששם חלילה יכולים לגלוש בטעות למחוזות שלובשים שחורים לפני שהולכים אליהם ...
יצחק גאגולה: אדוני השר, בני-ברק היא מהערים בהן יש אחוז חדירה גבוה של מחשבים.
זיקה אב-צוק: יש לנו גישה לקהילה חרדית בירושלים ובבני-ברק, וגם מכללה של בנות חרדיות בירושלים, "מכון טל", וכן פעילות בכפרים ערבים ודרוזים בגליל.
אברהם פורז: איך הם מתמודדים עם זה לאור ידיעת האנגלית?
זיקה אב-צוק: התוכנית היא באנגלית.
זיקה אב-צוק: התלמידים מקבלים שיעורי העשרה באנגלית.
זיקה אב-צוק: יש מקרה של בית-ספר בנתניה של ילדים שנפלטו ממערכת החינוך הרגילה שהאנגלית שלהם כל-כך השתפרה עד שהם ניגשים עכשיו לבגרות 4 יחידות באנגלית.
מיכאל איתן: אני מבקש שתעצרי כאן לרגע.
מיכאל איתן: תוכלי להשלים את דבריך בהמשך.
מיכאל איתן: אני מבקש שידבר מר דרור לביא מ"סנונית".
מיכאל איתן: תציגו את הרעיון שלכם בנושא האנגלית ומה אתם עושים.
דרור לביא: אני מעמותת "סנונית", שהיא עמותה ללא מטרות רווח.
דרור לביא: היא כמעט האמא והאבא של האינטרנט העברי בישראל.
דרור לביא: כדי שילדים יוכלו להצליח הם צריכים זמינות לתשתית טכנולוגית, לאנשים שמקנים להם מיומנויות, והם צריכים זמינות למקומות, לידע ולתוכן.
דרור לביא: לא יעזור אם לילדים רק יהיו מחשבים והם רק יידעו להפעיל מחשב ולא תוכל להיות להם נגישות לתוכן.
דרור לביא: ב"סנונית" אנחנו בעיקר מנסים להתמודד עם הבעיה של הלומד הישראלי.
דרור לביא: יש לו שתי בעיות: 1) אין כמעט תוכן איכותי בשפה העברית לילדים, יש 2-3 אתרים, לא יותר מזה; 2) יש בעיה של שפה.
דרור לביא: ההישגים הלימודיים של ילדים ישראלים בשפה אנגלית הם נמוכים, רמת האנגלית שלהם היא נמוכה מאוד.
מיכאל איתן: מכאן ברור שהם לא יכולים להגיע לתכנים.
אברהם פורז: אז יש שתי אפשרויות: או לעשות את החומר בעברית, או ללמד אותם אנגלית.
דרור לביא: אחד הפרוייקטים שאנחנו יוזמים כרגע, מעבר לפיתוח תוכן בעברית, הוא פיתוח סביבת למידה על רשת האינטרנט.
מיכאל איתן: לפני כמה ימים הייתי ב"אינטל" בקריית-גת.
מיכאל איתן: "אינטל" הקימו בקריית-גת מועדון קהילתי לילדי קריית-גת למחשבים ואינטרנט.
מיכאל איתן: ניגשתי לשם וראיתי ילד אתיופי בן 8-10 יושב ליד המחשב, לוחץ על הכפתורים ומוריד שיר.
מיכאל איתן: שאלתי אותו אם הוא יודע מה כתוב על מקש ה-enter אך הוא לא ידע.
מיכאל איתן: הוא לא ידע לקרוא את המלים באנגלית אבל הוא יודע להגיע, אני לא יודע איך, אולי עקב תרגול.
מיכאל איתן: הוא יודע בעל-פה על איזה כפתור להקיש.
מיכאל איתן: הוא ניגש לעניין מתוך איזה תפיסה טכנולוגית ויכולת טכנולוגית.
מיכאל איתן: אם אנחנו נשלב, באותה הזדמנות שהוא כבר משתמש בכל החושים שלו בכדי להגיע לאן שהוא רוצה נגיד לו: זה enter, זה song, זה singer - אז אנחנו נתפוס אותו גם לאנגלית.
מיכאל איתן: זה מה שהם רוצים לעשות.
מיכאל איתן: הם רוצים להיכנס למועדונים האלה וללמד מחשבים ואנגלית, מתוך רצון להשיג את שתי המטרות באופן משולב, כי בלי אנגלית קשה אחר-כך גם להגיע לתכנים.
דרור לביא: אנחנו מפתחים סביבת למידה שתהיה נגישה לכל ילד בבית-ספר יסודי בארץ, שיוכל ללמוד מכל מקום, בכל שעה.
דרור לביא: גם אם אין לו מחשב בבית הוא יוכל ללמוד במרכז או בבית-הספר.
דרור לביא: המטרה היא ללמוד אנגלית על גבי תשתית אינטרנט, תוך שימוש אותנטי בלמידה של אנגלית ברשת האינטרנט.
דרור לביא: חלק מזה יהיה למידה על-ידי הליכה לאתרים בשפה האנגלית כאשר יבנו כלי תמיכה שיעזרו לילד להתמודד.
דרור לביא: אנחנו מאוד מחשיבים את העברית וחושבים שבלי עברית אין לנו זהות.
אייל מלובן: עוד מעט יצטרכו ללמד הבנת הנקרא בעברית.
דרור לביא: אני חושב שהמפתח להצלחה של ילדים הוא הנגישות שלהם לתוכן גלובלי.
דרור לביא: זה אחד הפרוייקטים שלנו.
דרור לביא: אם המדינה תתמוך בפרוייקט הזה הוא יוכל לצבור תאוצה גבוהה ולאפשר לכל ילד ללמוד אנגלית על תשתית האינטרנט.
מיכאל איתן: נוצר מצב שהילד יכול להיכנס לתוכנית גם מהבית, גם מהמועדון השכונתי וגם מבית-הספר.
מיכאל איתן: כשהוא נכנס, הוא נכנס לחשבון שלו, על המחשב שלהם, ושם יש רישום של מצב ההתקדמות שלו: שהוא כבר בשיעור כזה או אחר.
מיכאל איתן: הם יכולים לנהל את הלמידה מרחוק במרוכז, זה מה שהם רוצים לעשות, כאשר יש להם תכנים והדרכה, כולל מרכזי הדרכה.
מיכאל איתן: כלומר, היכולות של הטכנולוגיה היום נותנות אפשרויות שלא חשבנו עליהן עד היום במסגרות הרגילות של הלימוד ומאפשרות פרוייקט בקהילה.
דרור לביא: אני רוצה להוסיף שמי שרואה מה קורה היום בארצות-הברית, שיש המון מיזמים כלכליים מאוד גדולים בתחום התוכן החינוכי באינטרנט, יודע שאם אנחנו נלך למגמה כזאת אנחנו נגדיל פערים.
דרור לביא: צריך לטפל ולתת תמיכה לתוכן שפתוח לכל ילד בישראל.
מיכאל איתן: השפה האנגלית באינטרנט יוצרת בעיה רצינית מאוד.
מיכאל איתן: מוכרחים לטפל בזה אם אנחנו רוצים השתלבות של ישראל בעידן המידע.
מיכאל איתן: צריך לומר את הדברים על השולחן.
מיכאל איתן: אנחנו חייבים להילחם על העברית אבל להתפרנס באנגלית.
ליאון רקנאטי: אני רוצה להפנות את תשומת לבו של שר התקשורת לעוד נקודה.
ליאון רקנאטי: האינטרנט הוא לאו דווקא תלוי מחשב.
ליאון רקנאטי: מחר האינטרנט יהיה בטלוויזיה הרגילה ויוכל להגיע לכל אחד.
זיקה אב-צוק: אני מציגה את התוכנית שלנו, שהיא תוכנית מצליחה, אבל היא תוכנית אחת של חברה שעושה מה שחברה עסקית אחת יכולה לעשות.
זיקה אב-צוק: אני חושבת שיש לנו כאן הזדמנות, כשיש כאן נציגים של הרבה חברות, של חברי כנסת ושל נציגי הממשלה ליצור מין מועצה שתטפל בזה ולבחור הנהלה שתנהל את הפרוייקט הזה.
זיקה אב-צוק: אפשר לקדם את המרכזים האלה עם שיווק נכון.
מיכאל איתן: אני הייתי נשאר כרגע לא ברמה קונקרטית אלא מצביע על העובדה שזה לא רק עניין של רצון טוב.
מיכאל איתן: לא במקרה הסקטור הפרטי בכל העולם מעורב עם הממשלה.
מיכאל איתן: זה בגלל שאל"ף, יש להם אינטרס, וטוב שיש להם אינטרס.
מיכאל איתן: בי"ת, העידן החדש בטכנולוגיה מטשטש את הגבולות בין הממשלה לבין הסקטור הפרטי.
מיכאל איתן: שיתופי-הפעולה עוברים כעת לדפוסים אחרים שלא היינו רגילים אליהם בעבר.
מיכאל איתן: מוכרחים לרענן את המחשבה ולראות בסקטור הפרטי שותף לפעילות הזאת.
מיכאל איתן: אני אומר את זה גם לשר התקשורת.
מיכאל איתן: מוכרחה להיות כתובת בממשלה - תהיה אתה, כי אין מישהו אחר - לכל הרצונות הטובים.
מיכאל איתן: צריכה להיות כתובת בממשלה לשיתופי-הפעולה וליוזמות האלה.
ראובן ריבלין: ראש הממשלה שלח את נציגו המיוחד לישיבה הזאת.
ראובן ריבלין: לא צריך לדרוך על יבלות של אף אחד.
ראובן ריבלין: צריכה הממשלה להיות ערה לעניין.
ראובן ריבלין: לדעתי זה צריך להיות פרוייקט לאומי וראש-הממשלה צריך להוביל את זה.
ראובן ריבלין: אני מוכן כמובן להיות רגולטור: אני אחראי על הכבלים, אני אחראי על משלמי התמלוגים ועל מקבלי התמלוגים.
ראובן ריבלין: יש פה איזה בעיה אבל בהחלט אני חושב שהרעיון שלך הוא בעדיפות לאומית.
ראובן ריבלין: אני אביא את העניין לדיון בממשלה ואמליץ להזמין אותך על מנת שתציג את הפן הזה בצורה הברורה ביותר.
ראובן ריבלין: אני רואה הבדל גדול בין משרד החינוך לבין הרעיון שאתה מעלה פה.
מיכאל איתן: אני מבקש שיציגו עוד דוגמא קטנה של פרוייקט על מנת להצית את דמיונכם לגבי מה שאפשר לעשות.
עדנה אפק: אני אדם פרטי.
עדנה אפק: אני לא מייצגת שום גוף.
עדנה אפק: אני משוגעת לעניין, חדורה התלהבות ועושה את הדברים באופן עצמאי.
עדנה אפק: אני מובילה מספר פרוייקטים אבל אני רוצה לדבר על אחד מהם.
עדנה אפק: במשך 3 שנים אני מובילה פרוייקט בבתי-ספר יסודיים, למעשה בית-ספר אלון בקריית-ענבים הוא המודל, שילדים בבית-ספר יסודי מלמדים את מיומנויות האינטרנט והמיחשוב לקשישים מהקהילה הקרובה והרחוקה.
עדנה אפק: הם עושים את זה בשעות שבית-הספר לא עובד, בהתנדבות.
עדנה אפק: הם מקדישים לזה מזמנם.
עדנה אפק: המורים נותנים מזמנם אחר-הצהרים והקשישים צובאים על דלתות בית-הספר ורוצים עוד ועוד.
עדנה אפק: התחלנו ב-13 וכעת יש לנו כ-100.
ראובן ריבלין: דרך אגב, אני מקיים מודל דומה בלי שידעתי בבית: הנכד שלי מלמד אותי.
עדנה אפק: אנחנו נמצאים בצומת ייחודית בהיסטוריה האנושית, ותסלחו לי אם לרגע אני נשמעת בומבסטית, שבה ילדים צעירים שולטים במשהו שמבוגרים היו רוצים לדעת אבל לא יודעים.
עדנה אפק: המבוגר מביא את נסיון החיים, את הידע בשפות, הן בעברית והן באנגלית, ויחד הם יוצרים משהו חדש.
עדנה אפק: אחרי שמלמדים אותם כ-10 שבועות את המיומנויות, הם כותבים יחד, באמצעות המחשב, ספר אלקטרוני שמתאר פרק מקורות חייו של הקשיש.
עדנה אפק: בזה אנחנו משמרים ידע הולך ונעלם, שזה לדעתי צריך להיות שליחות לאומית, לא להפסיד את הידע הזה, ומעלים אותו אחר-כך לאינטרנט.
עדנה אפק: הם מעלעלים יחד באלבומים של הקשישים, סורקים דוקומנטים, מעלעלים בספרי היסטוריה ובודקים את זה עם המורים אחר-כך.
עדנה אפק: זו רק דוגמא אחת לניצול משאבים שכבר קיימים בשטח.
נח הלוי: אני מהמרכז לתקשורת עצמאית.
נח הלוי: אני מבין שבסך הכל יש המון תמיכה ברעיון של קידום האינטרנט.
נח הלוי: חלק מהדיון היום הוא בעצם מאיפה מביאים את הכסף.
נח הלוי: ההצעה היא לקחת אותו מחברות הכבלים, מהזכיינים.
נח הלוי: מתייחסים אל הכבלים ואל הצורה שבה הזכיינות עומדת כרגע כאילו זה משהו מוחלט.
נח הלוי: יש על זה כרגע דיון מאוד משמעותי.
נח הלוי: היועץ המשפטי לממשלה הוציא חוות דעת לפיה חיבור בין תוכן לתשתית הוא מסוכן לחופש הדיבור בארץ.
נח הלוי: לדעתי הכבלים היום חשודים ממש בעבריינות כי הם לא קיימו את כל מה שהוכתב להם בחוק ולא הקצו ליצירת מקור או לתשתיות או לטלוויזיה קהילתית.
נח הלוי: החוק מראש היה חוק חברתי אך הכבלים לא הקצו לכל מיני דברים חברתיים שהחוק מכריח אותם להקצות.
בני איינהורן: אז צריך להזמין לפה את המשטרה, לפי מה שאתה אומר.
נח הלוי: יכול להיות.
נח הלוי: אנחנו כגופים חברתיים מקדמים כל מיני דברים כאלה מטעם הציבור.
נח הלוי: כרגע חברות הכבלים גם ככה לא מקיימות את ההתחייבות לציבור ובכל זאת חושבים להמשיך הלאה להתייחס לתשתית הקיימת, אל המבנה הקיים של חברות הכבלים, כאילו ככה הוא ובואו נראה מה אנחנו עוד עושים איתו.
נח הלוי: אני מאמין שלעניין האינטרנט יש תמיכה כוללת.
נח הלוי: צריך לבדוק עוד פעם מה בעצם המחוייבות של הכבלים לציבור על-פי החוק.
נח הלוי: האם הם מקיימים את החוק?
נח הלוי: האם הם עשו את מה שהם צריכים לעשות?
נח הלוי: או שהם הפכו, סליחה על הביטוי הקיצוני, לאיזה משאבת הכנסה, שמכניסה המון כסף וכל מי שמגיע לו ממנה משהו לא יכול לקבלו בהתבסס על החוק אלא צריך להגיע לבג"ץ, ללחוץ ולעשות שביתות.
נח הלוי: אנחנו רואים פה את ארגון השחקנים.
נח הלוי: כרגע מתקיים מאבק מאוד משמעותי על הטלוויזיה בכבלים בקהילה, ועוד אלף ואחד דברים כאלה.
נח הלוי: אני פונה במיוחד אל שר התקשורת, אני חושב שזאת הזדמנות לבחון את כל העניין שוב ולרענן אותו, שעל חברות הכבלים והזכיינים לקיים את המחוייבות לקהילה ולציבור.
נח הלוי: הן מקבלות המון כוח מהציבור והמון כסף.
נח הלוי: שגם ידאגו לתת.
סנאא חמוד: אני ממרכז "מוסאוא" לזכויות אזרחים ערבים בישראל.
סנאא חמוד: אני מודה ומתוודה שבמקרה אתמול כשעלעלתי באינטרנט גיליתי שהיום מתקיים הדיון הזה.
סנאא חמוד: חלק מהפעילות השבועית שלי הוא להשתתף בדיוני הכנסת ובאמת במקרה הגעתי לכאן היום.
סנאא חמוד: אני רק מצרה על כך שאין כאן נציגים ערבים בכלל, זה באמת חבל מאוד.
אברהם פורז: מה אני יכול לעשות שחברי כנסת ערבים לא הגיעו לדיון.
סנאא חמוד: אני לא מדברת על חברי כנסת ערבים.
סנאא חמוד: אני מדברת על נציגים.
סנאא חמוד: הבנתי שכאן מדובר על הקצאת כספי תמלוגים לצמצום פערים בתחום התקשורת והמידע.
שמיל גינזברג: "תפוח" ציינה את הישובים הערבים.
סנאא חמוד: אני מגיעה גם ל"תפוח".
סנאא חמוד: סברתי לתומי שמדובר כאן על צמצום פערים, ויש אנשים שגם התייחסו לנושא של הפריפריה.
אברהם פורז: אנחנו לא חיפשנו את כל מי שעוסק בתחום הזה במדינה.
אברהם פורז: כל מי שפנה אלינו וביקש להופיע פה, ניתנה לו הזדמנות.
אברהם פורז: עם כל הכבוד, יש קבוצה של חברי כנסת ערבים שצריכים להיות מודעים למה שקורה פה ולעדכן את מי שקשור לעניין.
מיכאל איתן: היא רק ציינה עובדה.
מיכאל איתן: אין ויכוח על העובדה שהיא מציינת.
סנאא חמוד: לא כדאי להפוך את זה לפוליטיקה.
סנאא חמוד: אני כבר שעתיים יושבת כאן ומקשיבה בתשומת לב ובסבלנות לכל הדברים החשובים שנאמרים כאן.
סנאא חמוד: אם תרשה לי אני רק אשלים כמה משפטים ואני מבטיחה שזה לא ייקח הרבה זמן.
סנאא חמוד: כשאני קראתי את זה סברתי לתומי שמדובר כאן על צמצום פערים.
סנאא חמוד: התייחסו כאן לפריפריה.
סנאא חמוד: גם חברת "תפוח" וגם נציגת משרד החינוך דיברו על חלק מהישובים הערביים, על אף שמדובר על חלק מאוד זעום יחסית, כמדומני על 5 איזורים.
שמיל גינזברג: 20% מהפעילות שלנו מתבצעת בישובים ערבים.
סנאא חמוד: אם כך, זה מצוין.
סנאא חמוד: ראיתי שרשומים הישובים רהט, כסייפה, בית ג'אן ועוד כמה ישובים.
סנאא חמוד: עלי לציין שאינני יודעת מה קורה במשרד החינוך כי לא שמענו מנציגת המשרד התייחסות לחברה הערבית.
סנאא חמוד: אם כבר מדברים על מיחשוב ולא על אינטרנט, אם כבר מדובר על 150 מיליון שקל, על סכומי עתק, אז כדאי להתייחס גם לחברה הערבית, על אף שלא נמצאים כאן נציגים, ואני מצרה על כך.
סנאא חמוד: אני לא מדברת דווקא על חברי כנסת.
סנאא חמוד: אני מדברת על חברות מסויימות שפועלות בתחום תקשורת ומידע והיו יכולות להיות כאן ולתרום את חלקן לדיון הפורה היום.
סנאא חמוד: אני במקרה נמצאת כאן ואני לא קשורה לתקשורת ומידע.
סנאא חמוד: דבר נוסף, יש כיתות לא רק בכפרים הערביים, שהם 70% מכלל האוכלוסיה הערבית, אלא גם בערים מעורבות.
סנאא חמוד: אני גרה בעכו ויודעת שמידי שנה בבית-ספר שבו אמי מלמדת, בית-ספר מקיף ממשלתי בעכו, שובתים במשך חודש או חודשיים בגלל שיש דליפות מהגג.
סנאא חמוד: רציתי לומר לנציג משרד האוצר שנמצא פה, אולי זה לא המקום אבל אנחנו עדיין ממתינים ל-4 מיליארד שקל, שרק שומעים עליהם.
סנאא חמוד: אני אומרת, כחומר למחשבה, שאפילו את זה אין עדיין, כאשר מדברים בהקשר של מידע, מיחשוב ואינטרנט - הלוואי וזה יהיה.
אברהם פורז: רבותי, אנחנו בזה מביאים את הדיון הזה לידי נקודה-פסיק.
אברהם פורז: אנחנו נעביר את זה לוועדת הכנסת.
אברהם פורז: אם ועדת הכנסת תקבע שזה איננו נושא חדש, נוכל להמשיך ולעסוק בפרטים.
אברהם פורז: אם ועדת הכנסת תקבע שזה נושא חדש, אז אנחנו נהיה מנועים מלטפל בזה במסגרת הצעת החוק הזאת ונצטרך להגיש הצעת חוק נפרדת.
ראובן ריבלין: הייתי מבקש להגיש הצעת חוק נפרדת.
ראובן ריבלין: אמנם זה יכול להיות אמצעי לחץ אבל השאלה היא על מי ומה.
ראובן ריבלין: עולם התקשורת כולו, שהוא גם מקור לכספים לא מעטים לצרכי המשק הציבורי, עומד בפני הצורך לסיים את הליכי החקיקה של תיקון מספר 24 לחוק הבזק, שכבר הפך להיות תיקון מס' 25 כמדומני.
ראובן ריבלין: הייתי מבקש שלא נעשה איזה דבר שבו הממשלה תיאלץ להתערב פעם נוספת בעניין שהוא עקרוני כל-כך.
יגאל ביבי: אם הייתי יודע שהממשלה תאשר את החוק החדש שנגיש, מילא, אבל הממשלה לא תאשר את זה.
ראובן ריבלין: תחתימו 61 חברי כנסת.
מיכאל איתן: אדוני השר, אני נכנס לנעליך.
מיכאל איתן: אם אתה אוהד את העניין שהעליתי באותה מידה שאני אוהד את העניין שאתה מעלה, אז לא תהיה לנו בעיה להסתדר.
מיכאל איתן: כלומר, אתה בא ואומר: 'חבר הכנסת איתן, הרי גם אתה מעוניין ברפורמה בשוק התקשורת.
מיכאל איתן: אל תכניס פה עניין שאני, השר רובי ריבלין, תומך בו כי שנינו רואים שבגלל זה אנחנו מפסידים את שני הדברים.
מיכאל איתן: אולי אפשר להעביר רק אחד ואי אפשר להעביר את השני'.
מיכאל איתן: יש לי תשובה: אני לא אעשה מעשה שבגלל העניין הזה לא יעבור העניין השני.
מיכאל איתן: אבל כן אפשר ללכת עם שניהם.
מיכאל איתן: אנחנו נעביר אותם במהלך אחד ויהיה על זה מאבק נפרד, בניגוד לכל הצעת החוק.
מיכאל איתן: אני מבטיח לך לגייס תמיכה בכל הצעת החוק, לא פחות מאשר בעד הסעיף הזה.
מיכאל איתן: אני מבקש ממך שאתה תגייס תמיכה בעד הסעיף הזה, לא פחות מאשר בעד כל הצעת החוק.
אתי בנדלר: זה בעייתי מאוד.
אברהם פורז: רבותי, אני מאוד מודה לכם.
אברהם פורז: אני מודה לשר התקשורת, לחבר הכנסת איתן ולכל האורחים.
מיכאל איתן: אני מודה ליושב-ראש הוועדה.
אורי אולניק: בשוק הטלוויזיה הרב-ערוצית למנויים, אנחנו ראינו בשנה האחרונה את תחילת התחרות, תחרות מבורכת, כאשר אנחנו רואים היצע גדול ונרחב של ערוצים חדשים, אנחנו רואים שכניסתה של חברת YES לתוך השוק הזה הולידה שורה שלמה של צעדים מאוד טובים עבור הצרכן הישראלי.
אורי אולניק: אנחנו רואים שבנושא פריסה בפריפריה יש לנו שינוי מאוד משמעותי.
אורי אולניק: אנחנו רואים שישנה תגובה בין שני השחקנים להצעות שונות, דהיינו, אחד מגיע עם חבילה מסוימת והשני מגיב.
אורי אולניק: ראינו במהלך השנה האחרונה במספר שלבים שבתחרות צעדים של האחד משפיעים על הצעדים של הצד השני.
אורי אולניק: לאור קיומה של התחרות ולאור הדיון האחרון שהתקיים בוועדה הנכבדה באשר לשוק הטלוויזיה הרב-ערוצית למנויים כדי לאפשר לבזק להגדיל את הכנסותיה במיזם של YES, אנחנו חושבים שזו החלטה מאוד משמעותית באשר לעתידו ומהימנותו של המיזם הזה.
אורי אולניק: עד היום הנושא של המחירים שהציעו חברות הכבלים למנויים שלהם היה הסדר מחירים ספציפי מפוקח בחבילה אנלוגית שיש שמכנים אותה סופר בייסיק שהכילה בין ארבעים לחמישים ערוצים, תלוי באזורים בהם היא ניתנה, ברחבי הארץ והיה מחיר גג שלא ניתן היה לחצות אותו.
אורי אולניק: מה שאנחנו מציעים הוא להשאיר את כל מה שקשור במחיר החבילות האנלוגיות כשהוא מפוקח, ובזה אנחנו לא עושים שינוי.
אורי אולניק: יש מחירים שהיו בזיכיון והם יישארו שם וכל מנוי שבוחר שלא לקחת את השירות הדיגיטלי שיש בו תוספת של מספר ערוצים, כך יהיה.
אורי אולניק: תיקון אחד נוגע לאיזשהו היבט של מה שנקרא מבצעים לשימור לקוחות.
אורי אולניק: בשנה האחרונה קיבלנו פניות מחברת YES אבל לא רק מחברת YES, שלמעשה תחת ההיתר שהיה בתוך תקנה 26(א) לתקנות הבזק זיכיונות היה מצב שבו מנוי ביקש לעבור לחברת YES והנה זה פלא, בעודו מבקש לעבור לחברת YES הוא קיבל מבצע שמאפשר לו לשלם למשך חודשיים סכום דמי מנוי נמוך לאין שיעור לעומת הסכום המפוקח או לעומת הסכום שעד כה הוא שילם.
אורי אולניק: ההיבט הזה, אנחנו ראינו בו סוג של אפליה מאחר שמרבית המנויים עדיין לא יכולים ליהנות מאותו מבצע, נתמך באיזושהי סיפא של תקנה 26(א) שאמרה שמבצע לשם עידוד הצטרפות של מנויים חדשים לרשת הכבלים ניתן לתת שם מבצעים.
אורי אולניק: לאחר שאנחנו נבטל את הסיפא בתקנה הזאת, יכול להיות שימשיכו מבצעים ואני לא אומר שלא ימשיכו מבצעים, אבל לפחות אם אנחנו נהיה סבורים או אם הממונה על ההגבלים העסקיים יהיה סבור שיש פה מצב של פגיעה בתחרות, הוא יוכל להתערב.
אורי אולניק: כאשר הייתה התייעצות עם הממונה על ההגבלים העסקיים בנושא הזה הוא אמר שלאור הסיפא הזו שקבועה בתקנה, יכול להיות שהוא סבור שיש פה סוג של שיווק שאיננו הוגן אבל הוא לא יכול להתערב בגלל מה שכתוב בתקנה.
אורי אולניק: לגבי התיקון היותר משמעותי.
אורי אולניק: אנחנו רוצים שהשירות הדיגיטלי לא יהיה מפוקח.
אורי אולניק: למעשה גם לגבי חברת YES יש הסדר בו היא מודיעה למועצה לשידורי כבלים מהו התעריף ואם המועצה סבורה שהתעריף שמוצע על-ידי חברת YES יש בו משום אפליה או משום הטעיה, היא אומרת לחברה שהתעריף הזה איננו מקובל.
אורי אולניק: אנחנו רוצים שסוג הפיקוח הזה יהיה נהוג גם באשר לתעריפים הדיגיטליים של חברות הכבלים ולכן אנחנו מבקשים לשנות את תקנה 21(א).
שלושה חלקים: סעיף א(1).
שלושה חלקים: אנחנו מבקשים שבחלק זה של התקנה התעריף הדיגיטלי לא יהיה מפוקח והם יקבעו בגינו סכום סביר.
שלושה חלקים: זה מה שהם רשאים לעשות.
שלושה חלקים: מהו סכום סביר, ימים יגידו.
שלושה חלקים: סעיף א(2) אומר ששיעור התשלומים יובא לידיעת משרד התקשורת ויפורסם בשני עיתונים שלושים ימים מראש.
שלושה חלקים: קיבלנו באשר למספר הימים הערה ואני כבר אומר כאן שאנחנו מוכנים שההודעה תהיה 15 יום ולא שלושים יום.
שלושה חלקים: סעיף א(3) הוא סעיף שנוסף במסגרת התהליך של ההתייעצות עם המועצה לשידורי כבלים שקיים שר התקשורת.
שלושה חלקים: אנחנו בהחלט מעונינים שאם השר רואה שיש מצב שיש פה פגיעה, הטעיה או אפליה, או אף אם הוא רשאי לשקול גם את מדיניות המועצה בכל הנוגע לשוק הטלוויזיה הרב-ערוצית, הוא יכול להורות על שינוי התשלומים שהוא קבע ובעצם להגביר פיקוח גם בנושא הדיגיטלי אם הוא ראה שהנחות היסוד שלנו האומרות שיקויים פה שוק תחרותי היו שגויות.
שלושה חלקים: אנחנו פשוט רוצים לשמור כאן את הסמכות אם חס וחלילה טעינו בסוגייה הזאת.
אסתר שטרנבך: בסעיף א(2) נאמר שעל שיעורי התשלומים צריך למסור הודעה למנהל, וכאן במקום שלושים ימים יבוא 15 ימים כפי שהציג מר אורי אולניק.
אסתר שטרנבך: הסיפא שמתחילה ב"יפורסמו בידי בעל הזיכיון בשני עיתונים יומיים לפחות" תימחק מאחר שאין זה סביר לדרוש בסביבה תחרותית שאני אודיע מראש והמתחרה שלי ידע מראש מהעיתונים איזה מחירים אני עומדת לתת בעוד שבועיים והוא יוכל מיד להיערך למשהו שווה.
אסתר שטרנבך: המשרד הסכים שהפרסום ירד.
אורי אולניק: להערתה של עורכת-הדין שטרנבך, אנחנו כן רוצים שהדבר הזה יפורסם בעיתונים.
אורי אולניק: החשש של חברות הכבלים הוא שהמידע התחרותי יפורסם בטרם עת, אבל אנחנו כן רוצים שהציבור ידע מהו התעריף ולכן אנחנו רוצים שזה כן יפורסם בעיתונים.
בני איינהורן: הענפים החיוביים זה הסלולר, תחום שירותי האינטרנט ותחום השיחות הבינלאומיות.
בני איינהורן: בטלוויזיה רב-ערוצית יש לנו תמיד המצאות שכתוצאה מכך אני יכול להעיד על כל הכשלים והעלויות שנגרמות והתוכן היא הדוגמה הקיצונית ביותר.
בני איינהורן: בשלושת הדוגמאות שמתנהלות בצורה מסודרת עם תחרות איכותית לקהל, אין הודעות מראש ואין את כל הדברים האלה.
בני איינהורן: נמצאים כאן אנשים שמצויים גם בענף הסלולר ואפשר לשאול אותם.
בני איינהורן: זה קודם כל משודר לכל האוכלוסייה ואפשר לומר תקופה מסוימת של איקס שנים שבוודאות זה ישודר.
בני איינהורן: מעבר לזה הולכים להיות מבצעים שיווקיים שלכל אדם שיש לו שידור אנלוגי מציעים לו משהו חדש בעיתון, בפרסום, במבצע.
בני איינהורן: ירצה – יעבור.
בני איינהורן: לא ירצה – יש לו את המוצר המפוקח.
בני איינהורן: לא צריך להיות בצד השני שהוא על-ידי שכנוע שיווקי, לשים פה מגבלה.
בני איינהורן: אם זה לא טוב לו, שלא יעבור ודרך אגב הוא תמיד יכול לחזור למצב הקודם.
יעל מיטס: אני מבקשת שהוועדה תהיה מודעת לעובדה שקיים היום איזשהו סוג של כריכה מבצעית או לא מבצעית, ובפועל זה מה שהכבלים עושים, בין האנלוגי לדיגיטלי.
יעל מיטס: למשל, ב-SKY באנגליה, מנויים שעברו לדיגיטלי לא יכולים שיהיה להם גם אנלוגי וגם דיגיטלי.
יעל מיטס: חברות הכבלים, לפני שעלינו לשידור, פיזרו שקעים חינם בבתי המנויים כאשר בכל בית כזה יש שבעה-שמונה שקעים ובוודאי שרוב הבתים לא עוברים בשמונת השקעים לשידור הדיגיטלי ובמתכונת הזו אפשר ארבעה אנלוגיים חינם ושניים דיגיטליים.
יעל מיטס: אני מבקשת לקבל תשובה איך המשרד רואה את השונות.
יעל מיטס: ידוע, וזה לא סוד, שחברות הכבלים מאוד מעונינות בתקנות האלה ואני שואלת איפה המשרד מתכוון באותה הזדמנות חגיגית להזכיר להם את חמשת ימי השידור.
עידו דיסנצ'יק: אם יש עיקרון, בוא נלך עם העיקרון עד הסוף.
אסתר שטרנבך: השאלה אם כן מחירי היצף או לא מחירי היצף נובעת משר התקשורת שמוסמך להתערב כאן.
אסתר שטרנבך: טענות כנגד מונופול הן טענות בתחום חוק ההגבלים העסקיים.
אסתר שטרנבך: לא נכון לומר שהממונה לא התערב אף פעם כי במקרה של פתיחת השוק הבינלאומי לתחרות, הממונה בדק מחירים של בזק בינלאומי וקיבל החלטה לגבי המחירים שקבעה בזק בינלאומי וקבע מה שקבע.
אסתר שטרנבך: צריך לזכור שתמיד קיים במקביל מנגנון הפיקוח הזה.
אסתר שטרנבך: לגבי חובת הפרסום.
אסתר שטרנבך: לא קיימת חובת פרסום על חברת הלווין שכל כך רוצה תנאים שוויוניים.
אסתר שטרנבך: הם לא חייבים להודיע מראש בעיתונים יומיים מה הם התעריפים שלהם ולכן אני חושבת שזה לא סביר לדרוש את זה מהצד השני.
אסתר שטרנבך: המחויבות להודיע לממונים חלה בכל מקרה על חברות הכבלים שחייבות להודיע מראש על שינוי בתעריפים כך שהמנויים מודעים לשינוי שחל במחירים.