GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יגאל ביבי: אם הייתי בעל חנות במרכז העיר, הייתי רושם את הכתובת שלי במרכז, וכך לא הייתי משלם כסף.
רונן ישעיהו: לא כדאי לך, כי תשלם פי שמונה ארנונה.
רונן ישעיהו: הארנונה בבן-יהודה-דיזינגוף היא הרבה יותר גבוהה מאשר בהדר יוסף.
אתי בנדלר: אתה צריך להצהיר שאתה גר שם.
אברהם פורז: אני יכול להגיד לכם שדעתי אינה נוחה מהעניין.
אברהם פורז: אני אדבר עם רון חולדאי, ואראה האם אפשר לעשות משהו בנידון.
אברהם פורז: אני חושב שזה פספוס.
אברהם פורז: אם זה היה נעשה באופן מתון פה ושם בכמה מאות מקומות – ניחא, אבל לדעתי זה פראי לעשות זאת כמדיניות גורפת.
לאה ורון: אנחנו הגענו למספר סידורי 94, שמתחיל לעסוק באיסורי חניה.
חוה ראובני: אני רוצה להסביר כמה סעיפים בבת אחת.
חוה ראובני: אנחנו ניסינו לעשות כאן איזושהי חלוקה פנימית.
חוה ראובני: יש כאן שלוש דרגות חומרה שונות, כאשר בראש ובראשונה הוצאנו מהכלל שני איסורי חניה ספציפיים: חניה על המדרכה ומקום שמיועד לנכה עם כסא גלגלים.
חוה ראובני: אלה פסקאות 2א ו-16, שכל פעם אתה רואה שכתוב שם למעט.
חוה ראובני: לאלה הצענו חניה על מדרכה – 250 שקל, ומי שאיננו נכה וחונה במקום מיועד לנכה – 500 שקל.
חוה ראובני: לגבי היתר, חילקנו גם שלוש דרגות חומרה, כאשר מדובר בשני איסורים: יש איסור עצירה ויש איסור חניה.
חוה ראובני: לגבי איסור עצירה, קבענו שתי דרגות: באזור רגיל ובאזור קנס מוגדל.
חוה ראובני: עצירה באזור רגיל 100 שקל, ועצירה באזור קנס מוגדל 250 שקל.
חוה ראובני: לגבי חניה אותו דבר, קבענו חניה אסורה באזור רגיל וחניה אסורה באזור קנס מוגדל.
אברהם פורז: את יודעת שאין אצלנו שום הבחנה אמיתית בין אין עצירה לאין חניה.
אברהם פורז: אתן לכם דוגמה קטנה, כדי להמחיש את האבסורד.
אברהם פורז: בנמל התעופה בן-גוריון במקום שבו באים נוסעים שיוצאים מהארץ, הכל מסומן באדום-לבן, במילים אחרות, אף אחד לא יכול לעצור כדי להוריד נוסעים.
רונן ישעיהו: לא, יש שם שלט המתיר העלאת והורדת נוסעים.
אברהם פורז: אז זה לא אומר שאין עצירה, אלא שאין חניה.
רונן ישעיהו: אני אגיד לך איפה הטריק פה.
רונן ישעיהו: אל"ף, אתה צודק, זה טיפשי, אבל יש בזה גם הגיון לפעמים.
רונן ישעיהו: ההגיון אומר שהקנס על איסור עצירה הוא גבוה יותר מאשר על איסור חניה.
רונן ישעיהו: זה נקרא לשלב את הטוב עם המועיל.
אברהם פורז: אם לא ראיתי את התמרור, אני כל פעם עברתי עבירה.
רונן ישעיהו: יש שלט שמתיר העלאת והורדת נוסעים.
אברהם פורז: זה אבסורד שאין עצירה, למעט העלאת והורדת נוסעים – אז יש עצירה.
אברהם פורז: היה צריך להיות תמרור "אין חניה".
רונן ישעיהו: לוח התמרורים מתיר את ההסדר הזה, אז אנחנו משתמשים בו.
שולמית שמעון: אין אישור להמתנה.
שולמית שמעון: אתה לא ממתין כדי להעלות או להוריד את הנוסעים.
שולמית שמעון: אתה עושה את הפעולה הזאת ברצף, ואתה משחרר את המקום, כדי לאפשר גם לאחרים לעשות את הפעולה ברצף.
אברהם פורז: אז היה צריך להיות תמרור מיוחד, שאומר: אין חניה, למעט העלאת והורדת נוסעים.
רונן ישעיהו: יש כזה תמרור – ב28, אבל הקנס על אי ציות לו הוא נמוך.
רונן ישעיהו: האם אתה מוכן להעלות את הקנס על אין חניה?
אברהם פורז: אני מוכן, תלוי במקום.
אברהם פורז: אין אפשרות להחנות על המדרכה?
שולמית שמעון: קנס מוגדל לא חל על מדרכה.
אברהם פורז: בואו נעבור על הדברים באופן פרטני.
אברהם פורז: מספר סידורי 94, תקנה 72(א), דנה באיסור חניה למעט באזור קנס מוגדל.
יגאל ביבי: אתם אומרים שהקנס על חניה במדרכה הוא 250 שקל, ואני אביא לכם דוגמה שקיבלתי 360 שקל.
חוה ראובני: זה בדיוק מה שזה בא לפתור.
חוה ראובני: אנחנו מכירים את הבעיה.
יגאל ביבי: זה לא מקובל עליי.
יגאל ביבי: אני הולך להביא את הרפורט.
חוה ראובני: במקום שיש בו "סתם" איסור חניה – הקנס הוא 100 שקל.
חוה ראובני: במקום שאין בו חניה וזה אזור קנס מוגדל, מדובר בקנס של 250 שקל.
חוה ראובני: מדובר באזור שנקבע על ידי רשות מקומית כאזור קנס מוגדל, למשל: בירושלים זה מרכז העיר ורחוב קינג ג'ורג'.
רונן ישעיהו: באיסורי חניה ועצירה יש דרגות שונות, שנגזרות מן החומרה ומן הנזק שנגרם.
רונן ישעיהו: יש מקומות שאסור להחנות בהם בגלל תקנה 72(א), למשל: בכניסה לחצר.
רונן ישעיהו: במקרה כזה אתה אומר: בסדר, מי שחנה יגיע ויזיז את הרכב, לא נורא.
רונן ישעיהו: יש עכשיו איסורי חניה לאורך רחוב, כדי לאפשר נסיעה בנתיב, ואם מישהו חנה שם זה בסדר ואפשר לחיות עם זה, אבל יש מקומות שברגע שמישהו עוצר, נוצר פקק מאחוריו.
רונן ישעיהו: במקומות כאלה אנחנו מציבים תמרור של אין עצירה.
רונן ישעיהו: יש מקומות שיש בהם מסחר ואנשים בכל זאת עוצרים, ולכן קובעים קנס מוגדל, וגם זה לא עוזר.
רונן ישעיהו: עכשיו יש אזורי גרירה, זאת אומרת: לא מחכים עד שישלמו את הרפורט, אלא מייד גוררים את הרכב.
רונן ישעיהו: עיריית ירושלים ניסתה פעם את התרגיל עם נעילת הגלגלים.
אברהם פורז: גם עיריית תל-אביב.
רונן ישעיהו: מה עושים על-ידי נעילת הגלגלים?
רונן ישעיהו: תוקעים את הרכב, ולכן ירדו מזה.
רונן ישעיהו: באחת הישיבות לפני שנה, אמרו שצריך להציב שלט, ובו ייכתב: רכב חונה יפוצץ, אבל זה לא התקבל.
אברהם פורז: קודם כל, אני רוצה להגיד לכם שאני חושב שסנדול זה דבר נפלא.
אברהם פורז: אם היו מסנדלים רכבים במקומות שהם לא מפריעים לתנועה ואם היו יודעים איפה מסנדלים, זה היה מרתיע מאד לאורך זמן.
אברהם פורז: הבעיה היא שהכנסת באקט פופוליסטי יוצא דופן, ביוזמתו של חבר הכנסת לשעבר הרב בא-גד, ביטלה את הסנדול.
אברהם פורז: ביטלו בחוק את האפשרות לסנדל, למעט שלושה או ארבעה מקרים שאני אישרתי, אבל לצערי גם במקרים האלה לא מסנדלים – אחד מהם זה בתחנת אוטובוס.
רונן ישעיהו: זה לא כלכלי, אז אין מי שיעשה את זה.
אברהם פורז: אם היו נותנים למישהו אחד בעיר לסנדל רק במקומות האלה, היתה לו פרנסה.
רונן ישעיהו: זה לא כלכלי.
חוה ראובני: אם פעם אחת יסנדלו אותך, יותר לא תחנה שם, וזה נכון גם לגבי כל החברים שלך.
אברהם פורז: גם לא צריך שאת תסונדלי בעצמך, מספיק שאת רואה רכב מסונדל שם.
אברהם פורז: אגב, הסנדלים צריכים להיות צבועים בגדול ובצורה יפה, כדי שיראו אותם.
אתי בנדלר: אז עדיין קנס על חניה הוא נמוך יותר מאשר על עצירה.
חוה ראובני: כן, מפני שההנחה היא שמראש עצירה מפריעה יותר לתנועה.
אתי בנדלר: כי עצירה כלולה בתוך איסור חניה.
אברהם פורז: השארנו קנס של 100 שקלים במספר סידורי 94.
אברהם פורז: אחר כך הגדלנו את הקנס במקום שיש בו איסור חניה באזור קנס מוגדל מ-165, 130 ו-85 ל-250 שקל.
אברהם פורז: האם אנחנו לא יכולים לקבוע פה איזו דרגת ביניים?
לאה ורון: רק או 100 שקל או 250 שקל.
חוה ראובני: עברנו למדרגה הבאה.
חוה ראובני: התחלנו במדרגה הנמוכה ביותר, ואנחנו במדרגה השנייה.
אתי בנדלר: אלא אם כן תחליטו בכל זאת על עוד שדרוג אחד.
אברהם פורז: זו קפיצה גדולה מדי לחניה.
אברהם פורז: ממילא אין נקודות, לא תהיה בעיה עם הנקודות.
אברהם פורז: אתם רוצים קורלאציה בין סכומי הקנסות לנקודות.
יפעת רווה: לא תהיה משמעות לאזור קנס מוגדל.
אברהם פורז: אני רוצה להטיל קנס של 150 שקל.
חוה ראובני: אין מדרג של 150 שקל.
אתי בנדלר: אתם מציעים שלא יהיה מדרג, זה לא שאין.
אתי בנדלר: ההצעה שלכם היא שלא יהיה מדרג.
יגאל ביבי: אני מביא לכם דוגמה מוחשית של קנס מעיריית תל-אביב על סך 360 שקל.
יגאל ביבי: כתוב שהקנס הוא בגלל חניה על מדרכה.
יפעת רווה: נכון, היתה עם זה בעיה.
יפעת רווה: עוד לא הגענו לסעיף הזה.
אברהם פורז: לגבי תקנה 72(ב), אנחנו קובעים רק 150 שקל באזור קנס מוגדל.
לאה ורון: אתה קבעת עוד דרגה.
לאה ורון: יש חמש דרגות, ועכשיו יהיו שש.
חוה ראובני: עוד לא קבעת דרגה כזאת, אתה צריך לקבוע אותה.
אברהם פורז: אז אנחנו נקבע אותה.
אברהם פורז: 150 שקל זה מספיק, לא צריך להגזים.
יפעת רווה: אנחנו צריכים להביא את זה שוב לאישור השרים.
לאה ורון: צריך להעביר את זה שוב לוועדת החוקה, חוק ומשפט.
אברהם פורז: אז תעבירו את זה, כי הקפיצה מ-100 שקל ל-250 שקל נראית לי מוגזמת.
אברהם פורז: אלה עבירות מאד רווחות.
לאה ורון: תקבע או 100 שקל או 250 שקל, אחרת שוב יהיה הליך עם ועדת החוקה, חוק ומשפט.
חוה ראובני: נצטרך לעשות בגלל הסעיף הזה את כל התהליך מההתחלה, כלומר: להביא את זה שוב לאישור שני שרים ולוועדת חוקה, חוק ומשפט.
אברהם פורז: בואו נראה מה אנחנו עושים עם שאר הדברים, כי פה הקפיצות גדולות מדי.
אברהם פורז: מה זאת תקנה 72(א), למעט פסקאות 2א ו-16?
אברהם פורז: האם היא דנה באיסור עצירה?
יפעת רווה: כן, מטילים איסור עצירה, ולא רק איסור חניה, והופכים אותו לאיסור חמור יותר שלא רק להחנות, אלא גם לעצור במקומות שיש בהם הפרעה גדולה יותר לתנועה.
אברהם פורז: האם כתוב "הפרעה לתנועה"?
יפעת רווה: זה דבר שקיים, זה לא דבר שמשנים אותו מבחינה עקרונית.
יפעת רווה: משנים רק את גובה הקנס.
אתי בנדלר: ההנחה היא שבכל מקום שיש לך תמרור של איסור עצירה, העצירה מפריעה לתנועה.
יפעת רווה: זה מפריע יותר מאשר רק איסור חניה.
לאה ורון: צריך לגרום לאנשים להפסיק לעצור את הרכב בכל מיני מקומות ולתקוע את כל התנועה.
אברהם פורז: אז את יודעת מה?
אברהם פורז: ששוטר ייתן לנהג כזה דוח על הפרעה לתנועה.
לאה ורון: שיידע שמדובר ב- 500 שקל.
אברהם פורז: העיקר שהעירייה תקבל עוד קצת כסף, זה הכל.
חוה ראובני: הכסף הזה לא הולך לעיריות.
אברהם פורז: הוא עובר לעיריות.
אברהם פורז: המשטרה כמעט לא אוכפת חניה.
אברהם פורז: אם נגרמת הפרעה לתנועה, אפשר להגיש דוח על הפרעה לתנועה.
אברהם פורז: זה גם יהיה על סך 150 שקל, וקנס מוגדל יהיה 250 שקל.
חוה ראובני: אין דרגה כזאת, ועדת החוקה, חוק ומשפט צריכה לקבוע אותה.
שולמית שמעון: השאלה היא האם זה שווה לעבור שוב את כל המסלול, בגלל עוד מדרג אחד.
אברהם פורז: עבירות החניה הן מאד נפוצות, ובהיקפים מאד גדולים.
אברהם פורז: מדובר בעשרות מיליונים של קנסות בשנה.
רונן ישעיהו: זה הקנס הנפוץ ביותר.
אברהם פורז: אם אני חושב שמשהו לא נכון, אני לא אכנע רק בגלל שצריך לחזור לאיזו ועדה ומישהו צריך לחתום.
אברהם פורז: למה אני נמצא פה?
אברהם פורז: אם אני חושב שמשהו לא נכון, אני אעצור אותו ונלך לוועדה.
אברהם פורז: קודם כל, עיריית תל-אביב עושה דבר נכון – בבקרים ברחוב אבן-גבירול בכל 300 מטר עומד פקח, ואף אחד לא עוצר את הרכב.
רונן ישעיהו: זה נקרא הציר המהיר.
אברהם פורז: נדמה לי שזה עובד עד השעה 9:00 בבוקר.
אברהם פורז: מה עושות עיריות אחרות?
אברהם פורז: הן לא מציבות פקחים, ולא אכפת להן שיש פקק.
אברהם פורז: לא משתדלים באמת לפנות את הציר, או להעמיד פקח שיגיד לאנשים לא לעמוד במקומות מסוימים, אחרת יינתן להם דוח.
אברהם פורז: לא גוררים מכוניות, ואם גוררים מכוניות, מחפשים את המקום שהכי קל לגרור באיזו סמטה צדדית שבה הרכב לא מפריע לאף אחד.
אברהם פורז: זו שיטה לצאת ידי חובה.
אברהם פורז: מצדי, שיבוא שוטר ויגיש דוח על הפרעה לתנועה.
אברהם פורז: אם החניה מפריעה לתנועה, הוא גם יגיש דוח על הפרעה לתנועה והוא יוזמן למשפט.
מוטי פלדמן: אבל התנועה היא די מורכבת.
מוטי פלדמן: אתה צריך להוכיח בדוח שהרכב שנסע בנתיב הזה היה חייב לסטות מהנתיב שלו.
אברהם פורז: אם יש נתיב שאין בו עצירה והנהג חנה בו, מה צריך יותר מזה?
אברהם פורז: הוא עצר בנתיב שאין בו עצירה וקיבל דוח.
מוטי פלדמן: אבל בדרך כלל מדובר בנתיב שחונים בו.
מוטי פלדמן: באבן-גבירול מותר להחנות משעה 9:00.
יגאל ביבי: אני רוצה להביא דוגמה אישית.
יגאל ביבי: הגעתי לתל-אביב, ושלושה חניונים היו מלאים.
יגאל ביבי: לאחר שהסתובבתי באזור, ראיתי אי תנועה רחב וגדול, שם חנו מכוניות רבות.
יגאל ביבי: חניתי שם, מכיוון שלא ראיתי אף שלט שאוסר חניה.
יגאל ביבי: קיבלתי דוח על סך 360 שקלים – למה?
יפעת רווה: באמת היתה בעיה עם הרשויות המקומיות, שאוכפות את העבירה של חניה במדרכה באמצעות חוק שמירת הניקיון, במקום באמצעות חוק העזר.
אברהם פורז: אתה יודע מי היה שר התחבורה עד לפני שנה וחצי?
אברהם פורז: שאול יהלום.
אברהם פורז: אתה יודע מי היה לפניו?
אברהם פורז: יצחק לוי.
יגאל ביבי: אני לא משלם את הדוח הזה.
יפעת רווה: אמנם בעבר בג"צ לא פסל את זה, אבל אנחנו במשרד המשפטים חושבים שזה לא נכון לאכוף את העבירה של חניה על המדרכה באמצעות חוק שמירת הניקיון.
יפעת רווה: כתבנו הנחיה לעיריות.
יפעת רווה: הסיבה שהעיריות נתנו קנסות בגובה כזה היא שהקנס היום הוא 70 שקל, וזה קנס שנראה להם מאד נמוך, ולכן הן ניסו לעקוף את גובה הקנס באמצעות חקיקה אחרת.
יפעת רווה: אנחנו הכנו הנחיה, שאנחנו נפיץ אותה ברגע שיאושר הצו הזה, ושלפיה ניתן זמן מסוים לרשויות המקומיות לערוך שינוי ולחוקק חוק עזר.
יפעת רווה: זאת לא רק עיריית תל-אביב, אלא גם רמת-גן ועוד כמה רשויות מקומיות, שמשתמשות בשמירת הניקיון.
יפעת רווה: פה אנחנו הצענו קנס על סך 250 שקל, שהוא קנס סביר, וגם ההפרש בינו לבין 360 שקל הוא לא כל כך גדול.
יפעת רווה: מרגע שיאושר הקנס הזה של 250 שקל, אנחנו נוציא את ההנחיה הזאת, וניתן לעיריות תקופה מסוימת שבה הן יצטרכו לערוך שינוי ולחוקק חוק עזר.
יגאל ביבי: איך את ממשרד המשפטים מאפשרת לעירייה למכור לי קמח במקום ביצים?
יגאל ביבי: זו לא שמירת הניקיון, זאת חניה.
יגאל ביבי: כתוב לי כאן שמירת הניקיון.
אברהם פורז: יש חוק עזר, שאומר שאסור לשים מכשול על המדרכה, זאת אומרת: שאסור לזרוק דברים על המדרכה, אבל בית המשפט פסל זאת.
יפעת רווה: הוא פסל את זה, בגלל שזאת היתה עבירה מנהלית, אבל דווקא בית המשפט לא פסל את עצם העובדה שהם השתמשו בחוק שמירת הניקיון.
יפעת רווה: עדיין אנחנו כמשרד המשפטים חושבים שזה לא נכון, ובגלל זה אנחנו ממתינים לאישור כאן.
יפעת רווה: אני מקווה שהיום יאשרו את גובה הקנס של 250 שקל, ואז אנחנו נוציא הנחיה.
יגאל ביבי: תאמין לי שחצי שעה חיפשתי חניון מסודר.
יגאל ביבי: עיריית תל-אביב לא דואגת לי; שתדאג שיהיו חניונים בעזרת הכסף שהיא גובה.
אברהם פורז: בכל עיר גדולה בעולם יש מצוקת חניה.
אברהם פורז: אין בעיה שתמיד יהיה לך מקום חניה.
אברהם פורז: אם יעלו את מחיר החניה ל-20 שקלים לשעה, לדוגמה, אתה תראה שיהיו יותר מקומות חניה.
אברהם פורז: לכן אני נגד פיקוח על מחירי החניה, כי לדעתי זה ייצור ביקוש.
אברהם פורז: אני לא רוצה להגיע לחניון, וגם אם אני מוכן לשלם כל סכום בעד החניה, אין בו מקומות חניה.
אברהם פורז: בעיניי, הדוגמה של עיריית תל-אביב ברחוב אבן-גבירול רק מוכיחה את כשלון הרשויות בכל נושא החניה.
אברהם פורז: לא מעמידים פקחים כדי להרתיע וכדי לגרש את הנהגים, אלא מחכים שיחנו רכבים ואז רושמים דוחות.
אברהם פורז: זאת לא השיטה.
אברהם פורז: רחוב אבן-גבירול בתל-אביב בין השעות 7:00 ל-9:00 הוא דוגמה למה שעירייה יכולה לעשות כדי שלא תהיה הפרעה לתנועה.
יגאל ביבי: אבל על מה אתה מדבר?
יגאל ביבי: הפקחים הולכים לפי האחוזים.
אתי בנדלר: זה עוד קיים?
אתי בנדלר: זה היה פעם, שנתנו להם בונוסים לפי מספר הדוחות.
רונן ישעיהו: המצב הוא לא רק כפי שאתה מתאר.
רונן ישעיהו: מה שאתה מתאר זה נכון, אבל זה בניסוח קצת עדין.
רונן ישעיהו: למעט שלוש העיריות הגדולות שיש להן אגפי תנועה עם אנשי מקצוע, כשאתה יורד שכבה אחת מתחת לשלוש הגדולות, אתה נופל נפילה חזקה מאד.
רונן ישעיהו: יש בורות מקצועית בעניין מבחינת מי שמנהל אותו, למשל: אותו אדם מטפל גם בביוב וגם בתנועה.
רונן ישעיהו: אז יש לו רשיון נהיגה, אז מה?
רונן ישעיהו: אם אתה מצרף את זה לחוסר ידע וחוסר יכולת להפעיל ראש גדול ומדיניות כפי שאתה מציין, זאת התוצאה.
אברהם פורז: אם היו מעמידים פחות שוטרים שיחפשו עבירות מהירות – אני אומר פחות, אני לא אומר מורידים לאפס – ויותר שוטרים בצמתים ובמקומות מרכזיים בעיר וגם במקומות שיש בהם איסור חניה, אנשים לא היו עומדים במקומות שאין בהם חניה ברגע שהיו רואים שוטרים.
שולמית שמעון: כשרואים את הפקח, לא עומדים כבר במקום שאסור להחנות.
אברהם פורז: התחושה שלי היא שאומרים שהעובדה שיש הפרעה לתנועה כבר לא מעניינת אותנו, ושהנהגים ישברו את הראש.
אברהם פורז: זה הפך למסחטת מסים.
אברהם פורז: אין שום ניסיון להרתיע ואין שום ניסיון לפנות את הצירים, ועובדה שכשרוצים שלא תהיה חניה בלתי חוקית ברחוב אבן-גבירול, מצליחים.
אברהם פורז: אין שם בכלל קנסות, הפקחים האלה "עובדים על ריק" ולא מביאים בשעות האלה אפילו דוח אחד.
אברהם פורז: גם אם המערכת חושבת שאנחנו נהפוך פה לחותמת גומי למסחטת מסים, לא נעשה את זה.
רונן ישעיהו: השאלה היא מה כן.
אברהם פורז: אני אגיד לך – גם גרירה וגם רביזיה מוחלטת על כל האיסורים בכל אותם מקומות שהחניה לא ממש מפריעה.
רונן ישעיהו: אני יכול לגלות לך שאת זה אנחנו עושים.
אברהם פורז: בכל מקום שהחניה לא מפריעה, תן להחנות עם שני גלגלים על המדרכה.
רונן ישעיהו: זה המצב.
אברהם פורז: זה לא מספיק.
רונן ישעיהו: מפני שזה שיקול דעת של רשות.
אברהם פורז: הדבר היחיד שעומד באפשרותי כרגע זה לא לתת קנסות מוגזמים.
אברהם פורז: לדעתי, אם המשטרה היתה באמת רוצה להקל גם בתוך הערים על עומס התנועה ולטפל באיסור חניה בלתי חוקית שמפריעה לתנועה, היא היתה צריכה ליצור אכיפה.
אברהם פורז: אני לא מדבר על פקח עירוני שעובר במקום, אלא על שוטר שמסתובב במקום, ומזהיר את הנהג עוד לפני שהוא מספיק לצאת מהרכב, דבר שלא נעשה.
אברהם פורז: למה אני לא רואה שוטרים שרושמים דוחות על חסימת צמתים?
שולמית שמעון: מאד קשה לתכנן איפה הנהג יעבור עבירה ולהציב שם שוטר.
יגאל ביבי: יש אנשים שחוסמים את הצומת ומעכבים את כל התנועה, ואין שם אף פעם שוטר.
אברהם פורז: אגב, הוזכרו פה דוחות להולכי רגל, רמזור אדום זו המלצה.
רונן ישעיהו: לא נכון.
אברהם פורז: זו עבירה מאד נפוצה.
אברהם פורז: אם אתה חושב שבתור הולך רגל אני עומד באור אדום כשאין אף רכב, אתה טועה.
יגאל ביבי: ברוב המדינות בעולם רמזור אדום למכוניות זו המלצה.
יגאל ביבי: באיטליה כולם נוסעים באדום.
רונן ישעיהו: הוא מחייב, אבל אין על זה אכיפה.
רונן ישעיהו: אלה שני דברים שונים.
יגאל ביבי: אני נסעתי באיטליה עם נהג מונית, שכל הזמן נסע באדום.
אברהם פורז: מר רונן, למה אצלנו בארץ אי אפשר לפנות ימינה באור אדום, אם הכביש פנוי?
אברהם פורז: בטח תגיד לי שהסיבה היא המנטליות של הנהג הישראלי.
רונן ישעיהו: יש שתי שאלות שתמיד שואלים אנשים שחוזרים מחוץ לארץ: למה אי אפשר לפנות ימינה ושמאלה באדום?
אברהם פורז: לא, שמאלה זה בעייתי.
רונן ישעיהו: למה זה בעייתי?
אברהם פורז: בגלל שאנחנו עם דבילי.
רונן ישעיהו: אז עכשיו אני אשאל אותך, עד היכן מגיע גבול הדביליות.
יגאל ביבי: תבטלו את האיסור לפנות ימינה באור אדום כשהצומת ריק, כדי שהתנועה תזרום.
רונן ישעיהו: אם אתה רוצה שהפנייה ימינה תתממש, זה אומר שאני צריך להקצות את הנתיב הימני לפנייה ימינה.
רונן ישעיהו: בדרך כלל, אצלנו הנתיב הימני מיועד להמשיך ישר ולפנייה ימינה.
רונן ישעיהו: אם אני אקצה את הנתיב הימני רק לפנייה ימינה, אפגע בעצמי מבחינת הקיבולת.
רונן ישעיהו: אני אפגע בהולכי הרגל, מפני שכאשר אני עומד בפנייה לימין, הולכי הרגל באים משמאלי ומוסתרים מאיזושהי סיבה.
רונן ישעיהו: האינטראקציה הזאת לא יכולה להתקבל, מפני שהולך הרגל עובר את הכביש בירוק, ואז הוא פוגש מישהו שפנה ימינה.
רונן ישעיהו: הדברים אמורים במיוחד לגבי קשישים ולגבי ילדים, שלא יודעים לעשות את כל הניתוח הזה.
רונן ישעיהו: גם בחלק מהמקומות באירופה וגם בארצות-הברית, הספרות המקצועית מדווחת על גידול בתאונות, אבל שם אומרים: מה לעשות, הציבור רוצה זאת, והוא מוכן לשלם את המחיר, אז שיהיה כך.
יגאל ביבי: ואם אין רמזור, אין הולכי רגל?
אבי גולן: מה הקשר?
אבי גולן: להולך רגל צריך לתת זכות קדימה, והנהג ייתן לו זכות קדימה.
אברהם פורז: מר רונן ישעיהו, אני רוצה להציע לך לקחת שני צמתים במדינה ולכתוב שם: ניסוי – הפנייה מותרת ימינה באור אדום.
רונן ישעיהו: מה תגיד להולכי הרגל שייפגעו?
יגאל ביבי: ואם אין רמזור?
אברהם פורז: ההנחה שלי היא שלא כל הגויים מטומטמים עד האחרון שבהם, ואנחנו לא הכי חכמים.
רונן ישעיהו: הם לא מטומטמים, אבל הם מוכנים לשלם את המחיר.
יגאל ביבי: לא נכון.
אברהם פורז: הם יודעים שזה עניין של חינוך, ושלהתיר פנייה ימינה באור אדום זה עדיין לא אומר שאתה יכול להשתגע.
אברהם פורז: אני מציע לכם לקחת שניים-שלושה רמזורים ולעשות ניסוי.
אברהם פורז: תציבו שם שלט: הפנייה ימינה באור אדום מותרת – ניסוי לפניך.
אברהם פורז: תציבו מצלמות בצומת הזה.
רונן ישעיהו: אני אגיד לך מה כן עשינו.
רונן ישעיהו: לא עשינו את מה שאתה מציע, אבל עשינו משהו אחר, אם שמת לב למשולש ולפנייה החופשית.
אברהם פורז: זה מצוין, וזה בסדר גמור.
רונן ישעיהו: קודם כל זה מצוין מבחינת התנועה, ושם אנו מוצאים את אחוז תאונות הדריסה הנמוך ביותר בכל צירופי המעברים.
רונן ישעיהו: למה שאני אעשה משהו אחר שהוא פחות טוב?
אברהם פורז: כי יש מקומות שאין בהם שטח ואין מקום, בערים.
אברהם פורז: במקום שאתה יכול לעשות את זה – זה הכי טוב.
רונן ישעיהו: אני אעשה גול עצמי גם מבחינת הפגיעה בהולכי הרגל.
רונן ישעיהו: אין לי נתיבים אחרים, מאיפה אביא אותם?
אברהם פורז: קבל את הצעתי בדבר אחד, תעשו ניסוי בשניים-שלושה צמתים במשך שנה.
רונן ישעיהו: את אותו הדבר הציעו לי ביחס לפניות שמאלה, ושאלו אותי למה אני מרובע כזה.
יגאל ביבי: האם היום מוטל קנס על מי שפונה ימינה באור אדום?
אברהם פורז: פנייה ימינה באור אדום דינה כאי ציות לרמזור.
יגאל ביבי: רונן ישעיהו, מה זה מפריע לך שאוכל לפנות ימינה באור אדום, אם אני נמצא בצומת שאין בו אף אחד בלילה?
רונן ישעיהו: אם אין אף אחד, תיסע גם ישר.
יגאל ביבי: ישר לא.
רונן ישעיהו: למה?
אבי גולן: כי אם תיסע ישר באור אדום יש לך הרבה נקודות קונפליקט, וימינה - אין לך.
אבי גולן: גם מורי הנהיגה מתחילים בפניות ימינה.
אברהם פורז: מה קורה עם חניה על המדרכה?
יפעת רווה: אנחנו מציעים דרגה ב' – קנס על סך 250 שקל.
אברהם פורז: האם יש הבחנה בין חניה על המדרכה שמפריעה לתנועת הולכי רגל לבין חניה שלא מפריעה?
יפעת רווה: התקנה לא מבחינה בין שני הדברים.
אתי בנדלר: התקנה מנוסחת באופן כזה, שאם אתה חונה במקום שלא הוסדר, זו עבירה מוחלטת קפידה, עבירה שחל עליה קנס.
אתי בנדלר: גם אם אתה חונה במדרכה במקום שבו מותר להחנות, זו עבירה, אם לא השארת מעבר להולכי רגל.
אתי בנדלר: ההבחנה שעליה אתה מדבר חלה רק לגבי מקום מסודר.
אברהם פורז: קודם כל, יש מקומות שהחניה בהם מותרת ואתה עומד עם שני גלגלים על המדרכה, כי אתה רוצה להשאיר יותר מקום בכביש.
אברהם פורז: האם זאת בכלל עבירה?
רונן ישעיהו: יש תמרור.
אברהם פורז: ואם אין תמרור?
רונן ישעיהו: אם אין תמרור, זו עבירה.
אברהם פורז: כן, אבל לא רושמים בגלל זה דוחות.
אברהם פורז: יש באמת בעיה, אם מישהו חונה כחוק ואחר כך מכונית זבל לא יכולה לעבור בכביש, אז מה עשינו?
רונן ישעיהו: זה לא נכון רק לגבי מכונית זבל.
אברהם פורז: גם היציאה מהחניה קשה.
אברהם פורז: יש מכוניות ש"משפשפות" רכבים אחרים כשהן יוצאות מחניה.
אברהם פורז: אם מחנים את הרכב על המדרכה במקום שאסור להחנות בו על המדרכה, אבל אין חסימת המדרכה, כי המדרכה היא רחבה וכל העבירה היא בכך שנעמדים עם שני גלגלים על המדרכה, אני חושב שצריך להטיל קנס יותר נמוך מאשר במקרה שהמדרכה נחסמה ומחייבת הולכי רגל לרדת לכביש.
אתי בנדלר: זה קיים היום גם לגבי מקום מוסדר.
חוה ראובני: אבל אז יש מישהו שבודק אינדיבידואלית את המקום ומסמן פסים על המדרכה ומציב תמרור.
אתי בנדלר: בהרבה מאד מקומות זה לא מוסדר, יש פס כחול-לבן וכו', ללא סימונים עד איפה מותר להחנות וכו'.
רונן ישעיהו: האם הפרדת הקנסות לא מחייבת קודם יצירת שתי תקנות נפרדות?
רונן ישעיהו: אבל היום אין.
רונן ישעיהו: בואו נדבר כשיהיו.
יפעת רווה: הוגש בג"צ מוצדק על-ידי עיריית תל-אביב על חוסר האכיפה, ועל כך שאנשים נכים בכיסאות גלגלים לא יכולים לעבור במקומות כאלה.
יפעת רווה: אם תשאיר את שיקול הדעת לנהגים, הם בקושי ישאירו מקום על המדרכה.
אברהם פורז: מה לעשות, נתקלתם באדם שלא רוצה לקחת את התקנות ורק להתעסק עם ה-100 או ה-250 שקל.
שלי וייל: אם אין ברכב הראשון שחונה על המדרכה מפגע רציני מפני שעדיין נשאר מספיק שטח, מה קורה אחר כך?
שלי וייל: אחרי רבע שעה מגיע רכב שני ואחר כך רכב שלישי, והנה פתאום ישנם ארבעה כלי רכב שחוסמים את המדרכה.
שלי וייל: האם כל אחד יקבל לפי זה תעריף אחר?
אברהם פורז: זה נדיר.
שלי וייל: לא נכון.
אברהם פורז: אני מדבר על מי שחסם סופית.
חוה ראובני: אבל איך אתה תדע מי בא אחרון או ראשון?
אברהם פורז: המקרה הזה שבו יש מדרכות ברוחב המדרכות של שאנז אליזה, כשחונים ארבעה כלי רכב על המדרכה והאחרון חוסם את המעבר להולכי רגל, קיים רק בשאנז אליזה.
אברהם פורז: איפה יש מדרכות כאלה בכלל בארץ?
אברהם פורז: יש מקומות שבהם המדרכה היא לפעמים מאד רחבה, ואז חונים צמוד לבית, אם אין חנויות, וזה לא מפריע לאף אחד.
אברהם פורז: אני מציע שתהיה התקנה הרגילה של חניה על המדרכה, ותקנה אחרת שיש בה כדי ליצור הפרעה של ממש להולכי רגל.
יפעת רווה: מכיוון שנתנו אולטימטום לעיריית תל-אביב לצורך - -
אברהם פורז: אז תתקנו את התקנה.
אברהם פורז: תקנות התעבורה הן באישור שר התחבורה.
אברהם פורז: אנחנו יוצאים להפסקה של רבע שעה.
אברהם פורז: הישיבה הופסקה בשעה 10:55
אברהם פורז: אני מחדש את הישיבה.
חוה ראובני: חבר הכנסת פורז, בהפסקה היה לנו זמן לחשוב עוד קצת על הנושא.
חוה ראובני: בדקנו האם אמנם נכונה צעקתו של חבר הכנסת, שמרגיש כמו חותמת גומי.
חוה ראובני: גילינו במבט מהיר ששינית משהו כמו רבע מהתקנות.
אברהם פורז: המחמאות האלה לא יעזרו לכם.
חוה ראובני: אבל יש לנו הצעת פשרה.
אתי בנדלר: לדעתי, זו הצעת פשרה יפה.
חוה ראובני: הצעת הפשרה תחסוך לנו את הצורך לעכב את הצו הזה בעוד חודשים ולשנות את האיזון עם תוספת דרגה.
חוה ראובני: ההצעה שלנו אומרת כך: לאחד מספרים סידוריים 96 עם 94 ו-97 עם 95, לאמור שלא יהיה הבדל בין עצירה או חניה.
חוה ראובני: כל העצירות והחניות האסורות באזור שהוא לא קנס מוגדל יהיו בדרגה א' על סך 100 שקל.
חוה ראובני: על כל העצירות והחניות האסורות באזור קנס מוגדל יוטל קנס על סך 250 שקל, ובמקום ארבעה סעיפים יהיו לנו כאן רק שניים.
אתי בנדלר: אני מאד מאד תומכת בהצעה.
אתי בנדלר: ההנחה היא שבאזור קנס מוגדל אתה באמת גורם להפרעה בתנועה.
אברהם פורז: בסדר, זה מקובל עליי.
אברהם פורז: כדי לשחרר חניה אסורה במרכזי הערים, צריך להציב שוטרים ופקחים כגורם מרתיע, ולא לאפשר למכוניות לעמוד אפילו דקה במקום שהחניה בו אסורה.
אברהם פורז: אגב, זה קורה בנתב"ג.
רונן ישעיהו: לזה אין פתרון ולא יהיה בעתיד הנראה לעין.
רונן ישעיהו: אין לזה מספיק כוח אדם.
אברהם פורז: במקום אותו שוטר שעומד בכביש תל-אביב-ירושלים עם האקדח הזה, אפשר להוציא דחליל עם אקדח כדי להרתיע, ולהעמיד את אותו שוטר במרכז העיר ולכוון את התנועה.
אברהם פורז: תאמין לי שזה היה עושה שירות גדול יותר לציבור.
רונן ישעיהו: האם אתה רוצה שאני אקצין את הניסוח?
רונן ישעיהו: זאת לא בעיה כשהשוטר עומד עם האקדח, אלא כששלוש ניידות עומדות בצדי הכביש ושוטרים מחליפים חוויות.
רונן ישעיהו: זה מה שמציק לי.
לאה ורון: תחזרו למספר סידורי 98 – חניה על מדרכה.
אברהם פורז: אתם חייבים לפצל את התקנה הזאת לחניה על מדרכה פר סה, שבעיניי הקנס עליה צריך להיות 100 שקל, לבין חניה על מדרכה שמהווה גורם מפריע, ואתם תמצאו את הנוסח המתאים.
יפעת רווה: אנחנו נחזור עם זה לישיבה הבאה.
אברהם פורז: יש מקומות שהחניה על המדרכה לא מפריעה, אבל בגלל שטכנית הרכב באמת עמד על המדרכה, צריך לשלם קנס.
אברהם פורז: פעם ראיתי שרושמים דוחות חניה על מדרכה ברחוב אבן-גבירול בתל-אביב בקטע שמנורדאו צפונה.
אברהם פורז: יש שם כמה בניינים שיש להם קולונדה ואין חנויות.
אברהם פורז: הרכב עמד קילומטר משפת הכביש.
אברהם פורז: אני לא יודע מי רשם את הדוחות – אולי העירייה.
רונן ישעיהו: במקרים כאלה זאת העירייה.
אברהם פורז: אמרנו שאתם מפצלים את התקנה של חניה על המדרכה ל-100 שקל, ו-250 שקל כשהחניה מפריעה להולכי רגל.
אברהם פורז: מה זאת אומרת מקום לנכה – כיסא גלגלים?
אברהם פורז: האם לא מדובר בכל מקום ששמור לנכה?
חוה ראובני: תו הנכה המשולש הרגיל הוא תו שמתיר לחנות ב"איסורים", כאילו אין לו חניה מיועדת בכבישים.
חוה ראובני: יש תמרור כזה של חניה לנכה על כיסא גלגלים.
רונן ישעיהו: נכים נחלקים לשניים, לצורך זה.
רונן ישעיהו: קודם כל, בכל המקרים מדובר על נכי רגליים ולא על נכות אחרת, והם נחלקים בגדול לשניים: לנכים הכבדים שיש להם 100% נכות והם בדרך כלל גם יושבים בכיסא, והם מקבלים את התו עם כיסא הגלגלים.
רונן ישעיהו: הוראתו חמורה יותר, והקנס במקרה זה חמור יותר לגבי מי שחונה במקום חניה כזה.
רונן ישעיהו: הקבוצה השנייה של הנכים הם נכים בדרך כלל מ-60% ומטה.
רונן ישעיהו: מדובר באנשים שהולכים בעזרת מקל ויש להם רמות שונות של קושי.
רונן ישעיהו: הם מקבלים משולש.
רונן ישעיהו: הם לא מקבלים את תו הנכה הגדול, ובמקרה זה לא מוטל קנס על מי שחונה במקום כזה.