GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרדכי פדר: אני יכול לעבור עליהם אחד-אחד, אם ברצונך: קו אחד הוא גבעת משואה – הר הרצל, קו שני הוא רמת שרת – יפה נוף, יפה נוף הוא בית "יד שרה", קו שלישי הוא עין כרם – יפה נוף, קו רביעי הוא הר הרצל עד עיר גנים – בית-ספר למדעים, קו חמישי הוא רחוב שטרן עד הר הרצל, קו שישי הוא הצד השני של הר הרצל – גבעת משואה, יש עוד קו משטרן עד הר הרצל, קו שמיני הוא הדסה עין-כרם – הר הרצל, קו תשיעי הוא רמת בית-הכרם סיבובי, והקו האחרון הוא רמת שרת – מלחה.
ישראל אייכלר: אני מודה לך על האינפורמציה ועוד נדבר.
ישראל אייכלר: שמעתי פה את המילים "הדסה עין-כרם", וזה הופך את נושא השילוב של הרכבת הקלה עם האוטובוסים לבעייתי, כי להדסה נוסעים בדרך כלל אנשים שלא שמחים לנסוע לשם, הם יכולים להיות אנשים שמחים אבל גם חולים, נכים, נכים זמנית, שצריכים לנסוע לבית-החולים.
ישראל אייכלר: אין אפשרות לתת להם אוטובוס מן השכונות שלהם בעיר ישירות להדסה, בלי להזדקק לרכבת הקלה?
דוד קנטרוביץ: בית-חולים הדסה עין-כרם יקבל שירות נוסף, זה לא הקו היחיד.
דוד קנטרוביץ: יש קו אחד שהוא קו מזין לרכבת וישנם לפחות עוד שני קווים שאני זוכר כרגע, שהם לא לרכבת הקלה אלא לשכונות אחרות בעיר.
ישראל אייכלר: והם ימשיכו לפעול?
דוד קנטרוביץ: הם ימשיכו לפעול גם במצב הסופי.
ישראל אייכלר: אתה זוכר את המספרים שלהם?
ישראל אייכלר: אולי את זוכרת?
נעה אבירם: קו 27.
דוד קנטרוביץ: קו 27 הופך להיות קו מזין.
דוד קנטרוביץ: קו 19 ממשיך לפעול, קו 12 ממשיך לפעול, ויש קו נוסף – נועה מזכירה לי עכשיו – קו 16 שימשיך לפעול להדסה עין-כרם, כך שבית-החולים ממשיך לקבל שירות.
ישראל אייכלר: לכל השכונות?
דוד קנטרוביץ: להרבה שכונות.
דוד קנטרוביץ: אני לא יכול לומר לכל השכונות אבל להרבה שכונות.
ישראל אייכלר: יש מי שרוצה להתייחס למערב העיר?
יגאל מלכיאל: אני יגאל מלכיאל, תושב פסגת זאב אבל אחר הצהריים אני מגיע ממערב העיר.
יגאל מלכיאל: מדברים כאן על התחבורה הציבורית ועל זה שכל האוטובוסים יגיעו עד לרכבת, הרכבת יכולה להכיל 500 איש, אבל כבר בתחנה הראשונה הכול מלא ומה קורה בהמשך הדרך?
יגאל מלכיאל: מישהו שם לב לזה?
יגאל מלכיאל: אנשים שרוצים לנסוע ברכבת עד פסגת זאב, כבר באמצע הדרך אין להם מקום.
יגאל מלכיאל: החשיבה שהאוטובוסים המזינים יגיעו עד לתחנה הראשונה של הרכבת לא מספיקה, וזו הנקודה.
ישראל אייכלר: העלית נקודה חשובה מאוד, ואני רוצה שכאשר נדבר על פסגת זאב תזכיר לנו, כי קיבלתי הרבה תלונות מתושבי פסגת זאב שמאבדים את האוטובוסים שלהם ונדון על זה אחר כך.
ישראל אייכלר: ערן אברמוביץ, רכז התחבורה הציבורית באגודת הסטודנטים של "בצלאל" ונציג התאחדות הסטודנטים ביקש להתייחס לנושא הזה, בבקשה.
ערן אברמוביץ: אני ואיתי גוטלר – יושב-ראש אגודת הסטודנטים של האוניברסיטה העברית, רוצים לדבר באופן כללי על מצב המערכת כרגע, על כל הכישלונות הקיימים, וגם לגבי מה שקורה במיוחד עם ציבור הסטודנטים.
ערן אברמוביץ: קודם כל יש לנו בעיה עם נושא כרטיס ה"רב-קו" שנועד כביכול להטענה, והוא מוגבל בעצם לשמונה חוזים.
ערן אברמוביץ: כל חוזה הוא ערך צבור – כמו שקורה בגוש דן – שזה טעינה של שווי כסף, או כרטיסיות, כפי שקורה בשאר חלקי הארץ.
ערן אברמוביץ: זה לדעתנו מצב בלתי נסבל, ודובר במשרד התחבורה שמקימים מרכז סליקה ארצי של ה"רב-קו", לפיה יעבדו בשיטת ערך צבור בכל הארץ.
ערן אברמוביץ: לצורך הדוגמה, אתה מטעין על הכרטיס 100 שקלים וסטודנט מקבל עוד 33%, זאת אומרת יותר מ-100 שקלים, ושווי הנסיעה יורד מהכרטיס – זו שיטה פשוטה הרבה יותר.
ערן אברמוביץ: אני באופן אישי נתקלתי בלא מעט פעמים שנהג – במקרה נהג של "אגד", ולא שאני "מלכלך" על "אגד" – הוריד לי את הכרטיסייה הלא-נכונה וגרם לי נזק כלכלי, ויש לנהגים בעיה לתת זיכוי כי צריך להטעין רק משתי נסיעות ואילך.
ערן אברמוביץ: בנוסף, הפריע לאנשים מסוימים שאין מידע לציבור על האפשרות להנפיק "רב-קו" אנונימי.
ערן אברמוביץ: קורה הרבה פעמים שאנשים ניגשים לנהג ומבקשים כרטיס בלי הפרטים המזהים שלהם, ובגלל שהנהגים לא יודעים או שאין להם את הכרטיס, הם אומרים, לא, אתה לא יכול.
ערן אברמוביץ: אין ספק שהכנסת חייבת לפעול - - -
ישראל אייכלר: גם בשבילי זה חידוש.
ישראל אייכלר: הוא מקבל את הכרטיס בלי הנחות, כאילו תשלום במזומן?
ערן אברמוביץ: בלי הנחות וזה כרטיס אנונימי – לא יודעים מי זה, מתי הוא עלה, מתי הוא ירד, לא יודעים כלום.
ישראל אייכלר: הוא כמו ה"רב-קו"?
ערן אברמוביץ: זה "רב-קו" אנונימי, ללא תמונה, ואם הוא הולך לאיבוד אז - - -
ישראל אייכלר: אבל אין אפשרות ל"חופשי-חודשי" או משהו כזה?
ישראל אייכלר: רק לנסיעה אחת, אתה מתכוון?
ערן אברמוביץ: הוא יכול להטעין על זה ערך צבור.
ישראל אייכלר: כמו כרטיסייה?
ערן אברמוביץ: כן, ויש אנשים שהפרטיות שלהם חשובה להם.
ישראל אייכלר: זה דבר טוב מאוד, מה הבעיה?
ישראל אייכלר: שלא נותנים את זה?
ערן אברמוביץ: לא נותנים.
ערן אברמוביץ: אנשים באים ואומרים להם, אין, "חפשו", כמו שאומרים.
ישראל אייכלר: הנה אני לא ידעתי, יש כנראה עוד אנשים שלא ידעו.
ישראל אייכלר: אז יש זכות לאזרח להגיד, אני רוצה כרטיס בלי שם, בלי משפחה, בלי תמונה?
ערן אברמוביץ: בהחלט כן.
ערן אברמוביץ: דיברת על זה שאין לבצע כל שינוי במערך הקווים מבלי זה שהרכבת תפעל בתדירות נורמלית, ואנחנו חושבים שתדירות נורמלית, ועל-מנת למנוע מצבים כמו בפסגת זאב בהם שני הקרונות מלאים לגמרי, היא תדירות של חמש דקות בשעות השיא.
ערן אברמוביץ: אם הרכבת תפעל בשעות השיא בתדירות של חמש דקות - - -
אברהם שלום: בין ארבע לחמש.
ערן אברמוביץ: אי אפשר פחות מארבע וחצי דקות בגלל הגדלים של הצמתים, וכולי.
ישראל אייכלר: ובתדירות של חמש דקות כולם יסתדרו, לא צריך יותר.
ערן אברמוביץ: חמש דקות, 12 רכבות בשעה, קיבולת של 6,000 איש לשעה לכיוון אחד.
ערן אברמוביץ: זו קיבולת יפה מאוד ומכובדת.
ישראל אייכלר: אבל אני מבין שזה תלוי במערכת רימזור שעוד לא - - -
ערן אברמוביץ: כן, ואלה הסעיפים הבאים שמדברים על זה שיש צורך לזרז את עבודות התקנת הרמזורים החכמים.
ערן אברמוביץ: וכמובן, לסיים את התכנות של ההעדפה המלאה של הרכבת הקלה בצמתים.
ערן אברמוביץ: אבל לא רק זה, יש לנו גם בעיה של מערכת השילוט והכריזה בתוך קרונות הרכבת הקלה.
ערן אברמוביץ: ברכבת שיוצאת מכיוון הרצל לפסגת זאב, למשל, רשום שהרכבת יוצאת בכיוון ההפוך, ומי שנמצא בתוך הקרון, תייר למשל, עלול לחשוב שהוא נוסע לכיוון השני.
ערן אברמוביץ: את זה חייבים לשנות, ופעם אחת ש"סיטיפס" יעשו בדיקה כמו שצריך בתוך הרכבות שלהם.
ישראל אייכלר: אני מקווה שנציגי "סיטיפס" רושמים את הדברים שלך כדי שיענו בהמשך.
ערן אברמוביץ: ועוד משהו, צריך לתלות מפות ואת מסלול הקו גם בתוך קרונות הרכבת, ובמיוחד לחברת "אגד", אני אומר כאן לפני כולם, גם בתוך האוטובוסים.
ערן אברמוביץ: יש לנו בעיה שאין מפות, אין לוחות זמנים משוערים בתחנות, שזה ידוע לכולם ומשום מה לא מטופל.
ערן אברמוביץ: זה נראה בערך כמו התמונה הזו, של שלט חכם שתקעו אותו בקינג ג'ורג'-פינת יפו, והוא עומד ככה ויש גם נזקים להולכי הרגל.
ערן אברמוביץ: דיברת על הולכי הרגל ואני סטודנט לארכיטקטורה, אז מפריע לי מאוד נושא תכנון התנועה.
ערן אברמוביץ: צריך לתלות בכל תחנה, אני יודע שמשרד התחבורה עובדים על זה אבל אני לא יודע למה הם מחכים.
ערן אברמוביץ: אני מניח שזה בגלל שמקבלי ההחלטות לא משתמשים בתחבורה הציבורית, ובגלל זה לא דחוף להם לבצע שינויים.
ערן אברמוביץ: אם אני הייתי תייר או מישהו שבא לבקר בירושלים, בלי מפות ובלי תרשימי הקווים, לא הייתי יכול לדעת איך להתמצא במערכת.
ערן אברמוביץ: זה לא משנה אם זה הנוכחי או העתידי, "אגד" ו"סיטיפס" מפסידים נוסעים כי אנשים אומרים בסוף, אני אקח מונית, אני לא יודע מה.
ישראל אייכלר: ודאי, כי הוא לא יודע.
ישראל אייכלר: לפני שנים לא מעטות הייתי בלונדון ונסעתי ברכבת התחתית, תוך כדי נסיעה למדתי את כל המפה של לונדון, כי זה כל כך ברור ולא כי למדתי הרבה – זה היה כל כך ברור, גם הצבעים וגם הקווים.
ישראל אייכלר: אתה רוצה שיהיה דבר כזה גם ברכבת הקלה?
ערן אברמוביץ: הייתי שמח מאוד, למרות שיש בעיה לגבי הסימון האלקטרוני של כל תחנה שהרכבת עברה, כי הקרונות כבר עברו אבזור וזה מסובך מאוד להתקין, אבל שתהיה מפה - - -
ישראל אייכלר: אז אולי בהמשך נשמע את "סיטיפס" אם זה רעיון, כי סך הכול יש לנו פה רכבת קלה אחת כך שזה לא כל כך מורכב ומסובך.
ישראל אייכלר: אבל ל"אגד" זה יותר, אולי נשמע את נציג "אגד" – יצחק רודיך, מתאם המגזר החרדי של "אגד", בבקשה.
יצחק רודיך: המגזר החרדי אינו מרבה להשתמש ברכבת, כך שאנחנו נחשפים פחות לבעיות שיש ברכבת.
יהודה סקר: אתה נסעת ברכבת הקלה?
קריאה: לא, הוא מתכוון לנטורי קרתא.
יצחק רודיך: זכיתי לעלות לרכבת הקלה בסוף אבל מרבית הקווים, מרבית השכונות שלנו, לא מחוברים לרכבת הקלה.
יצחק רודיך: יחד עם זאת, ברכבת הקלה יש הרבה בעיות שהציבור החרדי שמשתמש בה נחשף אליהן.
יצחק רודיך: בנושא הקישורים, בנושא הקווים המזינים ובנושא שאר הקשר של המגזר החרדי, הייתי מציע שסגן מנהל משרד תנועה ירושלים, אסף אברהמי, יתייחס לנושאים האלה.
יצחק רודיך: אבל יחד עם זאת רציתי להעיר הערה אחת לגבי מה שנציג אגודת הסטודנטים העלה פה, אני יודע שמערכת המידע שקיימת היום באוטובוסים של "אגד" בירושלים היא מערכת המידע הטובה בעולם.
יצחק רודיך: אני לא יודע אם התעניינת, היו מספר מערכות שבדקו אותה והיא מערכת המידע הדיגיטלית הטובה בעולם, ואני מוכן להתחייב על כך.
ערן אברמוביץ: ממש לא.
יצחק רודיך: אני יודע מבדיקה שעשינו אצלנו, אני לא יודע איזה נתונים יש לך, אבל זו המערכת הטובה בעולם שנותנת את המידע הברור גם לאנשים מוגבלים.
ישראל אייכלר: אולי תפרט?
ישראל אייכלר: אני מודה שאני נוסע מעט באוטובוסים אבל איפה מערכת המידע, בתוך האוטובוס?
יצחק רודיך: מערכת המידע נמצאת בתוך האוטובוס ויש בה כל מיני דברים שבעזרתם היא מתאימה את עצמה לציבור שנוסע באוטובוס, כמו למשל: ההכרזה, כמו סוג הכיתוב שמופיע במערכת שהוא סוג כיתוב ברור וטוב מאוד.
יצחק רודיך: אני יודע מהערכות שנעשו גם במשרד התחבורה וגם אצלנו, שהמערכת הזו היא הטובה ביותר.
יצחק רודיך: לגבי הקישורים של הרכבת הקלה יחד עם יתר הקווים, אני מציע שמר אסף אברהמי יתייחס לנושא.
ישראל אייכלר: אבל לפני זה, אני רוצה לשאול אותך, כמתאם המגזר החרדי, האם מקובל עליכם, כנציגי הציבור החרדי, שאדם יצטרך לעבור מאוטובוס לאוטובוס או מאוטובוס לרכבת ובחזרה?
ישראל אייכלר: האם אתה שומע מהציבור רצון לאוטובוסים רגילים?
יצחק רודיך: אין ספק שנושא המעברים בעייתי ביותר.
יצחק רודיך: אני אומר את זה גם כיועץ "אגד" למגזר החרדי, שאני מקבל המון פניות בנושא הזה אבל זה לא דבר שאנחנו אמורים להחליט בו.
יצחק רודיך: הנושא של מעברים בציבור החרדי הוא נושא קשה שלדעתי לעולם לא יתרגלו אליו, מאותן סיבות שמנית, כמו: נשים וילדים, אנשים מוגבלים, קשישים.
יצחק רודיך: הרי זה לא סוד שהציבור החרדי, ברוך השם, הוא ציבור של משפחות ברוכות ילדים - - -
ישראל אייכלר: ומעוטות מכוניות.
יצחק רודיך: ולא ברוכות מכוניות.
יצחק רודיך: הציבור החרדי נוסע בתחבורה הציבורית ולבצע את המעברים האלו – ואני מדבר בעיקר משכונת בית וגן או נווה יעקב שיצטרכו לבצע ממש את המעברים האלו, כי בתוך השכונות החרדיות יש קשר בקווי התחבורה כי אנחנו לא נחשפים הרבה לרכבת הקלה – אבל אלה שצריכים להיחשף, בשכונות הקצה, כמו בית וגן ונווה יעקב, אין ספק שהדבר הזה יהווה מטרד גדול מאוד.
יצחק רודיך: אני הייתי פוסל מלכתחילה את כל שיטת "המעברים", בהקשר של משפחות ברוכות ילדים בכלל ולאו דווקא מהמגזר החרדי.
יצחק רודיך: יחד עם זה צריך לעשות את מה שאפשר במצב של היום כדי לתקן ולשפר עד כמה שניתן את הבעיה הזו, כי מה שקובעים היום בקווי התחבורה הציבורית בירושלים יישאר להרבה מאוד שנים, ואני חושב שעדיף למקד עצות מעשיות לפתרונות או להפחתת נזקים דווקא לשכונות הקצה.
יצחק רודיך: הייתי רוצה בהערה נוספת להתייחס לנושא הנת"צ, נתיב התחבורה הציבורית, ואני שותף איתך ועם כל החברים המשתתפים פה.
יצחק רודיך: ראשית, זה טוב מאוד שוועדה פרלמנטרית נכנסת לעובי הקורה בנושא התחבורה הציבורית.
יצחק רודיך: אני מברך על כך וחושב שנבחרי הציבור שנבחרים על-ידי כל העם, צריכים להיות פה לא רק בנושאי מדיניות חוץ, ביטחון או כלכלה, אלא גם ובעיקר לדברים שמטרידים ביותר את האזרח הקטן, וזו התחבורה הציבורית.
ישראל אייכלר: על זה אני רוצה לברך את יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן, שיזם את ועדת המשנה לתחבורה ציבורית מתוך היכרותו בחשיבותה של התחבורה הציבורית לכל מגזרי האוכלוסייה.
ישראל אייכלר: המציאות היא, לדאבוננו, שחברי כנסת לא נוסעים באוטובוסים בדרך כלל, אם כי נדמה לי שהם היחידים בארץ שיש להם אפשרות לנסוע בחינם באוטובוסים.
ישראל אייכלר: אבל הם לא רוצים להשתמש בזכויות יתר אז הם לא עולים בדרך כלל לאוטובוסים, וגם הפקידים שקובעים את מערכת התחבורה הציבורית, רובם הגדול הם בעלי מכוניות פרטיות והם גם לא קשישים בדרך כלל, כי קשישים יוצאים לפנסיה.
ישראל אייכלר: כך שיש בדבריך משהו, שמי שעוסק בתחבורה הציבורית ולא נוסע בה, יש בכך טעם לפגם.
ישראל אייכלר: אבל אני רוצה שתתייחס לבעיית ה"רב-קו".
ישראל אייכלר: קראתי בעיתון "המודיע" של היום, שבעבר אדם שעלה לאוטובוס עם כרטיס "חופשי-חודשי" לא היה צריך להתעכב אצל הנהג, והיום כל אחד צריך לעמוד ליד הנהג.
ישראל אייכלר: לעומת זאת ברכבת הקלה יש בכל דלת מכשיר להעברת כרטיס ה"רב-קו".
ישראל אייכלר: מה אתם מתכוונים לעשות?
ישראל אייכלר: כי בשעתו הבטיחו לנו שגם באוטובוסים יהיו בכל הדלתות קופות כאלה להעברת כרטיס.
יצחק רודיך: אני חושב שמערכת ה"רב-קו" היא עוד לא מושלמת.
יצחק רודיך: היא מערכת מורכבת מאוד והיא בהרצה כרגע למרות שהיא כבר פועלת.
יצחק רודיך: צריך להזכיר שב"אגד" יש כמעט 3,000 סוגי מחירים, אני מתכוון בכל הארץ, שצריכים להיות מוטענים ב"ר
יצחק רודיך: ב-קו" לכל אחד ואחד לפי המעמד שלו – אם זה סטודנט או מבוגר, או קשיש, או ילד, או אזרח רגיל.
ישראל אייכלר: אבל יש בכל אוטובוס כזה מכשיר ליד הנהג, נכון?
יצחק רודיך: אז אני אומר, בסך הכול המערכת בהרצה כרגע, וידוע לי שב"אגד" רכשו עוד מכשירים שיוכלו לזרז את העלייה של הנוסעים לתחבורה הציבורית.
יצחק רודיך: מוקדם להסיק מסקנות לגבי ה"רב-קו", צריך לתת לזה להריץ, צריך לתקן תוך כדי תנועה, ולשפר אותה כמה שיותר בהמשך.
יצחק רודיך: אני רוצה להתייחס לנושא הנת"צ, נתיבי תחבורה ציבורית.
יצחק רודיך: נגעת בנקודה שהיא משמעותית מאוד מבחינתנו - - - כולנו יודעים שמסוף "עתירות מדע" הוא בהר חוצבים, והוא מהווה את המסוף שלנו לקווי התחבורה הציבורית הבין-עירונית בעיקר במגזר החרדי.
יצחק רודיך: העובדה שהיום המת"צ, מסלול תחבורה ציבורית, הזה הוא באמצע ומכיוון שזה דו-סטרי, לא ניתן לעקוף, אוטובוסים מתעכבים בשעות כמו מוצאי שבת, שעות שלא נוסעים בהן הרבה בתחבורה הפרטית והן לא חלק משעות היום הרגילות, אבל במוצאי שבתות וערבי חגים או ערבי שבתות, במגזר החרדי יש פעילות גבוהה מאוד של נסיעות בין-עירוניות, וכל אחד ואחד מוזמן לראות איך נראה אותו מת"צ - - -
ישראל אייכלר: מה אתה מציע לגבי נתיב התחבורה הציבורי הזה?
יצחק רודיך: לא התעמקתי בנושא עד כדי כך.
ישראל אייכלר: אולי תברר עם "אגד" אם גם הם יתמכו ברעיון של הפרדת שני המסלולים לצד ימין ולצד שמאל של הכביש.
ישראל אייכלר: אני חושב שגם "אגד" תשמח על זה כי האוטובוסים, כמו שאתה אומר, נתקעים במסלול הבודד הזה.
יצחק רודיך: מתוך היכרות אני יודע שבדברים כאלה שאחרי שינויים לא קל לשנות.
יצחק רודיך: אני מציע שיקום צוות ששותפים לו משרד התחבורה, עיריית ירושלים ו"אגד", ויחשבו על פתרונות לנתיב התחבורה הציבורי הזה, כי עיכוב האוטובוסים שיוצאים מ"עתירות מדע" ביום שישי או במוצאי שבת, הוא עיכוב שנגרם כתוצאה מהמצב הקיים והוא פוגע ממש בשירות להמשך השכונות.
יצחק רודיך: אפשר להגדיר שבמוצאי שבת, להגיע מ"עתירות מדע" עד לאזור בר-אילן, בפרט בשבתות, לוקח לפעמים למעלה מחצי שעה.
יצחק רודיך: זו נסיעה של שלוש-ארבע דקות, וזה בגלל נתיב התחבורה הציבורי.
ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לך, מר יצחק רודיך, מתאם המגזר החרדי של "אגד".
ישראל אייכלר: עכשיו אנחנו רוצים לשמוע את התושבים, קודם כל מר יצחק ברנר, מנהל המרכז לשירות הציבור, צהריים טובים.
יצחק ברנר: בירושלים, לפני למעלה משנתיים, נעשתה פעימה ראשונה של תחבורה בחלק שכלל חלק מהשכונות החרדיות שלירושלים.
יצחק ברנר: בפעימה הזו היו הרבה דברים שגרמו לתושבים לקום בבוקר ולגלות שנעשו שינויים שלא מתאימים לצרכים שלהם ושינויים שאי-אפשר להתמודד אתם ביום-יום, גם בגלל שהתרגלו למשהו אחר וגם בגלל שנוצרו חשיפות בהרבה מקומות מהיעדים שצריכים להגיע אליהם בירושלים.
ישראל אייכלר: כשאתה אומר "חשיפות", הפירוש הוא שאין שם אוטובוס?
יצחק ברנר: שתחבורה ציבורית שהיו רגילים אליה לא הגיעה, וממילא לא היו דרכים אחרות להגיע אליה בצורה מסודרת.
ישראל אייכלר: למה קוראים לזה חשיפות?
ישראל אייכלר: אני הייתי קורא לזה חסימות.
ישראל אייכלר: עד שלמדתי את המילה הזאת, גם לקח לי זמן.
ישראל אייכלר: אני מניח שרוב הצופים לא יודעים בכלל מה זה חשיפות.
יצחק ברנר: אני חושב שחסימה זה כשלא קיימת בכלל אפשרות.
יצחק ברנר: אנשים המשיכו להגיע כי לא היתה להם ברירה, רק שהיה להם קשה יותר.
יצחק ברנר: לא נוצרה חסימה מלהגיע למקום, אנשים התאמצו להגיע כי הם היו צריכים, אבל אוטובוס לא הגיע לשם.
יצחק ברנר: בכל אופן, בעקבות זה הוקם עם השכונות החרדיות של ירושלים פורום שמאגד את כל נציגי המינהלים הקהילתיים, ובפורום הזה התקיימו כל הזמן דיונים על צרכי השכונות תוך שיתוף פעולה די מלא עם הגורמים הרלוונטיים – עם "אגד", משרד התחבורה, תוכנית אב לתחבורה.
יצחק ברנר: התקיימו ישיבות ועשרות דיונים, גם של כל שכונה ושכונה ביחד עם נציגי משרד התחבורה, תוכנית אב לתחבורה ו"אגד", וגם של כולם ביחד.
יצחק ברנר: הועלו רעיונות ובקשות, ובהתאם לזה חלק מהדברים נענו, חלק מהדברים לא נענו ואנחנו מקווים שהם ייענו עם הזמן.
יצחק ברנר: באופן כללי, אני חושב שכיום קיימת הידברות וקיים קשר נכון ובריא עם הגורמים הרלוונטיים שאמורים לקבל את ההחלטות, ודרכם מתבצעים השינויים בשכונות החרדיות.
ישראל אייכלר: אני שמח לשמוע את הדברים האלה כי בדרך כלל אנחנו שומעים תלונות על חוסר תיאום עם ציבור הנוסעים.
יצחק ברנר: יש קשיים יומיומיים, שעדיין חסר בתדירויות, פה יש עומסים, פה יש חסמים.
ישראל אייכלר: אז זה מה שאנחנו דנים בו עכשיו.
יצחק ברנר: לא, עד עכשיו דיברו על התוכניות הרחבות שמתקיימות בירושלים.
יצחק ברנר: התוכניות הרחבות נעשות לא תמיד עם כל ההסכמות, אבל עם הרבה תיאום ושיתוף פעולה.
יצחק ברנר: היומיומי, ודאי שהוא קשה ובעייתי.
יצחק ברנר: ה"וולידטורים", המכשירים שבדלתות האחוריות, שיקלו על זמן העלייה לאוטובוסים ויוכלו לייעל באמת – אם כבר "רב-קו" שזה שדרוג בנסיעות אז שדרוג עד הסוף – אני חושב שזה דבר נצרך מאוד.
יצחק ברנר: בנוסף לזה, עמדות טעינה מחוץ לאוטובוסים ולאו דווקא להטעין את ה"רב-קו" אצל הנהג.
יצחק ברנר: יש עמדות שפזורות, בעיר ביתר זה כבר קיים, שם המפעיל באופן אישי שם את העמדות האלה בתיאום עם משרד התחבורה, ואנשים יכולים בכל שעות היום, בלי קשר לאוטובוס ובלי קשר לעלייה לאוטובוס, לגשת ולהטעין את הכרטיס.
יצחק ברנר: האפשרות שם היא לא רק לתשלום במזומן, יש שם אפשרות לכרטיס אשראי שזה עוד יתרון.
יצחק ברנר: כך הנהג לא הופך למוכר אלא נהג, וזו המטרה ב"רב-קו".
יצחק ברנר: זה דבר שאמור לייעל מאוד את השירות ולתת את המענה שצריך.
יצחק ברנר: אני מקווה שבהזדמנות שמתכנסים פה והיושב-ראש שרוצה לפעול ולהביא לשינויים, אז זה אחד הדברים שצריך לשים עליהם את הדגש.
ישראל אייכלר: מה אמרו לכם, מתי יהיו כאלה מכשירים לטעינה בעיר?
יצחק ברנר: על טעינה בעיר לא קיבלנו שום, אני לא רואה שזה - - -
ישראל אייכלר: אז אולי פה נקבל תשובות מהגורמים הרלוונטיים, אם זה משרד התחבורה ואם זה "אגד".
ישראל אייכלר: אני רוצה לבקש ממר מרדכי פדר, יושב-ראש "חיים בדרך מתונה", שיגיד את דבריו, שיש לו הרבה ניסיון בענייני תחבורה ציבורית והוא מתנדב, להבדיל מכולנו, הוא עושה את זה מזמנו ועל חשבונו.
ישראל אייכלר: אבל לפני זה אני רוצה לשאול את מר אסף אברה
ישראל אייכלר: מי מ"אגד", שאלה אחת לגבי מה שאמר מר יצחק ברנר בעניין הטעינה לא באוטובוס – האם יש איזשהו רווח לנהג שמוכר כרטיסים, ויכול להיות שזו הסיבה שבגללה לא שמים מכונות טעינה ברחוב?
אסף אברהמי: אין שום קשר בין הרווח שכביכול יש לנהג, וגם אם יש לנהג איזשהו רווח הוא מתבטא בפרומילים, במשהו שולי מאוד והוא בטח לא השיקול.
אסף אברהמי: יש שיקולים אחרים, אני רוצה להזכיר שכל עניין ה"רב-קו" ושל הכרטיס החכם שנכנס עכשיו לפעול בירושלים הם דבר חדש.
אסף אברהמי: דרך אגב, היום נכנס קוד אחיד, קוד 2, גם לפריפריה – כמו: מעלה אדומים, גבעת זאב ומבשרת ציון – כולם נוסעים בקוד אחיד כך שגם המחיר ירד.
אסף אברהמי: המערכת כולה היא מערכת חדשה, היום התחילה הרכבת לגבות את הכסף מכל המערכות החדשות שלה.
אסף אברהמי: צריך להבין שזו מערכת שצריכה לקרוא גם את מכשיר הכרטוס שלנו, גם את ה"וולידטור" של הרכבת, גם לרכבת יש אמצעי כרטוס מחוץ לתחנות הרכבת, וזו מערכת חדשה מאוד.
ישראל אייכלר: מתי גם ל"אגד" יהיו מכונות טעינה?
אסף אברהמי: אנחנו בוחנים בימים אלה הרבה דברים, ביניהם מכשירים לנהגים שלנו שיזרזו את זמן הקליטה.
אסף אברהמי: למשל, במקום להכניס את הכרטיס, יהיה מסך מגע שמעבירים מעליו את הכרטיס והוא קורא אותו.
אסף אברהמי: בנוסף, אנחנו בוחנים וכבר יש לנו כמה דוגמאות של "ולידטורים".
אסף אברהמי: צריך להבין שהעניין הוא לא רק לאפשר לכל הנוסעים לעלות מהדלת האחורית, אלא שבסופו של דבר "אגד" שמקבל מהמדינה, מכולנו, צריך להיות מאוזן, אנחנו חברה שבסופו של דבר צריכה גם לקיים את עצמה.
אסף אברהמי: אני יכול להגיד לכולם, תעלו כולם מהדלת האחורית, אבל צריכות להיות מערכות תומכות, גם של הבקרה, של כל העניין הזה.
אסף אברהמי: אני מסכים בהחלט עם כל מה שהחברים אמרו פה, יש בירושלים ותהיה בה מערכת תחבורה מתקדמת.
אסף אברהמי: אני אומר פה גם אמירה אישית: צריך לתת לזה קצת זמן וצ'אנס, כי עומד להיות פה משהו שערים אחרות יקנאו ויבואו ללמוד ממנו.
אסף אברהמי: בסופו של דבר הזמן של הנוסע מקבל פה משמעות גדולה מאוד גם בגלל עניין המעברים, ככל שיש תדירות גבוהה יותר של אוטובוסים ורכבות, ואני עולה ויורד מהר מהאוטובוסים, אז זה חלק מהעניין.
אסף אברהמי: החזון שלנו הוא שבכל דלת יותקן מתקן, ובעיקרון אנחנו רוצים שהנהג שלנו לא יהיה קופאי יותר כי אין צורך בזה.
ישראל אייכלר: מתי אתה חושב שיהיו מכונות טעינה?
אסף אברהמי: אנחנו בוחנים את זה בימים האלה.
אסף אברהמי: אם קיימים כמה מכשירים, צריך למצוא מכשיר בטוח שיש לנו והוא בבחינה, כולל המבקרים שלנו שבקרוב תוכלו לראות אותם עולים עם מכשיר מיוחד שבודק את ה"רב-קו".
אסף אברהמי: שוב אני אומר, זו מערכת חדשה שאנחנו בוחנים ואני לא רוצה לנקוב זמן.
אסף אברהמי: אני מקווה שזה יקרה בקרוב, אני מקל גם על הנהג שלי וגם על זמן הקליטה של האוטובוסים בתחנה, ובסופו של דבר גם "אגד" וגם הנוסעים ירוויחו מקיצור הזמן הזה.
ישראל אייכלר: אני מודה לך.
ישראל אייכלר: עכשיו נעבור למר מרדכי פדר, יושב-ראש ארגון "מתונה".
ישראל אייכלר: מה זה "מתונה", מר פדר?
מרדכי פדר: זה שם הארגון, קוראים לארגון "חיים בדרך מתונה".
מרדכי פדר: כנראה שלפני 15 שנה, כשייסדו את הארגון, הרעיון היה נסיעה מתונה, לא נסיעה מטורפת אבל נסיעה מתונה.
מרדכי פדר: הרעיון עדיין בתוקף אבל הארגון התפתח קצת מאז, ואני מודה מאוד לרב על ההקדמה.
מרדכי פדר: רציתי לעבור בקצרה על שני דברים, על נושא בטיחות ועל נושא נוחות מבחינה צרכנית.
מרדכי פדר: בקשר לרכבת הקלה, ביום ראשון, בראש חודש, נפצע הפצוע הראשון בתור הולך רגל, פצוע קשה מאוד כנראה.
מרדכי פדר: אנחנו חושבים שאת הדבר הזה ניתן היה למנוע, והרשויות לא עשו את מה שצריך היה לעשות כדי למנוע.
מרדכי פדר: כנ"ל במוצאי שבת, היה פצוע קל וכנראה שהגדרות, המעקות, אם היו במקום הנכון, היו יכולים למנוע את התאונה של הפצוע קשה.
מרדכי פדר: ומה שביקשנו לפני יותר משנה וחצי – סימון ברור לאורך כל התוואי – יכול היה למנוע את התאונה של הפצוע קל.
מרדכי פדר: כפי שהרב יודע, ביקשנו גם תגבור של נראות הרכבת בנסיעה ותגבור של נשמעות הרכבת בנסיעה.
מרדכי פדר: היום כל הפרסומות אומרות, תיזהרו בגלל שהרכבת שקטה.
מרדכי פדר: רבותי, הפתרון של הדבר הזה הוא שהיא לא תהיה שקטה.
ישראל אייכלר: אתה מתגעגע לקול שקשוק הגלגלים של הרכבת?
מרדכי פדר: לא, יש לנו - - - מסודר, יש פה שמונה דברים שזה עודכן ביולי לעומת מה שביקשנו לפני שנה.
מרדכי פדר: נכון לעכשיו ולפי מיטב ידיעתנו, שום דבר לא נעשה וזה יעלה בעוד חיי אדם.
מרדכי פדר: יש בינינו אופטימיים ופסימיים – האופטימיים אומרים שאחרי שכמה אנשים ייהרגו, אז יתחילו ליישם את הדברים האלו, והפסימיים אומרים, גם אז לא יעשו כלום.
ישראל אייכלר: ביום שלישי, בנאום בן דקה שיש לחברי הכנסת, ניצלתי את הדקה לנושא של התחבורה הציבורית ברכבת הקלה והתאונה של אותו קשיש על יד "השער החדש", ויושב-ראש הכנסת אמר שזה נושא חשוב מאוד אבל צריך לדון בו בוועדה המתאימה.
ישראל אייכלר: אז אני שמח שאתה מעלה את זה כאן, ואני ארצה אחר כך גם את עמדת המשטרה לגבי הדרישה, שלזכותו של מר פדר ייאמר שהוא היה אצלי לפני כמעט שנה בעניין הזה, שביקשנו ודרשנו גדרות, וכל מי שהשתתף בדיונים הקודמים יודע את זה, לפחות גדרות דקורטיביים באזורים שיש בהם ממשק עם הולכי רגל, וזה לא נענה עד היום.
ישראל אייכלר: אז מה אתה אומר, מר פדר?
ישראל אייכלר: אם יהיו כמה הרוגים זה כן יהיה?
מרדכי פדר: אני אומר שבארגון יש בינינו פסימיים ואופטימיים, הפסימיים אומרים שבסופו של דבר גם אז שום דבר לא ייעשה, והאופטימיים אומרים, אחרי שתהיה צעקה גדולה ומרה אז יעשו משהו.
מרדכי פדר: בתוך הרכבת עצמה שמנו לב שיש מקומות בהם אין מקומות אחיזה לאנשים שעומדים, יש רק עמודים אנכיים, מי שנמצא באמצע אין לו במה להחזיק.
סטיב ברמן: זה לא נכון, יש עמוד נמוך כזה.
מרדכי פדר: סלח לי אדוני.
מרדכי פדר: בתור מי שגר בניו-יורק זמן רב, יש משהו אינסטנטקטיבי, ברגע שאין לך מקום אתה עושה ככה ותמיד יש לך במה להחזיק, וברכבת הקלה אין.
ישראל אייכלר: אני נסעתי ברכבת אבל יש מוט למעלה, לא?
סטיב ברמן: יש למטה גם.
קריאה: זה מוט גבוה.
מרדכי פדר: ברוב המקומות אין מוט למעלה.
ישראל אייכלר: זה רק לגבוהים?
ישראל אייכלר: אז אני מסתדר.
מרדכי פדר: אין מוט למעלה ולא כל המוטות נגישים.
מרדכי פדר: מי שעומד באמצע לא יכול לגשת כשסביבו כל האנשים, ואין מקום לאחוז.
מרדכי פדר: נמסר לנו גם על בעיה של רצפה חלקה בשעת גשם בתוך הרכבת.
מרדכי פדר: הנושא השלישי שהוא קצת יותר כללי בנוגע לפעימות של התחבורה הציבורית, הוא רחוב אגריפס.
מרדכי פדר: אנחנו מבקשים שלא תאושר כל פעימה עד שנושא רחוב אגריפס יסודר, עד שרחוב אגריפס יחזור להיות רחוב חד כיווני.
ישראל אייכלר: שמעתי מ"אגד" בדיונים קודמים שזה לא בא בחשבון.
מרדכי פדר: אני אגיד לרב שהכול בא בחשבון, תלוי כמה אנשים ייהרגו.
ערן אברמוביץ: שייסעו דרך "בצלאל".
מרדכי פדר: אומרים שיש תוכנית אלטרנטיבית שהמתכננים לא מאשרים וזה לא נכנס לקונספציה התכנונית.
מרדכי פדר: פה אולי המקום להגיד בעניין מה שהרב אמר בקשר לנת"צ, נתיב תחבורה ציבורית, שאנחנו סובלים – גם רחוב אגריפס, גם שדרות גולדה מאיר וגם מקומות אחרים בעיר – מעבודה גרועה, וצריך לקרוא לזה עבודה גרועה של מתכנני התשתית של מערכת התחבורה הציבורית, הן בעירייה והן במשרד התחבורה.
מרדכי פדר: אנחנו סובלים בכיכר פריז, בשדרות גולדה מאיר, ברחוב קרן היסוד, ליד גן הפעמון בסוף דרך בית-לחם, ועוד.
מרדכי פדר: אני מסכים עם הרב ואני מאוד לא אופטימי בעניין שינויים כלשהם, בגלל שהאנשים שתכננו את זה השקיעו לא רק את כספי משלם המסים אבל גם את האגו שלהם, ואני מאוד מסופק אם אנחנו, אפילו אנחנו, יכולים לגרום לשינוי לתשתית בשטח.
מרדכי פדר: יש לי שני דברים נוספים.
ישראל אייכלר: אני מקווה שנגיע לנושאים נוספים כי אני רוצה שהדברים שלך יקבלו התייחסות רצינית ואולי מעשית, לכן אני אבקש מהממונה על התחבורה הציבורית במחוז ירושלים, גברת נעה אבירם, להתייחס לדברים של מר פדר.
ישראל אייכלר: נתחיל עם ה"רב-קו" שאנחנו שומעים שהוא עדיין לא סגור מהרבה בחינות, גם מאנשי "אגד" וגם מהסטודנטים שמענו שיש בעיות.
ישראל אייכלר: למה הרעיון של ביצוע הפעימה שאמרת שייעשה רק אחרי שהעניינים יוסדרו, ואני ביקשתי את זה גם ממשרד התחבורה, למה שלא תהיה אפשרות להמשיך בכרטיסיות הישנות והטובות לעוד חודש-חודשיים-שלושה חודשים כאלטרנטיבה, כאפשרות קיימת?
ישראל אייכלר: ולא לחייב את כולם ברגע אחד לקבל את ה"רב-קו" וראינו את התורים הארוכים שהשתרכו לפני שהתחילו עם ה"רב-קו".