GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר פינקוס: תמיד יש עניין של כוח עליון.
תמר פינקוס: לא צריך לעשות בחקיקה את זה.
ון פליישר בן-יהודה: הגברת פינקוס, האם אפשר לסיים, בבקשה?
ון פליישר בן-יהודה: התקנות האלה נועדו באמת לזמן שגרה.
ון פליישר בן-יהודה: בזמן שגרה אני חושבת שאפשר באמת לחיות עם הדבר הזה.
ון פליישר בן-יהודה: זה ידרוש מכל חברה פה לעשות פיתוחים וכו'.
ון פליישר בן-יהודה: אבל, אני חושבת שזה נותן מענה טוב לצרכן.
רוברט טיבייב: איך אנחנו מבדילים האם זה שגרה או לא?
ון פליישר בן-יהודה: התקנות האלה לא נותנות מענה למקרה מיוחד, כמו שציין פה נציג חברת חשמל, שיכול לקרות גם בבזק.
ון פליישר בן-יהודה: היום יש לנו גם הרבה פגיעות וחבלות בתשתית.
ון פליישר בן-יהודה: פשוט באים גנבים וקורעים כבל, והדבר הזה יכול לגרום להפסקת השירות לאלפי לקוחות.
ון פליישר בן-יהודה: אם בשעה אחת אלף לקוחות יתקשרו למוקד השירות ויבקשו שיחזרו אליהם תוך שלוש שעות, זה דבר שלא ניתן לעמוד בו.
ון פליישר בן-יהודה: לכן, אני חושבת שצריך לתת פה איזושהי פסקה ייחודית למקרים כאלה של איזושהי פגיעה ייחודית בתשתית שפוגעת בכמות.
איתן כבל: שרון, אני אומר לך ממה אני פוחד.
איתן כבל: את צודקת ברמת העיקרון.
איתן כבל: הרי חברת חשמל עושה את זה.
איתן כבל: אתה הרי לא יודע לפעמים למה יש לך הפסקת חשמל.
איתן כבל: אתה מתקשר, ואז כבר עונה לך מענה טלפוני כי ברור שכל העולם מתקשר באותו רגע.
איתן כבל: הוא אומר לך: ברחוב זה וזה נפל מתח גבוה ויש תקלה, ואם אתה בעניין הזה סע קדימה.
איתן כבל: מה העניין עכשיו?
איתן כבל: נקים עכשיו צוות שיתחיל להגדיר לחברות שהן יבואו אליו כדי שנגדיר מהו מצב.
איתן כבל: הרי כל התקנות האלה לא היו אמורות להיות פה.
איתן כבל: זה אמור להיות טריוויאלי.
איתן כבל: אני חוזר ונותן את הדוגמה של הכבלים ושל הלוויין.
איתן כבל: אני זוכר, אני הייתי מהראשונים שבאו ודיברו על החבילה הצרה.
איתן כבל: דיברנו על זה בוועדת כלכלה, מנהלת הוועדה זוכרת את זה, קיבלנו בעיטה לראש.
איתן כבל: בסוף בסוף מה קורה?
איתן כבל: בא עידן פלוס, וכל זה היה יכול להימנע.
איתן כבל: לצערי, אנחנו כל פעם צריכים להביא תקנות כשאנחנו אומרים לעצמנו: מה, זה לא עובד כך?
איתן כבל: אני רוצה להזכיר - את בבזק.
איתן כבל: אבל, את גם הולכת לקבל שירות מחברה אחרת, ואני אומר את זה פה לכל אחד ואחת.
איתן כבל: אמרתי – כולכם טובים, אין כמוכם.
איתן כבל: רק תזכרו בסוף בסוף שכל אחד פה מקבל שירות גם מגוף אחר, וצריך לחשוב לא רק על השאלה איך אתה, אלא גם על השאלה איך האחר נותן לך את השירות, וזו הכוונה.
איתן כבל: אני באמת לא מציע שניכנס למושגים של קטסטרופות.
איתן כבל: מושגים של קטסטרופות לא צריך אפילו לכתוב.
איתן כבל: קטסטרופה היא קטסטרופה.
ון פליישר בן-יהודה: יש לי הצעה לפתרון שאני חושבת שהוא יכול להיות מקובל כאן על כולם.
ון פליישר בן-יהודה: קודם כל, חבר הכנסת כבל, אין לנו ברירה, אלא להתייחס גם לקטסטרופות, כי אם לא נתייחס אז לא נעמוד בתקנות.
ון פליישר בן-יהודה: אני חושבת שצריך להגיד פה את הפתרון, בדיוק כמו שאתה אמרת, שבמידה ומדובר בפגיעה מערכתית ונאמרת הודעה מראש כשהלקוח מתקשר: דע לך.
ון פליישר בן-יהודה: אני לא יודעת אם כולם מכירים איך המערכות עובדות.
ון פליישר בן-יהודה: לדוגמה, בבזק, כאשר לקוח מתקשר מאזור שבו היתה פגיעה, המערכת יודעת לזהות שמדובר בלקוח שגר באזור שבו יש פגיעה.
ון פליישר בן-יהודה: היא לא משאירה את ההודעה הזאת עכשיו לכל הלקוחות שמתקשרים.
איתן כבל: אבל, זה אצלך.
איתן כבל: אני לא יודע איך זה אצל האחרים.
ון פליישר בן-יהודה: כשמתקשר לקוח והוא מקבל הודעה על פגיעה מערכתית, זה ייתר את ההמשך הזה.
ון פליישר בן-יהודה: זאת אומרת, אם הוא כבר הודעה שאומרת לו מלכתחילה: דע לך שיש תקלה מערכתית באזור שלך, זה ייתר את העניין הזה.
תמר פינקוס: אפשר לכתוב שבמקרה כזה - - -
רוברט טיבייב: שרון, הבנו.
רוברט טיבייב: עו"ד וגיף אליאב, בבקשה.
וגיף אליאב: עו"ד אליאב, רשות ההסתדרות לצרכנות.
וגיף אליאב: יש כמה הוראות.
וגיף אליאב: ההוראה הבסיסית: תוך שלוש דקות אמור להיות מענה ענייני.
וגיף אליאב: זה לאותם מצבים שאין עומס.
וגיף אליאב: כשיש עומס יש את האופציה השנייה שזה מענה תוך שלוש שעות.
וגיף אליאב: לשם כך קיימות השלוש שעות.
וגיף אליאב: החברות יודעות מצוין ליירט את השיחות, ואז הן חוזרות לאנשים תוך אותן שלוש שעות.
וגיף אליאב: השיחה הזאת אורכת כמה שניות.
וגיף אליאב: כשמתקשרים לאדם ואומרים לו שיש תקלה באזור מגוריו, זה שיחה של כמה שניות.
וגיף אליאב: כשאין עומס, אמור להיות מענה תוך שלוש דקות.
לאה ורון: רבותי, לא להתווכח.
לאה ורון: כל אחד בתורו יגיד את ההערות שלו.
וגיף אליאב: אותן שלוש שעות מיועדות לאותם מקרים בהם יש עומס, והחברה לא יכולה לענות תוך אותן שלוש דקות.
וגיף אליאב: זה עניין של הקצאת משאבים, זה הכול.
וגיף אליאב: כשיש עומס מיירטים את השיחות, והם חוזרים תוך שלוש שעות ונותנים מענה, כי במצב הנורמאלי המענה אמור להיות תוך שלוש דקות.
ון פליישר בן-יהודה: אתה רוצה להקל על הצרכן.
ון פליישר בן-יהודה: גם הצרכן ישמח שיגידו לו מראש שיש תקלה, ולא שהוא יחכם סתם, ואחר כך - - -
וגיף אליאב: כשאת אומרת שיש תקלה אנשים לא משאירים הודעות.
וגיף אליאב: הם מקבלים את המידע והם לא משאירים הודעה.
רוברט טיבייב: תודה, ממשיכים.
רוברט טיבייב: ניר וילנר, בבקשה.
ניר וילנר: שלום, מדבר ניר מרשות המים.
ניר וילנר: קודם כל, לגבי ההתייעצות.
ניר וילנר: לא היתה איתנו בכלל התייעצות וזאת כשאנחנו אחראים היום על כ- 700 ספקי מים.
ניר וילנר: זה מתחיל מתאגיד גדול, ונגמר בקיבוץ קטן.
ניר וילנר: אולי תאגיד יכול לעמוד בנסיבות מסוימות תוך פרק זמן.
ניר וילנר: ברור שקיבוץ קטן שהוא גם ספק מים לא יקים מערכת כזאת של טלפונים של שלוש שעות ולהחזיר, והודעות.
ניר וילנר: הוא לא ערוך לזה.
ניר וילנר: הוא פשוט מתקשר למזכיר הקיבוץ ואומר לו אם יש לו תקלה, והוא מודיע לו את מה שצריך.
ניר וילנר: לכן, אי-אפשר להכליל את התקנות האלה מקום שיש רגולטור שאחראי לאמות מידה כוללות שירות.
ניר וילנר: ויש לנו סמכות בחוק - - -
איתן כבל: אם הן יותר טובות.
איתן כבל: גם אם אתה הרגולטור שלך, התקנות אמורות, בתנאי שזה יותר טוב.
איתן כבל: בוא לא נחזור על זה.
ניר וילנר: מה זה יותר טובות?
ניר וילנר: האם בקיבוץ צריך שלוש שעות?
ניר וילנר: הוא פונה למזכיר הקיבוץ בטלפון הנייד.
ניר וילנר: האם זה יותר טוב, פחות טוב?
איתן כבל: אני מודיע לך – אף אחד לא יתקשר ליירט את השיחה ולמנוע את זה ממנו.
איתן כבל: אני עונה לך.
ניר וילנר: נתתי דוגמה של ספק קטן.
ניר וילנר: ספק קטן לא יכול לעמוד בתקנות האלה, ולכן זה לא שאלה של מטיבות או לא מטיבות.
ניר וילנר: אתה לא תקים עכשיו מערך של שירות לקוחות בקיבוץ של 100 תושבים.
ניר וילנר: זה לא הגיוני.
ניר וילנר: הוא ספק מים לפי החוק.
רחל אדטו: מה שנאמר עכשיו זה בדיוק הסיבה למה אסור להתחיל להחריג, כי בקיבוץ כן, בבזק לא, בחברת החשמל כן.
רחל אדטו: כלומר, זה בדיוק המדרון שנותן מענה לכולם.
ניר וילנר: אני אומר מהו ההבדל.
ניר וילנר: קיבוץ הוא ספק מים, ויש לו אמות מידה לשירות.
ניר וילנר: אנחנו מפקחים עליו.
ניר וילנר: להבדיל מחברת בזק או תקשורת – אני לא אכנס לשמות – יש ספק ויש רגולטור שהוא אחראי על הספק הזה, והוא קובע לו את אמות המידה לשירות.
ניר וילנר: הרגולטור מתחשב בדברים שנתונים לכל אחד.
ניר וילנר: יש לנו חוק מפורש, חוק תאגיד מים וביוב, שמסמיך אותנו לזה, וגם בחוק המים יש אמות מידה לשירות.
ניר וילנר: מבחינה זו, אנחנו הרשות להגנת הצרכן כלפי הצרכנים האלה.
רחל אדטו: הדוגמה של הקיבוץ הקטן היא לא דוגמה טובה, כי הסבירות שהקיבוץ הקטן בן 100 הנפשות שעליו אתה מדבר, שיש לו אחד מול אחד, מול התאגיד - - -
ניר וילנר: יש לנו 600 קיבוצים ומושבים שנותנים שירות מים לצרכן – 600.
רוברט טיבייב: תודה, ניר.
רוברט טיבייב: ראובן שפירא, בבקשה.
ראובן שפירא: ראובן שפירא מ"מאוחדת".
ראובן שפירא: אני רק רציתי להוסיף על מה שנאמר על-ידי חברת בזק וגם לדבריו של חבר הכנסת איתן כבל.
ראובן שפירא: אם הכוונה של התקנות שזה במצבים נורמאליים, ציינו את זה במפורש שזה למצבים נורמאליים.
איתי עצמון: לא מנסחים חקיקה - - -
איתן כבל: אבל, מה אני אגיד?
איתן כבל: הפגזה – זה בסדר.
איתן כבל: חבלן בלילה חצי קו – בסדר.
רחל אדטו: איתן, מצב נורמאלי ל"מאוחדת" זה שיש שפעת בחורף, וכולם חולים.
איתן כבל: לא משנה.
איתן כבל: כשאני מתקשר לקופה שלי ותפוס שעה, אז מה אני אגיד?
איתן כבל: אני רק רוצה לקבוע תור.
רוברט טיבייב: אני לא מבין מה הקשר לקופות פה.
איתי עצמון: זה לא אמור לחול עליכם.
רוברט טיבייב: אוקיי, ממשיכים הלאה.
רוברט טיבייב: עו"ד ראויה חנדקלו, בבקשה.
ראויה חנדקלו: עו"ד ראויה חנדקלו, נציגת הפורום של תאגידי מים וביוב בישראל.
ראויה חנדקלו: אני ממשיכה מהנקודה בה התחיל עו"ד ניר.
ראויה חנדקלו: המים, עם כל הכבוד לכל החברות כאן, הוא מוצר מאוד בסיסי.
ראויה חנדקלו: זה לא חברות מסחריות נטו.
ראויה חנדקלו: תאגידי המים והביוב הם תוצר של הכנסת לאחר שחוקקו את חוק תאגידי מים וביוב.
ראויה חנדקלו: עד עכשיו ועד היום עוברים שינויי חקיקה כל שני וחמישי.
ראויה חנדקלו: העניין הזה של מתן שירות טלפוני מצריך התארגנות כלכלית, כוח-אדם.
איתן כבל: אנחנו משלמים על זה, אם את לא יודעת.
איתן כבל: כשאתם באתם לפה לבקש להיפרד, אני זוכר שחוץ מזיקוקי דינור סביבנו, הכול היה.
איתן כבל: אתם מדברים כאילו עכשיו עשינו מיקור חוץ מהירח.
איתן כבל: זאת אומרת, מגיעות לפה חברות והן לא קשורות לפה.
איתן כבל: הוא בקיבוץ, הוא במושב.
איתן כבל: אצלו הכול בסדר.
יצחק וקנין: אני אחדש לך חידוש.
יצחק וקנין: אני מושבניק, הם לא בכלל לא נכנסו למגזר המושבי.
יצחק וקנין: אני לא יודע למה הוא אמר המגזר המושבי.
יצחק וקנין: תאגידי המים לא נמצאים בכלל במושבים ובקיבוצים, רק בערים.
ראויה חנדקלו: אני מבקשת להמשיך את דבריי ולומר שהחוק צריך להיות פרקטי ולא רק עלי ספר.
ראויה חנדקלו: אני לא יודעת את הסטטיסטיקה בצורה טובה.
ראויה חנדקלו: ישנו משה אשכנזי והוא יכול להציג את העניין יותר טוב ממני כי הוא יו"ר פורום המנכ"לים.
ראויה חנדקלו: אני יכולה להגיד שאם מדובר בתאגידים זכאים שחשופים כל יום לתביעות ייצוגיות, ואם הצעת חוק זו לא תחריג אותם, אז היא תחשוף אותם רק לתביעות ייצוגיות.
איתן כבל: אני מציע שהחוק יישאר רק אם אשתי עונה לי תוך שלוש דקות, או אם אני עונה לה.
איתן כבל: אני אגיד לה: היתה מלחמה, אני מצטער.
איתן כבל: היה לי עומס בקו.
איתן כבל: נו, באמת?
איתן כבל: זה לא רוצה, זה לא רוצה, זה לא רוצה.
ראויה חנדקלו: אני רוצה להגיד שאנחנו לא קיבלנו איזשהו רקע עובדתי שמתייחס לתאגידי מים וביוב שבוחן מה המציאות של תאגידי מים וביוב.
ראויה חנדקלו: אנחנו מבקשים, ואנחנו יודעים שרשות המים עובדת על אמות מידה שגם מתייחסות למתן שירות טלפוני.
ראויה חנדקלו: ולכן, אנחנו מבקשים להחריג אותנו ולהמתין עד שרשות המים תפרסם את אמות המידה שמתייחסות למתן שירות טלפוני.
איתן כבל: אגב, כנראה שאתם פניתם למשרד התשתיות בטעות, כי זה האנרגיה והמים.
רוברט טיבייב: תודה, אנחנו ממשיכים.
רוברט טיבייב: נציג יס עופר ויסוקר, בבקשה.
לאה ורון: אחרון ברשימה.
עופר ויסוקר: תודה.
עופר ויסוקר: אומר האדון מימיני בנוגע להצעת בזק שבמקרה ובו יש עומס ונותנים הודעה מראש והחברה תחויב, לא צריך את המנגנון הזה מכיוון שיש את האפשרות לחזור אחרי שלוש שעות.
עופר ויסוקר: אבל, כל העניין הוא שבמצב עומס, העומס נמשך, וגם לאחר שלוש שעות - - -
רוברט טיבייב: כולכם תפסתם את עניין העומס.
עופר ויסוקר: אותם אנשים שבגללם נוצר העומס, אלה הם האנשים שעונים.
עופר ויסוקר: זה המשאב שיש לחברה.
עופר ויסוקר: הם אלה שצריכים גם לתת את התשובה.
עופר ויסוקר: לכן, ההצעה שהוצעה על-ידי בזק ואחרים פה שבמקרה והחברה מתנדבת מיוזמתה לתת הודעה שיש תקלה, ואם אתה בעניין התקלה הזאת אז דע לך שיש תקלה, זה דבר שפותר את הבעיה ומאפשר לעשות את שסתום היציאה במצבים הלא נורמאליים בלי הצורך להגדיר מהו מצב נורמאלי ולא נורמאלי, שזו אכן הגדרה קשה.
לאה ורון: עו"ד טירי, את יכולה להתחיל להקריא את התקנות?
חנה טירי: "בתוקף סמכותי לפי סעיפים 18ב(ב)(1) ו – 37 לחוק הגנת הצרכן, התשמ"א – 1981 (להלן – החוק), בהתייעצות עם הממונה על הגנת הצרכן והסחר ההוגן, בהתייעצות עם שר התקשורת ועם שר התשתיות הלאומיות ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:
חנה טירי: הגבלת זמן המתנה למענה אנושי 1 (א) פנה צרכן לעוסק לקבלת מענה אנושי על שירות טלפוני חינם, כאמור בסעיף 18ב(1) לחוק, וזמן ההמתנה הצפוי עולה על שלוש דקות, יודיע העוסק לצרכן, לא יאוחר משתי דקות, כי זמן ההמתנה הצפוי עולה על שלוש דקות, וכי יש באפשרותו לעבור לשירות השארת הודעה או להמתין למענה אנושי.
רוברט טיבייב: הערות?
ברוריה מנדלסון: ברוריה מנדלסון, משרד התקשורת.
ברוריה מנדלסון: אנחנו הערנו להם במסגרת חובת ההיוועצות שאולי נכון יותר לכתוב: התקשר צרכן, ולא פנה.
חנה טירי: החוק עצמו מדבר על פנייה, לשם מתן מענה לכל פנייה שעניינה ליקויים.
חנה טירי: ולכן, אני חושבת שיותר נכון להגיד פנה צרכן ולא התקשר.
ברוריה מנדלסון: אז גם אם הוא יפנה באינטרנט הם צריכים לחזור אליו בטלפון?
ברוריה מנדלסון: צריך להבהיר.
ברוריה מנדלסון: הכוונה פה לשיחת טלפון מול שיחת טלפון.
חנה טירי: אנחנו מדברים בכפוף לסעיף המסמיך.
ברוריה מנדלסון: חנה, תבהירי למה כוונתכם.
חנה טירי: הסעיף המסמיך מדבר על שירות טלפוני חינם, וזה ברור.
חנה טירי: לא צריך להגיד בתקנות שוב פעם שמדובר בשירות טלפוני חינם.
חנה טירי: מדובר על פנייה לקבלת מענה אנושי של שירות טלפוני חינם אז ברור שהפנייה היא בטלפון.
חנה טירי: זה נראה לי מיותר להגיד גם התקשר.
חנה טירי: זה עניין ניסוחי.
איתי עצמון: אפשר לבדוק בשלב הנוסח.
מירב יוסף: על הניסוחים יש תביעות ייצוגיות – תבינו.
מירב יוסף: זה צריך להיות מאוד מאוד ברור ומאוד מאוד מאוד חד.
איתי עצמון: הכוונה הובהרה.
ברוריה מנדלסון: אז למה לא לכתוב אותה?
ברוריה מנדלסון: למה לא לכתוב התקשר?
ברוריה מנדלסון: זה פשוט יפתח פתח, ואז באים אלינו כרגולטור ומבקשים שנבהיר למה התכוונתם.
רוברט טיבייב: תמר, האם יש בעיה עם זה?
יצחק וקנין: היועץ המשפטי של הוועדה, האם יש בעיה משפטית בדבר הזה?
איתי עצמון: אנחנו צריכים לשמור על איזושהי אחידות מונחית מול החוק המסמיך.
איתי עצמון: אבל, אפשר לכתוב: פנה באמצעות הטלפון, או פנה במסגרת שירות טלפוני חינם כשהמשמעות של שירות טלפוני חינם היא בחוק המסמיך.
איתי עצמון: אפשר לעשות.
לאה ורון: פנה טלפונית.
רוברט טיבייב: פנה טלפונית.
יצחק וקנין: הרי כל המוקד שלהם פה זה הטלפון.
יצחק וקנין: מה הבעיה שלנו להגדיר את ההגדרה?
איתן כבל: אבל, זה כתוב.
איתן כבל: פנה זה הרי לא שלח מברק, תענו לי.
איתן כבל: איך אס.
איתן כבל: אס?
רוברט טיבייב: עוד הערות?
רוברט טיבייב: 1(א) אין הערות.
איתי עצמון: רגע, יש לי שאלה.
איתי עצמון: אני רוצה לשאול, מדוע נקבתם בפרק זמן של שתי דקות?
איתי עצמון: מה יהיה בדיוק בשתי הדקות האלה?
איתי עצמון: האם אנחנו נשמע פרסומות, הודעות מוקלטות?
חנה טירי: שאלה טובה.
חנה טירי: אנחנו במקור רצינו לקבוע: יודיע העוסק לצרכן באופן מיידי כי זמן ההמתנה.
חנה טירי: קיבלנו הערות, תגובות והחלטנו.
איתי עצמון: אולי פשוט שתינתן האפשרות לבחור בין המתנה לבין השארת הודעה.
איתי עצמון: כלומר, שיהיה ברור לצרכן.
תמר פינקוס: זה היה בנוסח המקורי.
איתי עצמון: לכן, אני שואל למה שיניתם?
חנה טירי: קיימנו על זה התייעצויות, והחלטנו ללכת לקראת החברות העוסקות.
חנה טירי: ניסינו להגיע לאיזשהו איזון.
ישראל מובשוביץ: סליחה, זה לא הולך לקראת החברות, אני מאוד מצטער.
ישראל מובשוביץ: בהצעה המקורית דובר על כך שאם עברו שלוש דקות, צריך לתת ללקוח את השירות.
ישראל מובשוביץ: פה אחרי שתי דקות, הורדנו את הרף ל-120 שניות, - - -
איתן כבל: קודם כל, יש לי בקשה.
איתן כבל: אח שלי, אתה לא צריך לכעוס, מה קרה?
איתן כבל: לאט, לאט.
ישראל מובשוביץ: אנחנו עובדים קשה כדי לתת שירות, ואנחנו רוצים לעמוד בציפיות גם של הלקוחות וגם של החוקים.
ישראל מובשוביץ: הורדתם בהצעה הזאת את הרף ל-120 שניות.
איתן כבל: תרשה לי.
איתן כבל: אני רוצה להסביר לך מה המשמעות, מאיפה זה בא.
איתן כבל: אנחנו כתבנו בהתחלה: מיידי.
איתן כבל: פנו אלינו.
איתן כבל: אין כאן שאלה של טעות או לא טעות.
איתן כבל: זאת לא שאלה של טעות.
איתן כבל: מה היה העניין?
איתן כבל: אמרנו: שתי דקות זה זמן סביר.
איתן כבל: זה לא מעט זמן, אבל זה לא יותר מידיי זמן.
איתי עצמון: לצורך מה?
איתי עצמון: למה זה נועד?
איתן כבל: המערכת היא לא כזאת שהיא יודעת לתת את המענה תוך - - -.
איתן כבל: פנו אלינו ואמרו.
איתן כבל: אגב, זה לא חברה אחת, יותר מחברה אחת.
איתן כבל: לא נראה לי שהיתה שם קונספירציה סביב העניין הזה.
איתן כבל: אמרנו: אוקיי, נתפשר על שתי דקות.
לאה ורון: השאלה של עו"ד עצמון חולקה לשניים.
לאה ורון: מה קורה במהלך אותן שתי הדקות?
קריאה: זה פשוט מצלצל.
איתן כבל: לא, הוא שאל שאלה אחרת.
איתן כבל: האם בשתי הדקות האלה "חופרים" לנו על כל המבצעים המדהימים שיש, או לא?
רוברט טיבייב: אגב, זו שאלה טובה.
תמר פינקוס: אנחנו לא יכולים לדון בזה פה, זה לא במסגרת התקנות האלה.
תמר פינקוס: כי במסגרת התקנות זה לא בסמכותו של השר לקבוע מה ייאמר, איך יעברו שתי הדקות.
איתי עצמון: לא אמרתי מה ייאמר, סליחה.
איתי עצמון: יש לשר סמכות לפי החוק המסמיך לקבוע הוראות בכל הנוגע למתן שירות טלפוני.
איתי עצמון: במסגרת מתן שירות טלפוני שאלתי מה ייאמר?
חנה טירי: לא התערבנו בזה.
חנה טירי: בוא נשים את הקלפים על השולחן.
חנה טירי: לא קבענו הוראות בעניין.
איתי עצמון: אתם חושבים שאין סמכות לשר?
חנה טירי: אני לא אמרתי שאין סמכות.
חנה טירי: לא התייחסנו לסוגיה הזאת.
רוברט טיבייב: נציגת הוט, בבקשה.
מיכל פליישר: רציתי לסייע דווקא לחברים.
מיכל פליישר: למה ביקשנו?
מיכל פליישר: בין השאר, עלה הנושא הזה של שתי הדקות.
רוברט טיבייב: אז אתם ביקשתם.
איתן כבל: לא רק הם, גם פרטנר ביקשו.
איתן כבל: זה לא איזה סוד צבאי עכשיו.
מיכל פליישר: אני חושבת שהדברים הובהרו.
מיכל פליישר: גם באמת צריכה להיות איזושהי סבירות שאנחנו קיבלנו אותה.
מיכל פליישר: מצד אחד, המערכת הזאת תעבוד, ורק במצב לא של העומס החריג שדיברנו עליו קודם שנשאר כבעיה.
מיכל פליישר: אבל, נחזור לנקודה.
מיכל פליישר: היא תעבוד במקרים שבהם העומס במוקד השירות הוא כזה שצפוי זמן המתנה גדול משלוש דקות, מצד אחד.
מיכל פליישר: מצד שני, ההודעה שמאפשרת את הבחירה היא תישמע במהלך שתי הדקות, ולא מייד בסמוך לתחילת ההודעה כי זה גם מייצר עומסים על המערכת.
מיכל פליישר: בסך הכול, מי שממתין מעט זמן, עדיף לו שיענו לו.
מיכל פליישר: אני חושבת שכולנו מסכימים לזה.
רוברט טיבייב: השאלה היא אחרת.
רוברט טיבייב: האם שתי הדקות האלה יהפכו לקונסטנט, לקבוע?
רוברט טיבייב: איך אנחנו בודקים את זה?
יצחק וקנין: אין אינטרס לחברות - - - שתי דקות, אין להם אינטרס.
מיכל פליישר: כשיש נציגי שירות במוקד, וזו המטרה שנציגי השירות יענו.
מיכל פליישר: אגב, גם אני אציין פה שהוט ברישיון מחויבת בזמני מענה של 90 שניות, ועושה כל מאמץ לעמוד בזה.
איתן כבל: זה בשתי הדקות, את אומרת.
מיכל פליישר: כל הסוגיה של המטיב היא באמת שאלה בפני עצמה.
מיכל פליישר: אולי אתמקד בזה כשנגיע לסעיף.
רוברט טיבייב: היועץ המשפטי של הוועדה, בבקשה.
איתי עצמון: יש לי הצעה.
איתי עצמון: אם יש אפשרות לקבוע בנוסף להוראה שקבועה כאן בתקנת משנה (א), שמייד עם פנייתו של הצרכן יודיעו לו בצורה ברורה שהוא יכול לעבור או למענה אנושי, או להמתין, או להשאיר הודעה.
איתן כבל: זה היה במקור.
איתי עצמון: לא, לא לגבי זמן ההמתנה המשוער.
איתן כבל: לא, זה היה במקור.
איתן כבל: זו היתה ההצעה.
חנה טירי: וזאת היתה הפשרה.
איתי עצמון: פעמים רבות קורה שאנחנו מתקשרים ואפילו לא ברור איך בכלל אפשר לקבל את המענה האנושי.
איתי עצמון: עוברים מסכת של ייסורים של הודעות ועוד הודעות עד שמקבלים.
יהל בן-נר: אבל, התור הוא דינמי.
יהל בן-נר: אתה נכנס למערכת ומסתכלים.
יהל בן-נר: המערכת מסתכלת ואומרת וצופה מתי יענו לך.
יהל בן-נר: ואז לקראת השתי דקות שהיא רואה שאתה תעבור כנראה את השלוש דקות, היא תכריז לך שאתה יכול כבר להשאיר הודעה.
איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אני הסכמתי לתהליך הזה.
איתן כבל: הוא נראה לי הגיוני.
איתן כבל: אם יהיה חבר כנסת – אני או אחד מהיושבים כאן – שירצה למלא את זה בתוכן אחר, ובמקום אחר להגיד שבדקות האלה יהיו דברי תורה או הודעות על מועדי פתיחה של אני לא יודע מה, אני לא רוצה להיכנס לזה.
יצחק וקנין: אתה מגרה אותי, איתן.
איתן כבל: לגופו של עניין, שתי הדקות האלה הן זמן סביר כדי להיכנס פנימה.
רוברט טיבייב: בואו נתקדם.
רוברט טיבייב: האם יש הערות סביב 1(א)?
רוברט טיבייב: אם כך, אנחנו מצביעים.
רוברט טיבייב: מי בעד? מי נגד?
רוברט טיבייב: עם התיקון כמובן: פנה טלפונית.
רוברט טיבייב: בעד – רוב
רוברט טיבייב: נמנעים – אין
רוברט טיבייב: ממשיכים.
חנה טירי: תקנת משנה (ב): "בחר הצרכן לעבור לשירות השארת הודעה, יחזור העוסק לצרכן בתוך שלוש שעות ממועד השארת ההודעה; בחר הצרכן להמתין למענה אנושי, יודיע העוסק לצרכן את מקומו בתור והזמן המשוער להמתנה, ובכל מקרה, יאפשר הועסק לצרכן לעבור בכל רגע לשירות השארת הודעה, והעוסק יחזור אליו בתוך שלוש שעות ממועד השארת ההודעה.
איתי עצמון: הכוונה היא שהוא יחזור לצרכן במענה אנושי.
חנה טירי: כן, ברור.
קריאה: טלפונית.
קריאה: צריך להוסיף את המילה: טלפונית.
איתי עצמון: לא, טלפונית זה ברור.
איתי עצמון: הרבה פעמים חוזרים אליך עם הודעה מוקלטת.
חנה טירי: לא, לא.
חנה טירי: את זה קבענו בתקנה 2.
איתי עצמון: שם מדובר על כך שנציג מוסמך יענה באמת לצרכן.
איתי עצמון: אבל, איפה כתוב שכשחוזרים לצרכן זה לא יהיה באמצעות מוקלטת?
חנה טירי: יכול להיות שההערה שלך נכונה.
חנה טירי: אני חושבת שנכון, אם כבר, לשים את זה בתקנה 2.
חנה טירי: אולי כשנגיע לתקנה 2 אז נדון בזה.
איתן כבל: אתה אומר שגם אחרי כל התקנות האלה הם יחזרו במענה קולי.
איתן כבל: אבל, אתה אומר שהברור מאליו גם מוטב שייאמר.
איתי עצמון: אני אומר שאני חושב שבמילים "יחזור העוסק לצרכן" צריך להבהיר שמדובר על מענה אנושי.
איתן כבל: צודק, אני בעד.
קריאה: היא צריכה להיות טלפונית ומענה אנושי.
לאה ורון: צריך: יחזור העוסק במענה אנושי לצרכן, וזה הכול.
רחל אדטו: לגבי יודיע העוסק לצרכן את מקומו – זה לא בעיה להודיע.
רחל אדטו: אבל, מה זה הזמן המשוער להמתנה?
איתן כבל: אני התקשרתי השבוע לאיזשהו מקום ואז הוא אומר לי: תשמע, יש עומס רב.
איתן כבל: התקשרתי ל"ידיעות אחרונות" ואמרו לי: אנחנו מבקשים להודיע לך שיש עומס רב במערכת.
איתן כבל: אם תרצה - תמתין.
איתן כבל: והאמת, זה היה סביר.
רחל אדטו: זה בסדר – שלא תהיה ציפייה שמישהו יגיד לך: מיקומך הוא 17, זמן המתנה הוא 51 דקות.
תמר פינקוס: אבל, יש אפשרות כזאת.
רחל אדטו: זה מסובך, בזה באמת אפשר להקל.
איתן כבל: כן, אבל למה לנו להקל?
איתן כבל: או שהם כבר עושים את זה.
איתן כבל: הן כבר עושות את זה.
תמר פינקוס: הרבה מאוד מהחברות אומרות: זמנך בתור הוא מס' 7, זמן המתנה הוא 11 דקות.
איתי עצמון: זה צריך להיות לא מאחור משלוש שעות, לא שלוש שעות.
חנה טירי: בתוך שלוש שעות, זה בתוך שלוש שעות.
חנה טירי: זה עניין ניסוח.
ברוריה מנדלסון: מה הנוסח?
ברוריה מנדלסון: האם אנחנו מתקנים ועושים: יחזור העוסק לצרכן במענה אנושי?
רוברט טיבייב: הוט, בבקשה.
מיכל פליישר: אני שוב אומרת את זה מתוך אחריות.
מיכל פליישר: אני הייתי מבקשת להוריד את המילים: "בכל רגע" בסיפא.
חנה טירי: לא, זה - - -
מיכל פליישר: כי המערכות הן מערכות שמאפשרות תשמע הודעה.
מיכל פליישר: מתאפשר לצרכן להשאיר הודעה.
מיכל פליישר: יכול להיות שזה יכול גם להתאפשר מעת לעת.
מיכל פליישר: אני בספק אם זה אפשרי בכל רגע.
איתן כבל: אם אני מתקשר ואמרו לי שאני מספר 5 או 10.
איתן כבל: אני ממתין, בינתיים שמתי אתכם בספיקר.
איתן כבל: פתאום מישהו קורא לי.
איתן כבל: האם אני אנתק שוב ואני אחכה שלוש דקות, ואני אגיד לו יותר מהר?
איתן כבל: אני אומר שתינתן האפשרות באותו רגע.
איתן כבל: אם מישהו כבר רוצה להישאר אז זה בדרך כלל אם אתה שוטף בבית, אתה מנקה.
איתן כבל: אתה שם את זה על ספיקר ורץ מהר מתוך כוונה שתספיק להגיע.
איתן כבל: אגב, זה מניסיון.
איתן כבל: אבל, אני לא רוצה להתחיל את הכול מהתחלה.
איתן כבל: מה כל-כך מסובך להגיד שאתה צריך לצאת, לא חשוב מה.
לאה ורון: לא על זה היא מדברת - עו"ד פליישר.
איתן כבל: לא, היא מדברת על זה שבכל רגע נתון, ברגע שאני מתקשר - - -
לאה ורון: היא מבקשת שיופיעו המילים מעת לעת, ולא בכל רגע, על מנת לא לחייב את החברות בכל רגע לאפשר לצרכן לעבור, וזה לא מה שהתקנות מציעות.
מיכל פליישר: אני אסביר למה הערה הזאת עולה ממני, ואולי לא מכולם.
מיכל פליישר: בהוט קיימת מערכת דומה, בלי חוק, ומתאפשר להמתין לבחור לשמור על תורך בתור אפילו, שזה אפילו מעבר למה שכתוב בתקנות.
מיכל פליישר: המערכת הזאת בנויה על איזשהם ניואנסים של מערכות מידע.
רוברט טיבייב: האם את מצפה להוריד וזהו?
מיכל פליישר: מעת לעת זה גם פתרון.
מיכל פליישר: להוריד – זה הכי טוב.
חנה טירי: אבל, מעת לעת זה לא ברור.
חנה טירי: אני לא יודעת מה זה מעת לעת.
איתן כבל: זה כמעט מושג של פוליטיקאים - אעשה כל מאמץ, אשתדל.
מיכל פליישר: בכל רגע זה מונח מאוד חד-משמעי.
מיכל פליישר: זה לא אותו הדבר כמו להשתדל.
מיכל פליישר: זה אומר שאני חייבת לחזור ולהציע את זה כל הזמן.
חנה טירי: מלכתחילה אומרים, ואני מכירה מערכות כאלה, שהצרכן בכל רגע יכול ללחוץ על זה להשארת הודעה.
חנה טירי: מה הבעיה?
איתי עצמון: אז אולי צריך לומר: יודיע.
איתי עצמון: יודיע העוסק לצרכן על האפשרות לעשות זאת כי כרגע זה לא כתוב בתקנה.
חנה טירי: כתוב: יאפשר עוסק לצרכן לעבור.
איתי עצמון: לא, אני אומר משהו אחר – יודיע.
מיכל פליישר: בואו נראה איפה אנחנו נמצאים בכלל מבחינת הרצף של הסעיף.
מיכל פליישר: הרי אני מקבלת את זה שאחרי שהצרכן בחר: בחר הצרכן להמתין למענה אנושי, יודיע העוסק לצרכן את מקומו בתור, ובכל מקרה יאפשר לו.
מיכל פליישר: כלומר, אנחנו נמצאים במקום הזה, כמו שאמר חבר הכנסת כבל, שאחרי שהצרכן אמר:
מיכל פליישר: אני אחכה כי אני שוטף כלים, אבל בעצם לא בא לי ללכת, אז הוא לא יצטרך להתחיל מהתחלה.
מיכל פליישר: אנחנו נמצאים במקום הזה.
מיכל פליישר: אני רק אומרת שצמד המילים "בכל רגע" הוא לא ישים.
מיכל פליישר: זה צריך להיות: יאפשר העוסק לצרכן.
חנה טירי: תציעו משהו אחר, לא מעת לעת.
מיכל פליישר: בפרקי זמן סבירים.
לאה ורון: ונשאיר להוט לקבוע מה זה פרק זמן סביר?
מיכל פליישר: צודקת הגברת מנדלסון שגם אם נשאיר את הסיפא - אנחנו הרי נמצאים כבר בשלב הזה, אחרי שהצרכן בחר להמתין למענה אנושי, אז אנחנו נשאיר את הפסקה - ובכל מקרה יאפשר העוסק לצרכן לעבור לשירות השארת ההודעה, והעוסק יחזור אליו.
מיכל פליישר: כלומר, בכל מקרה נשארת האפשרות הזאת.
איתן כבל: לא, אני אגיד לך איפה הבעיה שלי.
איתן כבל: את עלולה להחזיר אותי למצב כאילו אין לי תקנות.
איתן כבל: אני ממתין, ומתי שאני אוכל - - -
ברוריה מנדלסון: לא, היא מחויבת לאפשר לך להשאיר הודעה, רק אתה לא נכנס האם כל דקה היא צריכה להודיע לך אתה יכול ללחוץ.
איתן כבל: בסדר, אני מבין את הבעיה הניסוחית.
איתן כבל: אם אני לא מקבל משהו שאני יודע לתחום אותו, להגיד - - -
נתי ביאליסטוק: בוא תתחם אותו.
נתי ביאליסטוק: קבעת שלוש דקות מלכתחילה, תגיד כל שלוש דקות לפחות.
נתי ביאליסטוק: כלומר, מעת לעת ולא יותר מכל שלוש דקות, או כל שתי דקות כמו שאמרת קודם.
חנה טירי: אם אני מבינה, הכוונה - זה לא שהוא יצטרך כל רגע להגיד לו: אתה יכול.
חנה טירי: זאת לא הכוונה.
איתי עצמון: אלא לאפשר, לאפשר.
חנה טירי: הוא יאפשר.
חנה טירי: מלכתחילה הוא יגיד לו: אתה יכול בכל רגע ללחוץ על הכוכבית ולעבור לשירות, ולא לתת לצרכן לחכות שתי דקות, שלוש דקות, ארבע דקות, שהצרכן כבר רואה שעובר הרבה זמן.
נתי ביאליסטוק: המערכות של החברות הן לא אחידות.
נתי ביאליסטוק: חלק מהמערכות יכולות לאפשר את זה, וחלק מהמערכות חייבות שתהיה בשדה מסוים לצורך העניין.
איתן כבל: חוץ מכמה חברות שהן מתקדמות, החברות האחרות יצטרכו עכשיו הרי להתאים את עצמן.
איתן כבל: מי שמותאם, יתאים עוד יותר.
איתן כבל: מי שלא מותאם יתאים.
איתן כבל: הרי אם הכול היה בסדר, לא היינו פה.
נתי ביאליסטוק: חבר הכנסת כבל, אתה תקבע לחברה את הסטנדרט שכל שתי דקות היא תודיע לו שהוא יכול לעבור, אז זה - - -
איתן כבל: לא, עזוב.
איתן כבל: יש גם איזה סבירות.
איתן כבל: אדם יודע שהוא לא רוצה יותר להמתין, ואז הוא לוחץ כוכבית והוא משאיר את הודעתו.
חנה טירי: הנוסח של התקנות אומר: יאפשר.
חנה טירי: הוא יאפשר מבחינת המערכת שלו לצרכן לעבור.
חנה טירי: הוא לא צריך כל פעם להודיע.