GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ראובן ריבלין: בתנאי שלא תפריע.
שלמה לירן: זה נשמע לי טוב, ובלבד שזה יחול מיידית עם תוקפו של תיקון מס' 24, ולא אחרי שיותקנו תקנות, כי אפשר למשוך את זה עוד שנה שנתיים ולהרוס חברה קטנה כזו או אחרת.
אברהם פורז: מר רוזן, אני רוצה לשאול שאלה שהיא בתחום התדרים של טלוויזיה בכבלים מול לווין.
אברהם פורז: נניח ואתה אומר לחברות הכבלים לפנות חלק מהספקטרום.
אברהם פורז: למה זה מחייב אותם?
אברהם פורז: האם זה מחייב אותם להשקעות כספיות?
דני רוזן: השימוש המשותף הוא יותר רחב מחלוקת תדרים.
דני רוזן: אם אתה עוסק בטכנולוגיה שהיום בה עובדים הכבלים והלווין, אני לא יודע באיזו טכנולוגיה הם יעבדו מחר, אז הטכנולוגיה היא באמת חלוקת תדרים על הכבל ואין שום בעיה.
דני רוזן: יש אפילו הסדר שנמצא בשלבי סיכום סופיים בינהם לגבי חלוקת תדרים משותפת, עם הבעיות הטכניות ובעיות בטיחות והרקות, ודברים מהסוג הזה.
דני רוזן: יש כמה בעיות מעבר לחלוקת תדרים אבל זה בעבודה.
דני רוזן: אם אתה מדבר על טלפוניה ומחר אופק תתחרה בבזק או שסלקום תתחרה בבזק, אני מניח כי הבעיה כאן מצויה בבית.
דני רוזן: נניח ויש כבל של זוג אחד שמטייל בקירות.
דני רוזן: יש סיכוי גדול שמישהו ימשוך אותו וישים באותה תעלה כבל של כמה זוגות והם לא יפריעו זה לזה.
דני רוזן: אלו שתי הווריאציות של שימוש משותף שנראות בעיניים.
דני רוזן: ראשית, על אותו חוט שמים קופסאות אלקטרוניקה ועושים בו שימוש בשני סוגים של ספקים.
דני רוזן: לדוגמא, יכול להיות ויהיה ADSL של בזק על חוט של סלקום.
דני רוזן: או שמחליפים את החוט בחוט שמתאים לשימוש של כמה באותה תעלה.
דני רוזן: אבל, בעתיד יכולות להיות עוד וריאציות שאני לא מעלה אותם על דעתי כרגע, כי הטכנולוגיה רצה בקצב מסחרר.
ראובן ריבלין: אני מבקש לשאול את המומחה, מנכ"ל משרד התקשורת מר דני רוזן, האם קביעה שהחוטים יהיו שייכים לבעלים של הבית בבחינת כל הצמוד והנמצא בתוך הבית שייך לבעלים, עלולה לגרום למצב שבו מערכת התקשורת, מערכת הבזק כולה עלולה להשתבש בצורה כזו שאותו אדם שאנחנו רוצים להקנות לו את הבעלות יימצא במצב שהוא יכול להיכנס לאיזשהו מצב שבו כל התקשורת בביתו תשתבש בגלל זה שמישהו נגע בדבר שהוא לא היה צריך לגעת בו?
ראובן ריבלין: זו השאלה, כי אחרת השאלה היא תיאורטית לגמרי.
ראובן ריבלין: מה לי מי הבעלים אם זה לא מפריע לתקשורת.
ראובן ריבלין: אם הדבר הזה הוא לא מפריע בשום דבר, נקבע שזה הבעלים.
ראובן ריבלין: יש עיקרון של הבעלות ואני חושב שצריך ללכת בכיוון של ביתו הוא מבצרו.
ראובן ריבלין: זה לא מי יודע מה, אבל זה גם דבר לא רע.
ראובן ריבלין: אבל, אם יש מצב שרצינו להביא לו איזשהו זיכוי ואחר כך מצאנו אותו מתחייב בדברים שהוא אפילו לא משער שהוא יכול, ואנחנו אנשי המקצוע צריכים לאפשר שחלילה לא תהיה לו בעיה.
ראובן ריבלין: זו השאלה המרכזית.
ראובן ריבלין: עד אשר נבין את זה נוכל להצביע.
דני רוזן: במתן שירות לציבור יש שלוש בעיות.
דני רוזן: ראשית, נניח והטלפון בביתה של אימי התקלקל.
דני רוזן: היא מחייגת לבזק והיא מצפה שבזק תגרום לכך שהטלפון שלה יעבוד.
דני רוזן: היא לא רוצה לשמוע סיפורים על כך שהקטע של בזק הוא בסדר, אבל הקטע של החוט שנקנה הוא לא עובד.
דני רוזן: זה לא מעניין את אימא שלי.
דני רוזן: היא רוצה שקו הטלפון שלה יעבוד.
דני רוזן: כנ"ל עם הכבלים.
דני רוזן: אם הכבלים אצלה לא עובדים, היא מתקשרת לשירות של הכבלים והיא מבקשת שיבואו לתקן לה את התקלה.
דני רוזן: היא לא רוצה לשמוע סיפורים על זה שהכבלים הם בסדר, אבל הקטע של החוט שהיא קנתה לא עובד.
דני רוזן: היא בכלל לא מבינה שהיא קנתה את החוט.
דני רוזן: סיפורים כאלה לא מעניינים את הלקוח.
דני רוזן: זו הבעיה הראשונה.
דני רוזן: זו בעיה אמיתית וכואבת.
דני רוזן: לכן, בזמנו כאשר משרד התקשורת פתח את שוק הנס"ר, שוק הציוד, אנחנו פתחנו אותו רק לבעלי עסקים משום שבעלי עסקים יודעים לטפל בזה.
דני רוזן: אימא שלי לא יודעת לטפל בזה.
דני רוזן: אני מציע לכולם לא לזלזל בבעיה הזו של המנוי.
דני רוזן: היא לא בעיה טריוויאלית.
דני רוזן: זו הבעיה הכי גדולה במתן שירותי תקשורת.
דני רוזן: יש כתובת שאחראית לתת שירות.
דני רוזן: הבעיה במתן שירות בחשמל ובגז היא אחרת.
דני רוזן: בתקשורת זו אחריות מקצה לקצה.
דני רוזן: כאשר יש בעיה בגז אז אתה יודע שאת התנור אתה קונה ממישהו אחד ואת הגז מספק לך מישהו אחר.
אברהם הירשזון: מר רוזן, למעשה מה שאתה אומר הוא שבגז ובחשמל היחסים הם מוסדרים.
אברהם הירשזון: צריכים את להסדיר את מערכת היחסים גם פה.
אברהם הירשזון: דני רוזן: למיטב ידיעת, יש מדינה אחת בעולם והיא ארצות הברית, שבה הביטוי ביתו הוא מבצרו קיים בצורה קיצונית, ולמעשה, לחברת הטלפון אסור להיכנס לביתו של המנוי והיא צריכה לגמור את העבודה שלה במין קופסא שאליה היא יכולה לגשת אליה מבלי להיכנס לביתו של המנוי.
אברהם הירשזון: אם המנוי רוצה שזה יהיה בבית שלו, הוא צריך לשלם יותר כסף.
אברהם הירשזון: זה יוצא דופן בעולם התקשורת.
אברהם הירשזון: בעולם ובארץ מקובלת אחריות מקצה לקצה של נותן השירות, ואני לא הייתי מציע לחרוג מזה.
אברהם הירשזון: זה דבר חשוב מאוד מבחינה צרכנית.
אברהם הירשזון: אני לא ממליץ לפגוע בזה.
אברהם הירשזון: שנית, אין עניין כזה שהמתקינים הולכים בסוף ההתקנה.
אברהם הירשזון: זה חי וכל הזמן צריך לתחזק.
אברהם הירשזון: מה תגידו לבזק או לכבלים לאחר שהם גמרו להשקיע בבית מגורים 50 או 100 אלף דולר, ויום אחרי זה זה לא שלהם?
אברהם הירשזון: זו בעיה אמיתית מהחיים.
אברהם הירשזון: אתם יכולים לראות כי בזק עושה מחדש בכמה בניינים את כל התיול כל שנה.
אברהם הירשזון: זה לא אחד, זה הרבה.
אברהם הירשזון: נציגי בזק יכול לומר בכמה בניינים מדובר.
אברהם הירשזון: מי שנותן שירות עם אחריות מקצה לקצה, הוא מממש את האחריות שלו וזה עולה לו כסף רב, ופתאום זה לא שלו.
אברהם הירשזון: מר רוזן, כשאתה מציג את הנושא הזה בצורה החדה הזו, למעשה אתה אומר כי זה מאסר עולם.
דני רוזן: המלצתי היא בכלל לא להיכנס לבעיה של מי הבעלים.
דני רוזן: אין לי שום דבר כנגד הסעיף בחוק שחבר הכנסת פורז הציע, לאפשר ללקוח להעביר את הבעלות אליו.
דני רוזן: זה לא מפריע לי.
דני רוזן: אבל חייבים את החוק בנוסף למה שאנחנו הצענו.
דני רוזן: אני הלקוח ובאמת לא מעניין אותי של מי החוט שבקיר שלי.
דני רוזן: החוט בקיר שלי והוא לא יזוז וכן התעלה.
דני רוזן: אני רוצה להשתמש בתעלה שבקיר שלי גם בשביל בזק, הכבלים, הלווין וגם בשביל סלקום.
דני רוזן: אני רוצה שמי שנותן את השירות יהיה אחראי מקצה לקצה ואל יבלבל לי את השכל.
דני רוזן: ואני לא רוצה לשלם עוד כסף עבור דבר שנמצא בקיר ממילא ולא זז.
דני רוזן: אני רוצה שכלקוח תהיה לי האופציה הזו.
עו"ד נילי יבניאלי: אני עדיין לא רוצה לנצל את זכות הדיבור שלי.
עו"ד נילי יבניאלי: אני רק רוצה להפנות שאלה למר רוזן.
אברהם פורז: תעשי לי טובה, תגידי לי מהי עמדתכם?
ראובן ריבלין: האם את רוצה לדבר בעוד חודשיים?
ראובן ריבלין: צריך לסיים את הסעיף הזה ולעבור לסעיף הבא.
ראובן ריבלין: אני שלושה חודשים פה וזו כבר הפעם ה-35 שדנים בנושא התיול.
ראובן ריבלין: צריך להכריע.
ראובן ריבלין: כל חברי הכנסת שמעו את דבריו של מר רוזן והם יודעים מה עומד לפניהם.
ראובן ריבלין: האם אנחנו רוצים בעלות ביתי הוא מבצרי?
ראובן ריבלין: האם אנחנו חושבים שאין או יש סכנות?
ראובן ריבלין: אנחנו צריכים להכריע ולהחליט האם סעיף 5 הוא מספק?
ראובן ריבלין: האם התוספת הזו מספקת?
ראובן ריבלין: צריכים להכריע.
עו"ד נילי יבניאלי: בתקנות התחזוקה הקיימות, בתקנות הבזק הקיימות, האחריות לתחזוקה בדירת המנוי מוטלת על המנוי, עם כל הסיפור של התחזוקה מקצה לקצה.
עו"ד נילי יבניאלי: זה לא נכון כרגע על פי התקנות הקיימות.
עו"ד נילי יבניאלי: האחריות היא על הלקוח.
עו"ד נילי יבניאלי: כבר היום לטענתנו, ואני חושבת שכל היושבים בחדר, חוץ מחברת בזק, יסכימו לכך שהבעלות בתשתיות של בזק שמשמשות את חברת בזק היא לא של חברת בזק, לפחות מ-1982 עד היום.
עו"ד נילי יבניאלי: לדעתנו, גם לפני כן.
עו"ד נילי יבניאלי: עדיין התקשורת עובדת והקשר קיים ואין עם זה שום בעיה.
עו"ד נילי יבניאלי: אני רוצה להתייחס להצעת ההסדרה של משרד התקשורת.
עו"ד נילי יבניאלי: אמנם, אנחנו הצענו הסדרה של השימוש המשותף ולדעתנו ניתן גם להסדיר שימוש של כניסת מפעיל אחרי מפעיל.
עו"ד נילי יבניאלי: אבל, אנחנו חושבים שיחד עם זה מאוד חשוב לקבוע את הסדרת העברת הבעלות.
עו"ד נילי יבניאלי: אין שום סיבה שחברת התקשורת תתעשר ממש שלא כדין בגלל ההתעלמות מהנושא.
עו"ד נילי יבניאלי: כולנו רואים את הנושא בצורה די ברורה ומאחר שהתשובה היא קצת קשה, אנחנו מחליטים לא להתעסק את זה.
עו"ד נילי יבניאלי: אני חושבת שצריך לפתור את זה.
אברהם פורז: חבר הכנסת לנגנטל, בבקשה.
נחום לנגנטל: קודם לכן אני שמעתי שאמרו: מה איכפת לכם שכך יהיה כתוב והשר יתקין את התקנות.
נחום לנגנטל: אני רוצה לחדד קצת את העניין הזה.
נחום לנגנטל: אם יש רצון מצד השר, והוא הרי יושב כאן לפנינו, לעשות מייד תקנות, אני מציע ומאחר והנושא הוא מאוד מאוד רגיש לעשות את זה בחקיקה ראשית, בגלל הבעיות שיכולות להיווצר אחר כך.
נחום לנגנטל: אני לא הייתי רוצה שטענה פרוצדורלית, שהיא לא כל כך פרוצדורלית, תעמוד בפני בתי המשפט, האם הייתה סמכות לשר לפגוע פה בחרות זו או אחרת?
נחום לנגנטל: אם יש פה נושא של מדיניות שצריכה להיות מוכרעת, איזה ערך עדיף על איזה ערך?
נחום לנגנטל: האם ערך התחרותיות והיכולת של חברת YES לא לעבור את מה שהם מציירים כמסע ייסורים שלהם, ומאידך, לא לפגוע בבעיית הלקוח, כפי שמר רוזן הציג את הבעיה של אימא שלו?
נחום לנגנטל: אלו הבעיות שעומדות היום על הפרק.
נחום לנגנטל: אני חושב שהדבר הזה צריך להתחדד לפנינו בשני דברים ואנחנו נצטרך לקבל הכרעה מה אנחנו מעדיפים על מה מבחינה ערכית.
נחום לנגנטל: האם אנחנו מעדיפים את העיקרון של השירות שבו אנחנו רוצים שכל אדם יהיה ראש קטן, במובן שלאזרח הקטן יקבל שירות מלא.
נחום לנגנטל: מצד שני, אולי אנחנו נפגע בבעלות המאוד אפריורית של הקניין המוחשי של הלקוח בבית?
נחום לנגנטל: מכל מקום, אנחנו נדע בסופו של דבר איזה מסלול אנחנו בוחרים מבחינה ערכית.
נחום לנגנטל: זה מה שעומד בפנינו כאשר אנחנו צריכים להכריע בעניין החוק.
נחום לנגנטל: אני מציע לא ללכת בכיוון של עירפול החוק ולהשאיר לשר את לעשות את מה שהוא רוצה לעשות, כי זה יהיה פשוט חבל לכולם.
ראובן ריבלין: תודה רבה לך על השאלה המעולה.
אחמד טיבי: אני רציתי לשאול את אותה שאלה שהציג חבר הכנסת לנגנטל והעמדה היא בדיוק כמעט אותה עמדה.
אחמד טיבי: יש לגמור את הכל בחקיקה ראשית.
ראובן ריבלין: הרי גם אני כמוכם נבוך.
ראובן ריבלין: האם פה מדובר באיזשהי שאלה אקדמית האם זה שייך לו או שייכם לכם?
ראובן ריבלין: זו שאלה לא פשוטה.
ראובן ריבלין: אנחנו מדברים פה האם יש היגיון בסעיף 5, מעבר להיגיון הבעלויות?
ראובן ריבלין: אם אתה בא ואומר: השאלה היא רק למי זה שייך?
ראובן ריבלין: האם כאשר אני שילמתי בזמנו אני רכשתי את הבעלות על זה, או האם שילמתי רק עבור ההתקנה והבעלות ממשיכה להיות של הגוף המקצועי שנותן לי את השירות המקצועי?
ראובן ריבלין: סעיף 5 באמת בא להבחין במקרים שבהם מבחינת הנושא המקצועי ניתן להתחבר, ובין מקרים שבהם לא ניתן להתחבר.
ראובן ריבלין: מקרים שבהם ראוי להתחבר לבין מקרים שבהם לא ראוי להתחבר.
ראובן ריבלין: אני מסכים איתך שנושא התחברות צריך להיות בראש ובראשונה דבר שהוא לטובת הלקוח, ועל זה אין ויכוח.
ראובן ריבלין: זה ביתו וזה מבצרו.
ראובן ריבלין: אני רוצה לעשות תחרות שקודם כל תועיל לו.
ראובן ריבלין: אם אני יוצר תחרות רק כדי שתהיה תחרות והוא ייפגע, אז זה דבר שהוא אסור באיסור מוחלט.
ראובן ריבלין: לכן באים ואומרים שנותנים את הסמכות לאיזשהו שר שיש לו את האפשרויות המקצועיות לומר מתי הדבר אפשרי ומתי הוא לא אפשרי וזאת משני טעמים: טעם אחד, מהצד המקצועי של סכנה של גלישה כזו או אחרת אחד למחוזותיו של האחר, ועל ידי כך שיבוש של כל השירות שמקבל האזרח או חלק ממנו.
ראובן ריבלין: הטעם השני, מתי זה צודק?
ראובן ריבלין: מתי באמת השימוש הוא למען הגברת תחרות שהיא לטובת האזרח והיא גם עולה בקנה אחד עם הצדק שנעשה לגבי כל המתחרים על ליבו של האזרח?
ראובן ריבלין: או מתי התחרות היא לא תחרות אלא ניצול של איזשהו מצב שבו איזה פרזיט רוצה לשבת ולהתחרות על חשבון בעל התשתית על מנת שבעל התשתית יפסיד את כל הדברים שהוא יצר במשך שנות עמל שיכולות להיות שנות דור.
ראובן ריבלין: כאן אומרים כי לשר יש את הסמכות פה לבוא ולקבוע מתי כך ומתי כך.
ראובן ריבלין: זאת אומרת, אין פה שאלה מרכזית הבאה וקובעת, אם זה של הבעלים אז זה של הבעלים.
ראובן ריבלין: אני יכול להביא אליי הביתה מה שאני רוצה.
ראובן ריבלין: לעומת זאת, אם הדבר מהווה איזשהי בעיה בא וחוקק סעיף 5 לחוק שאומר כי לשר הממונה יש את הזכות לבוא ולתת את זכות השימוש.
ראובן ריבלין: אני בא ואומר בצורה הברורה ביותר, אנחנו צריכים להכריע פה.
ראובן ריבלין: ישמעו כאן דעות לכאן ולכאן אבל מר רוזן לא ישנה את דעתנו בצורה הברורה ביותר.
ראובן ריבלין: נדמה לי שחברת YES כל זמן שאין לבזק בעלות מלאה, כי אז יכול להיות שכל האנשים יתחלפו, ויאמר: אני בכלל נגד זכות שימוש.
ראובן ריבלין: כל אחד שיושב כאן הוא בעל עמדה מאוד בסיסית ומרכזית בנושא התיול, אבל אין אחד מהם שאין לו אינטרס.
ראובן ריבלין: אנחנו צריכים להכריע היום בעניין הזה ולסיים אותו.
אברהם פורז: אנחנו נכריע על זה בעגלא ובזמן קריב.
אברהם פורז: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.
אחמד טיבי: אני מסכים עם חבר הכנסת לנגנטל בכך שיש צורך לסיים את הכל בחקיקה ראשית עכשיו.
אחמד טיבי: לא כדאי להשאיר דברים שאחר כך יכולים לגרום לפירצה.
אחמד טיבי: ייתכן ודבריו של מר רוזן יגרמו לכך שתהיה פירצה ותהיה פנייה לבג"ץ וכל התהליך ייתקע.
אחמד טיבי: אני בהחלט בדעה שביתי הוא מבצרי כפי שחושב חבר הכנסת גאגולה.
יצחק גאגולה: הפעם אני מסכים איתך.
אברהם פורז: מר איינהורן, נציג חברות הכבלים, בבקשה.
בני איינהורן: אדוני השר, אין קשר בין המצוקה של YES לחמישה ימים לבין נושא הבעלות.
בני איינהורן: המצוקה שלהם נובעת מהחמישה ימים.
בני איינהורן: הדרך של להתמודד בחמישה ימים היא על ידי שינוי הבעלות.
בני איינהורן: בזה שהם ישנו את הבעלות הם יגרמו נזק בלתי הפיך לתקשורת.
ראובן ריבלין: האם אתה מוכן להוציא את החמישה ימים ואז נדבר בצורה רצינית?
בני איינהורן: בכל שיחותיי עם מנכ"ל הלווין אמרתי שהדבר הזה יהיה עד מעבר החוק.
בני איינהורן: אם החוק יעבור ב-25 ביולי, שזה עוד חודש מהיום, אנחנו לא מתווכחים על החודש הזה.
בני איינהורן: אבל, אם החוק הזה לצערי הרב עשוי לא לעבור עד ה-25 ליולי, לי אין שום תחזית מה קורה לאחר מכן.
בני איינהורן: ולכן, אני רוצה שיהיה כאן אינטרס מוחלט שהחוק הזה יעבור, ואת זה אמרתי מלכתחילה על הלווין גם כן.
בני איינהורן: אני מסכים שהחמישה ימים מפריעים ללווין.
בני איינהורן: הם יוצרים לו סיטואציה שבאמת הם צריכים להתמודד על ליבו של הלקוח בשכנוע מסיבי.
בני איינהורן: אני ניהלתי את המשא ומתן מטעם חברות הכבלים עם הלווין.
בני איינהורן: אף אחד מהנוכחים לא היה כאן.
בני איינהורן: מה שהטריד את הלווין בכל המשא ומתן היה משהו אחר לחלוטין ועל הנקודה הזו לא היה מאבק כל כך גדול.
בני איינהורן: אבל הטעמים השתנו עם ציר הזמן וקרה מה שקרה.
בני איינהורן: קודם כל צריך להסתכל ולראות מהי המטרה.
בני איינהורן: המטרה היא שלקוח בבית בכל שקע שלו יכול בהרמת טלפון לקבל שירות מכל ספק.
בני איינהורן: דהיינו, באותו שקע הוא יכול לקבל שירות טלפוניה מחברת בזק או מחברת הכבלים.
בני איינהורן: הוא יכול לקבל אינטרנט מאחד או מאחר.
בני איינהורן: הוא יכול לקבל שידורים מכל אחד אחר.
בני איינהורן: הוא לא צריך לעשות שינויים, והתשתית צריכה להיות באיכות כזו שהיא תהיה מסוגלת לסחוב את כולם.
בני איינהורן: זו המטרה ואת זה צריך לזכור.
בני איינהורן: אני רוצה לקחת דוגמא מתחום החשמל.
בני איינהורן: מאחר והחשמל הוא לא בבעלות גורם מתקין אלא כל קבלן מתקין מה שהוא רוצה בתחום החשמל.
בני איינהורן: ברמה עולמית הבעיה בהעברת שידורי תקשורת על חוטי חשמל היא בכך שאין סטנדרט ותקן אחיד לחוטי חשמל, כי כל קבלן שרוצה לחסוך עושה חוט מסוג אחר ואז קשה לעשות תקן לתקשורת על חוטי חשמל, ואי אפשר בפועל לבצע את זה בבתים.
בני איינהורן: מה קרה עם הכבלים?
בני איינהורן: הכבלים הם אלה שמימנו את כל התשתיות בכל הבתים ללא יוצא מהכלל, כל קבלן חדש יודע שהוא פונה אל הכבלים והכבלים מממנים את התשתית עד עצם היום הזה.
בני איינהורן: התשתית בבתי המנויים הם בסטנדרט אחיד שמאפשר באמת גם את השימוש המשותף.
בני איינהורן: קודם כל, הייתה משמעות כזו ואם מעביר את זה לבית המנוי, האינסנטיב להתקין תשתית באיכות גבוהה יורד כי כל אחד יחסוך כרגע כי אף אחד לא עושה את החשבונות למה זה טוב ובסופו של דבר, במקטע האחרון תהיה תשתית שלא תוכל לסחוב את כולם.
בני איינהורן: יש היום בעיה עם תדרים.
בני איינהורן: זה צריך להיות תקן וסטנדרט וזה היתרון.
בני איינהורן: הבעיה של החמישה ימים נפתרת בשימוש משותף.
בני איינהורן: היה ברור לנו שהחלון שלנו של החמישה ימים, הוא דבר זמני עד אשר ישונה סעיף 5 ויחיל את היכולת של את unbundling בשימוש המשותף על הכבלים, ולכן אנחנו חיים על זמן שאול, ולכן הנחנו שהחוק יעבור קודם וההסכם הוא עד ספטמבר.
בני איינהורן: לצערי הרב, אם נגיע לספטמבר זה אומר שהחוק לא עבר קודם ואז הבעיה היא באמת קשה מבחינתנו.
בני איינהורן: מכל מקום, היה ברור שזה זמני כיוון שלא ניתן פתרון לשימוש משותף בתשתית למה הלווין נזעק כרגע בכל זאת?
בני איינהורן: משום שבשימוש המשותף שני הצדדים נדרשים להשקעות כספיות.
בני איינהורן: צריך לפתור את המעטפת של החוט הזה בכמה דברים שיאפשרו לשני הצדדים לנסוע על החוט הזה.
בני איינהורן: דהיינו, הכבלים לא בכל בית מחברים זאת למשהו, וכל בית שירצה שימוש משותף הם יצטרכו לחבר את החוט לפי ההסכם שהולך ומתגבש בין הצדדים.
בני איינהורן: הלווין יצטרך להגיע לכל בית שרוצה שימוש משותף ולבצע סדרה ההרקות שעולה לו כסך.
אברהם פורז: הרי אתה לא תיתן שימוש משותף בחינם.
בני איינהורן: אני מדבר על משהו אחר.
בני איינהורן: הבעיה העיקרית היא לא התשלום אלא מה שצריך לעשות לתשתית כדי שהיא תתמוך בשימוש המשותף.
בני איינהורן: היום ללקוח נוח לבצע העברת בעלות על ידי ניתוק מתשתית הכבלים וחיבורה לתשתית הלווין כי אז אין לו בעיות ההרקות.
בני איינהורן: אם זה שימוש משותף הוא תמיד מחובר לרשת שלי, ואז הוא חייב להגן על הרשת שלי למשל בשעה שברק פוגע באנטנה ואז הוא עשוי להיכנס לרשת שלי, זה דבר שהוא לא רלוונטי כאשר חותכים את החוט ומחברים אליו.
בני איינהורן: לכן, יש לו אינטרס שזה ייחתך ויחבר אליו כי הוא לא צריך לבצע הרקות.
בני איינהורן: נניח והלקוח רוצה אינטרנט ממני, אני לא יודע איך להגיע אליו כי יש לי ניתוק.
בני איינהורן: אני לא מגיע עד לאותו שקע.
בני איינהורן: לכן, הבעיה היא ליצור סטנדרט של שימוש משותף.
אברהם פורז: תסביר לי בבקשה למה מחייבת ההרקה?
בני איינהורן: כדי שהתשתית תוכל לעבוד בשימוש משותף צריך לבצע עליה ההרקות.
בני איינהורן: זה סדר גודל של בין 50 דולר ל-100 דולר לבניין.
בני איינהורן: הכנת התשתית של הלווין לצורך זה שנוכל לבצע שימוש משותף, לבצע את ההרקות, זה עלות של משהו בין 50 דולר ל-100 דולר לבניין.
בני איינהורן: אבל אם יש לקוח אחד בבניין אז זה נופל עליהם שזה לקוח.
בני איינהורן: העברת הבעלות פותרת את הבעיה.
בני איינהורן: לא צריך להכין את התשתית לשימוש משותף, כי אתה מנתק ומחבר, אבל אז אין יכולת יותר לספק לאותו לקוח את מגוון השירותים, כי אני לא יכול אחר כך להיכנס.
בני איינהורן: לכן הדרך שחייבת לבוא לידי פתרון היא דרך שתחייב שימוש משותף.
בני איינהורן: זו הפעם הראשונה שאני רואה את הסעיף שהציע המנכ"ל או המשרד שאומר שימוש משותף.
בני איינהורן: ביום שזה עובר עם שימוש משותף, מת העניין של החמישה ימים.
בני איינהורן: זה ברור.
בני איינהורן: אפילו לא צריך פרשנות לדבר הזה.
בני איינהורן: התמורה שאנחנו סיכמנו בהסכם ביננו הייתה שקל לחודש.
בני איינהורן: אני לא שמעתי מהם שהם רוצים לפתוח את ההסכם הזה, כי הם כל הזמן מנגנים על החמישה ימים.
בני איינהורן: אני לא חושב שהסכום של שקל בחודש הוא סכום שבשמים.
בני איינהורן: מהתמורה של שקל בחודש יש לי אחריות תחזוקתית מקצה לקצה.
בני איינהורן: כלומר, אם מחר בבוקר מתקשר לקוח ואומר לי שיש לו בעיה, ולא משנה כרגע ממה הבעיה נגרמה, אז אני אחראי על זה כי זה שלי.
בני איינהורן: אם הסכום של שקל בחודש הוא סכום גבוה, אפשר לפתוח את זה.
אברהם פורז: מר איינהורן, כשאתם מתקינים היום התקנות חדשות, האם באמת עלות החוט היא שקל למטר?
בני איינהורן: אני לא זוכר.
בני איינהורן: זה משא ומתן ביננו לבין הקבלן.
בני איינהורן: אני אחזיר לך תשובה עד מחר.
בני איינהורן: אין לי מושג מהו סדר הגודל.
אברהם פורז: הייתה תופעה שבבתים שבהם הקבלן התקין חוטים, אתם רכשתם את זה ממנו.
אברהם פורז: בני איינהורן: לא, זה הולך הפוך.
אברהם פורז: הקבלן מתקין את החוטים לפי הסטנדרט שלנו ואנחנו משלמים לו בגין עבודה והתקנה.
אברהם פורז: האם אתה יכול לומר לי כמה אתם שילמתם פר דירה?
בני איינהורן: אני ארים טלפון בהפסקה ואחזיר לך תשובה.
עו"ד איילת כהן-מעגן: אני מדברת בשם בזק לא כבעלים של YES אלא כחברת טלקומוניקציה, כאשר בטלקומוניקציה צריך לזכור שמנוי גם יכול לרצות לקבל שירות משתי חברות טלקומוניקציה במקביל, והשימוש המשותף הופך להיות נושא עוד יותר מרכזי ובעייתי.
עו"ד איילת כהן-מעגן: ישנן טענות כאילו בזק היא לא הבעלים.
עו"ד איילת כהן-מעגן: בזק מתחזקת באופן שוטף, בזק מחליפה את התשתיות.
אברהם פורז: זה עדיין לא אומר שום דבר.
עו"ד איילת כהן-מעגן: אבל בזק השקיעה הרבה מאוד כסף בהחלפה של חוטים וצנרות ובתחוזקה השוטפת בתוך בתים.
אברהם פורז: כחלק מדמי המנוי החודשי אם יש שימוש חורג, לא?
עו"ד איילת כהן-מעגן: בואו נזכור שיש גם קו לאורך הדרך לתחזק.
עו"ד איילת כהן-מעגן: דמי השימוש החודשי בוודאי לא מכסים הכל.
אברהם פורז: מה הטענה שלכם לגבי כל אזרח מחדר המדריגות עד לשקעים אצלו בדירה?
אברהם פורז: האם אתם טוענים לבעלות על החוטים האלה?
אברהם פורז: עו"ד איילת כהן-מעגן: במקרים רבים, בוודאי.
אברהם פורז: מדברים פה על העלות מנקודת הנס"ר, כאשר השאלה שאף אחד עוד לא פתר אותה, למרות הניסיון הרב, היא איפה אותה נקודת הנס"ר נמצאת ומה עושים בבניין שהוא בניין משותף עם חוטים שעוברים בקיר ושכל לקוח שחוט כזה מתפצל אליו בכלל רוצה מפעיל אחר?
אברהם פורז: אני מוכן ללכת לקראתכם, ואני לא יודע לקראת מי, ולומר שבבית המשותף, ונניח שגם אם הקבלן התקין תהיה לכם בעלות.
אברהם פורז: אבל למה אתם חושבים שיש לכם בעלות בחוט שנמצא בתוך דירת המנוי?
עו"ד איילת כהן-מעגן: כי במקרים רבים אנחנו אלה שהתקנו אותו.
עו"ד איילת כהן-מעגן: אני לא חושבת שאנחנו רוצים להיכנס פה לסוגיה של דמי ההתקנה, אבל אי אפשר להגיד שדמי ההתקנה הם שכיסו את העניין הזה.
עו"ד איילת כהן-מעגן: אני שוב מזכירה שהתקנה של קו טלפון היא דבר הרבה יותר מורכב מלבוא לפצ"ר לקוח ולחבר את הצ'ופצ'יק הסופי.
אברהם פורז: החוט שלכם הוא עוד יותר זול.
אברהם פורז: לכם יש בסך הכל תיל נחושת.
עו"ד איילת כהן-מעגן: לא, יש לנו גם יותר מזה.
עו"ד איילת כהן-מעגן: אני רוצה לציין כי ההשקעות בתשתית עלו הרבה מאוד כסף, אבל מעבר לזה השאלה של היכן נקודת הנס"ר ומה עושים בשימוש משותף, הרי לא תיפתר אם בהינף יד יחליטו להעביר בצורה שרירותית את הבעלות מכאן או לכאן.
עו"ד איילת כהן-מעגן: השאלה של שימוש משותף עדיין קיימת ועדיין טעונה פתרון.
אברהם פורז: נניח ומחר תתפתח טכנולוגיה שמאפשרת באופן אלחוטי להתחבר למערכת שלכם.
אברהם פורז: אנחנו לא נפתור את הבעיה ואתם תבואו בתביעות ותגידו: אתם מתחברים לחוטים שלנו, ואין לכם זכות לעשות את זה.
אברהם פורז: אם אנחנו לא פותרים את הנושא הזה עכשיו, אנחנו משאירים את המנוי כבן ערובה אצלכם.
עו"ד איילת כהן-מעגן: אני חושבת שההיסטוריה תעיד שהמנוי לא נשאר בן ערובה אצלנו.
עו"ד איילת כהן-מעגן: נס"ר נפתח לתחרות והמנוי הוא לא בן ערובה.
עו"ד איילת כהן-מעגן: אם יש בן ערובה בנושא הנס"ר, אז זה באמת לא המנוי.
עו"ד איילת כהן-מעגן: גם בשאלות שאתה מעלה, שאלת ההסדרה היא שאלת השימוש המשותף ואי אפשר להתעלם מהנושא הזה ואי אפשר להחליט שמעבירים את הבעלות ואחר כך הכל הופך להיות בסדר.
אבי (אברהם) גבאי: צריך להיזהר שמרוב כוונות טובות לא נגיע לפתרון שמי שישלם את המחיר יהיה בסוף הצרכן.
אבי (אברהם) גבאי: תקשיבו טוב טוב למה שדני רוזן אמר.
אבי (אברהם) גבאי: כי מה שיקרה הוא שכאשר תהיה תקלה יגידו ללקוח: זה לא אצלנו, זה אצלך ולכן אתה צריך להביא חשמל
אבי (אברהם) גבאי: אי פרטי שייגבה ממנו 200 שקלים רק על זה שהוא הגיע אליו הביתה.
אבי (אברהם) גבאי: זה מה שיקרה בסוף.
אבי (אברהם) גבאי: אני מקווה שלגבי חדר המדרגות ברור כי זה לא חלק מהנס"ר.
אבי (אברהם) גבאי: נניח וחדר המדריגות זה חלק בעלות על הלקוח ובבניין מסוים יש שמונה דיירים ואחד רוצה לעבור למתחרה של בזק, והמתחרה של בזק אכן בא ומתקין לו את הקו אבל פגע בקווים של מישהו אחר.
אבי (אברהם) גבאי: או אז יבוא הלקוח השני ויבקש מבזק לתקן את התקלה, אבל אז בזק תטען שזה קרה בגלל מישהו אחר.
אבי (אברהם) גבאי: אם הכוונה היא לכלול את קיר המדריגות בתוך הנס"ר, ייגרם פה יותר נזק מתועלת.
אברהם פורז: לא, אין כוונה.
אברהם פורז: הגברת שטרנבך, בבקשה.
עו"ד אסתר שטרנבך: אני מכירה את הסוגיה הזו מכל הכיוונים של בזק ושל חברות הכבלים.
עו"ד אסתר שטרנבך: שאלת הקניין ברכוש מסוים, הזכות שלי לקניין ברכוש מסוים היא שאלה עובדתית, היא לא שאלה משפטית.
עו"ד אסתר שטרנבך: אם אני רכשתי ספר בכספי, הספר הזה יהיה שייך לי ואין חוק שייקבע שהספר הזה שייך למישהו אחר, ואין חוק שיחייב אותי להעביר את הבעלות בספר הזה למישהו אחר.
אברהם פורז: אבל אם יש אינטרס ציבורי, אז אפשר יהיה להפקיע מידך.
עו"ד אסתך שטרנבך: בשנת 1986 כאשר נחקק פרק ב'1 לחוק הבזק, ראה המחוקק והגורם המסדיר לנכון לחייב את חברות הכבלים בזיכיון והם קבעו במפורש הוראה שרשת הכבלים חייבת להיות בבעלותן של חברות הכבלים, ולא איפשר להם להעביר את הבעלות לאחר וחייב אותם בתחזוקה על הרשת הזו.
עו"ד אסתך שטרנבך: הוא לא איפשר להעביר את זה, לא למנוי ולא למישהו אחר.
עו"ד אסתך שטרנבך: חברות הכבלים, בפועל, קיימו את הוראות הזיכיון והקימו מכספן את רשת הכבלים בבתי המנויים.
עו"ד אסתך שטרנבך: אין פה ויכוח עובדתי.
עו"ד אסתך שטרנבך: בית המשפט נתן צו מניעה כי חברות הכבלים הניחו תשתית עובדתית שמציגה שהכבלים גם בבתי המנויים, הם של חברות הכבלים.
אברהם פורז: השאלה היא, האם לדעתך היום המדינה, הכנסת, רשאית לומר שכל מנוי שרוצה לקנות מחברת הכבלים באופן חד צדדי את הדבר הזה, יש לו אופציה לעשות כן וחברת הכבלים תמכור לו חלק.
אברהם פורז: אנחנו נותנים אופציה לרכישה כפויה.
אברהם פורז: האם יש בזה משהו לא הגון?
עו"ד אסתר שטרנבך: כן.
עו"ד אסתר שטרנבך: אם החדר הזה חייב אותי להיות הבעלים, לא יכול להיות שאחרי שמונה שנים הוא אומר לי: עכשיו אנחנו משנים את הכללים.
עו"ד אסתר שטרנבך: הכללים שהמחוקק קבע באים היום משיקולים שונים, לפגוע בקביעה קודמת שהעניקה לי את הזכות וחייבה אותי להיות בעלת הזכות.
אברהם פורז: אבל עכשיו השתנו הנסיבות והשתנו העיתים.
אברהם פורז: אנחנו רוצים להפקיע את זה מכם כנגד פיצוי.
אברהם פורז: מה הפסול בזה?
עו"ד אסתר שטרנבך: אנחנו לא מבקשים לשים מכשול בפני מימוש האינטרס הציבורי.
עו"ד אסתר שטרנבך: אני חושבת שהמנגנון שמאזן בין אפשרות בעל הזיכיון הקיים להשתמש בתשתית שלו לבין האפשרות שבעל רישיון חדש להשתמש באותה תשתית, קיים בהצעה שהציע משרד התקשורת, בלי להיכנס לפגיעה בזכות הקניין.
אברהם פורז: בואי נניח לרגע כי אנחנו, חברי הכנסת, חושבים אחרת ורוצים בנוסף להסדר של משרד התקשורת, שלדעתי הוא בסדר, לעשות גם הסדר נוסף האומר שלמנוי יש אופציית רכישה.
אברהם פורז: מה הפסול שיש בזה, אם יש פסול?
אברהם פורז: המנוי רוצה להיות מנותק מהעולם.
אברהם פורז: הוא רוצה שיהיה לו חוט משלו.
אברהם פורז: האם מותר לו?
עו"ד אסתר שטרנבך: החוק יכול לעשות הכל.
עו"ד אסתר שטרנבך: יש חוקי יסוד ואני מבקשת שהמחוקק יתייחס לחוקי היסוד ותחת השמירה של האינטרס של הציבור, הוא צריך למצוא את האיזון בין האופציות הנתונות בפניו.
עו"ד אסתר שטרנבך: אם ישנה אפשרות שלגורם המסדיר תהיה סמכות להתערב, ואגב הסעיף הזה שמפנה לסעיפים א' עד ז' הקודמים לו, מאפשר לשר התקשורת לקבוע מיידית הוראות לגבי השימוש ולא לעכב את המשך השימוש מחלוקות על מחיר.
עו"ד אסתר שטרנבך: יש סמכות כזו.
עו"ד אסתר שטרנבך: הסעיף הזה נותן את כל הכלים.
עו"ד אסתר שטרנבך: מכוחו חייבו את בזק לחבר את המתגים של מפעילים הבינלאומיים, לרשת הציבורית של בזק ערב פתיחת התחרות, עוד לפני שההסכם היה סגור.