GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר קלהורה: אבל זה לא קורה.
לאה ורון: זה לא קורה?
לאה ורון: למה, עם כמה סניפים "גאפ" נכנסה לארץ?
יעל מזרחי: שלושה סניפים.
יעל מזרחי: בהתחלה שניים, והוסיפה עוד אחד.
תמר קלהורה: לא נכנסים.
תמר קלהורה: ישראל היא מדינה שלא נכנסים - - -
לאה ורון: לדאבוננו.
קריאה: אם זה היה בסין.
עובד קדמי: אפשר 12?
יעל מזרחי: גם זה יותר מדי.
חמד עמאר: יש לנו עוד רבע שעה.
עובד קדמי: אנחנו כבר לקראת הסוף, כי זה סעיף טכני.
עובד קדמי: אנחנו נצטרך לשנות את זה ולעדכן את התאריך.
אתי בנדלר: ל-15 בינואר 2012?
אתי בנדלר: וכמובן, לעדכן את התאריך העברי.
עובד קדמי: כן, אנחנו נשנה את זה.
עובד קדמי: זה לא יצא י' בשבט, צריך לבדוק את זה, להתאים את התאריך העברי.
עובד קדמי: אנחנו נתאים אותו.
שרון מאיר: אז מתייתר מה שהיה קודם.
שרון מאיר: קודם אמרנו שצריכים לפרסם באתר האינטרנט, אז הנה – כבר יש פה הודעה מהמנכ"ל על כך.
עובד קדמי: לא, הוא יפרסם בהודעה ברשומות את נוסח תקנה 11, אם אנחנו משנים את האגרות.
אתי בנדלר: האמת היא שהיא צודקת.
אתי בנדלר: 11(ג) בדיוק מדבר על שינוי בשיעורי האגרה.
לאה ורון: אבל אין פה את העניין של אתר האינטרנט?
אתי בנדלר: לא, ברשומות ובאתר האינטרנט, ב-11(ג).
אתי בנדלר: מה זה בא להוסיף?
אתי בנדלר: זה פשוט מיותר לדעתי.
אתי בנדלר: למחוק את (ג).
עובד קדמי: למחוק את (ג) ב-12.
תמר קלהורה: 15 בינואר 2012 יוצא כ' בטבת.
אתי בנדלר: איזה יום בשבוע?
תמר קלהורה: יום ראשון.
עובד קדמי: זה לא שבת, אז זה טוב.
עובד קדמי: אנחנו נבדוק את זה עוד פעם, כמובן.
לאה ורון: אז תקנה 12 מאושרת, אדוני?
חמד עמאר: (ג) נמחק?
חמד עמאר: בעד סעיף 12 – פה אחד
חמד עמאר: אז אני מאשר.
אתי בנדלר: אז אנחנו מדברים שוב על 2012, אותו דבר?
אתי בנדלר: את רוצה לבדוק את התאריך, תמר?
אתי בנדלר: התאריך העברי בהתאם.
אתי בנדלר: 31 בדצמבר 2012.
עובד קדמי: העברי, העברי.
עובד קדמי: זה לא יהיה תשע"ב גם, זה כבר יהיה תשע"ג, אני חושב.
תמר קלהורה: זה כבר יהיה תשע"ג, כן.
חמד עמאר: 13?
חמד עמאר: בעד סעיף 13 – פה אחד
חמד עמאר: אני מאשר את 13.
חמד עמאר: 14?
עובד קדמי: אני חושב שזה די סביר, שלושה חודשים.
תמר קלהורה: זה י"ח בטבת, תשע"ג.
תמר קלהורה: בעד סעיף 14 – פה אחד
חמד עמאר: אני מאשר את 14.
חמד עמאר: תוספות, בוא נראה.
עובד קדמי: אנחנו עוברים לתוספות.
עובד קדמי: התוספת הראשונה על-פי תקנה 4 – "דוגמת כתב אישור".
עובד קדמי: זו דוגמה.
עובד קדמי: להציג לכם את זה בצבע?
עובד קדמי: כי שלחנו את זה בשחור לבן, אם אינני טועה.
אתי בנדלר: אל תשכחו רק לשנות את השם של התקנות שם, את השנה בשם התקנות.
עובד קדמי: כן, אנחנו כבר נעשה את זה.
שרון מאיר: גם בתעודה עצמה.
חמד עמאר: בתעודה עצמה צריך.
עובד קדמי: בתעודה עצמה הכוונה, כן.
אתי בנדלר: אני, ברשותכם, עושה על זה ב', כדי שתזכרו.
אתי בנדלר: זה לתיק הוועדה?
עובד קדמי: אנחנו מתקנים את זה כאן על השחור לבן שלנו.
עובד קדמי: נשנה את זה כבר שם.
עובד קדמי: בעד התוספת הראשונה – פה אחד
חמד עמאר: אני מאשר את התוספת הראשונה.
חמד עמאר: תוספת שנייה, בבקשה.
עובד קדמי: התוספת השנייה היא על פי תקנה 1 – "רשימת סוגי בתי העסק".
עובד קדמי: פה אנחנו מונים את 32 סוגי בתי העסק.
עובד קדמי: תראו כמה שזה רחב.
אתי בנדלר: האם "הנעלה" ו"הלבשה" לא נכנסים לאופנה?
יעל מזרחי: לא תמיד באותה חנות.
עובד קדמי: לא תמיד.
אתי בנדלר: מה זאת אומרת, יש חנות אופנה בלבד?
יעל מזרחי: של בגדים, הלבשה בלבד.
עובד קדמי: לא, אבל היא אומרת אופנה והלבשה.
יעל מזרחי: "אופנה" זה יותר אביזרים.
אתי בנדלר: אבל יש לכם, נדמה לי, גם אביזרים.
אתי בנדלר: הראשון הוא "אבזרי אופנה".
עובד קדמי: "אביזרי אופנה", "אופנה", "הלבשה".
אתי בנדלר: ו"הנעלה".
אתי בנדלר: תראו את 1, 3, 11 ו-12.
עובד קדמי: אני איתכן לא מתווכח.
יעל מזרחי: עם הנשים, הכוונה.
אתי בנדלר: "אופנה" ו"אבזרי אופנה", לדעתי, כולל הכול.
אתי בנדלר: אלא אם כן אלה חנויות הלבשה יד שנייה, שאז זה אולי פחות אופנתי.
עובד קדמי: למה, זו אופנה חוזרת.
יעל מזרחי: כל הווינטאג' חוזרת.
תמר קלהורה: אתי, אולי פשוט נמחק את 3?
אתי בנדלר: לא, להפך, 3 רחב יותר כי הוא כולל אולי גם תיקים, אם זה לא אביזרים.
אתי בנדלר: אני מציעה "אופנה" ולמחוק את "הלבשה" ו"הנעלה".
עובד קדמי: מה זה חשוב?
עובד קדמי: למה שלא יהיה "אופנה"?
יעל מזרחי: כי "אופנה" יכול להיות חנות תיקים בלבד, למשל.
שרון מאיר: "אקססוריז".
לאה ורון: "אקססוריז" זה האביזרים.
אתי בנדלר: "אופנה" ו"אבזרי אופנה" כולל את הכול, לדעתי.
תמר קלהורה: אני הייתי מוחקת דווקא את "אופנה", והייתי אומרת "אביזרי אופנה, הלבשה והנעלה," ואז סגרנו את הכול.
אתי בנדלר: תבדקו, הרעיון ברור.
חמד עמאר: אני מציע שתבדקו את הנושא הזה.
חמד עמאר: בעד התוספת השנייה – פה אחד
חמד עמאר: אני מאשר את זה, ותבדקו את זה.
אתי בנדלר: אין לי עוד הערות לתוספת השנייה.
חמד עמאר: התוספת השלישית?
אתי בנדלר: בתוספת השלישית יש לי הערות.
עובד קדמי: התוספת השלישית על-פי תקנה 2, היא טופס בקשה לקבלת האישור.
עובד קדמי: מי שמבקש בקשה יכול למלא את הטופס ולשלוח אותו באינטרנט או בדואר, לאחר שמילא את כל הפרטים וצירף את המסמכים המנויים בסעיף 9 שם.
אתי בנדלר: אני מבקשת לדעת – יש כאן פרטים שצריכים למלא – האם זה כדי שמשרד התיירות, גברת מזרחי או מי שממלא את מקומה ידע, זאת אומרת שהמאגר הזה יהיה רשום באיזשהו מקום, או שיש לזה איזושהי משמעות נוספת?
אתי בנדלר: אני אתן דוגמה למה אני מתכוונת.
אתי בנדלר: מדובר כאן בסעיף 5: עובד הדובר שפה זרה – כן או לא?
אתי בנדלר: נניח שהתשובה היא לא, אז מה?
אתי בנדלר: תיאור בית העסק: מיקום השירותים – ואם אין שירותים?
אתי בנדלר: מספר מפלסים – למה זה חשוב?
אתי בנדלר: יש כאן פרטים שאני לא הבנתי מה המטרה שלהם בכלל.
יעל מזרחי: זה יותר מתייחס לרשתות.
יעל מזרחי: לרשתות יש את כל הפרטים האלה.
אתי בנדלר: נניח שאין, מה המשמעות של זה?
יעל מזרחי: אני לא אפסול.
אתי בנדלר: אז לאיזה צורך אתם צריכים בכלל את המידע הזה?
אתי בנדלר: מה זה משנה אם יש מפלס אחד או חמישה מפלסים, בין אם מדובר ברשת, בחנות כלבו, ובין אם מדובר בחנות אחרת?
אתי בנדלר: מה המשמעות של זה בכלל לצורך קבלת האישור?
אתי בנדלר: למה מישהו צריך בכלל למסור את הפרטים האלה?
יעל מזרחי: ראשית כול, הטופס הזה מאמת פרטים.
יעל מזרחי: כשאנחנו באים עם הטופס, אנחנו בודקים אחד לאחד אם מה שרשום אכן קיים.
אתי בנדלר: אפשר לשאול גם מה שם האבא, ולבקש תעודת זהות ולראות אם הוא דובר אמת או לא.
אתי בנדלר: מה הרלוונטיות של זה לצורך קבלת האישור?
יעל מזרחי: הטופס הזה היה בנוי שנים בצורה כזאת.
אתי בנדלר: זה שהוא היה שנים, אני מניחה.
לאה ורון: אולי תחשבו באמת על איך לרענן אותו.
שרון מאיר: אני חושבת שהעניין של השפות נובע מזה שאנחנו באים להתקין תקנות לטובת תייר.
שרון מאיר: תייר, מן הסתם, דובר שפה זרה.
שרון מאיר: אנחנו רוצים לדעת שבאמת יש איזושהי אוריינטציה לטובת התייר.
אתי בנדלר: ונניח שהתשובה היא שאין לו?
אתי בנדלר: יש עובד הדובר שפה זרה – הוא ממלא: לא.
אתי בנדלר: מה המשמעות האופרטיבית של זה?
אתי בנדלר: האם בשל כך הוא לא יהיה זכאי לאישור?
שרון מאיר: לא, כי גם בתקנות זה לא רשום.
אתי בנדלר: נכון, לכן אני אומרת שזה לא רלוונטי.
חמד עמאר: היא צודקת.
חמד עמאר: יש לו היום עובד שדובר שפה זרה.
חמד עמאר: למחרת הוא לא עובד.
חמד עמאר: הוא רשם כן, למחרת הוא לא עובד, הוא התפטר.
חמד עמאר: מה זה רלוונטי לנושא?
תמר קלהורה: אפשר לוותר על זה.
לאה ורון: השאלה אם גברת מזרחי צריכה את זה לאיזשהו צורך.
אתי בנדלר: יש כאן כמה פרטים שאני לא כל כך הבנתי מה המשמעות שלהם.
לאה ורון: על מה את יכולה לוותר מפה?
לאה ורון: האם את צריכה את כל הפרטים האלה?
עובד קדמי: פעם נתנו להם דירוג.
עובד קדמי: פעם עסקים היו מדורגים – זה מ-1957 – למשל מסעדות היו מדורגות כמזלגות: היה מזלג אחד, שתיים, שלוש, ארבע.
עובד קדמי: ולבתי עסק היו כוכבים.
אתי בנדלר: ולבתי מלון.
עובד קדמי: זה ממש היסטוריה.
עובד קדמי: אז יכול להיות שמאחר שביטלנו את הדירוג שלהם - - -
אתי בנדלר: יש כל מיני פרטים, שלדעתי הם פשוט מיותרים.
שרון מאיר: אבל אי אפשר לשכוח שהתקנות האלה נובעות מחוק שירותי תיירות.
שרון מאיר: הרעיון של חוק שירותי תיירות זה להשביח את המוצר התיירותי.
שרון מאיר: אנחנו רוצים לדעת איזה מוצר אנחנו מקבלים.
תמר קלהורה: אם זה לא חלק מאמות המידה לשיקול הדעת למתן האישור, אז אולי לא צריך אותם.
תמר קלהורה: אם בעתיד יחזרו לדרג עסקים, אז תמיד אפשר יהיה להוסיף.
תמר קלהורה: אנחנו נעבור על זה, נראה מה לא - - -
אתי בנדלר: פרטים אישיים – ברור שצריך.
אתי בנדלר: פרטי עסק – אוקיי.
אתי בנדלר: צורת הפעלת העסק – יכול להיות שגם צריך.
שרון מאיר: בשביל האישור של רואה החשבון.
לאה ורון: כן, זה נאמר קודם.
אתי בנדלר: רישוי – ברור שצריך.
אתי בנדלר: הפעלת בית העסק – האם מספר הימים שהוא עובד הם רלוונטיים לצורך העניין?
עובד קדמי: כן, יש שילוט.
עובד קדמי: כתוב בשילוט.
שרון מאיר: לצורך הביקורת, למשל.
אתי בנדלר: אה, לצורך הביקורת.
אתי בנדלר: עובד הדובר שפה זרה – צריך?
שרון מאיר: אוריינטציה תיירותית, זה הכול.
אתי בנדלר: ואם אין לו אוריינטציה תיירותית?
אהובה זקן: נשמח, אבל זה לא ייתן לנו כלום.
אתי בנדלר: אני מציעה למחוק את זה.
חמד עמאר: למחוק.
לאה ורון: וגם את תיאור בית העסק.
אתי בנדלר: תיאור בית העסק – שטח בית העסק רלוונטי לצורך העניין?
אתי בנדלר: אם יש לו בית עסק שגודלו שמונה מטרים או 80 מטרים רבועים – זה משפיע באיזושהי צורה על קבלת האישור?
עובד קדמי: לא.
אתי בנדלר: אז נא למחוק.
אתי בנדלר: מספר מפלסים – ודאי שזה לא רלוונטי.
שרון מאיר: חלון ראווה זה כן.
חמד עמאר: שילוט – בסדר.
יעל מזרחי: שילוט, חלון ראווה – מאוד חשוב.
אתי בנדלר: שירותים?
יעל מזרחי: לא בהכרח, כי הרבה חנויות נמצאות בקניון.
אתי בנדלר: אז אפשר למחוק את הנושא הזה.
עובד קדמי: לא, אז כתוב: "בתוך העסק" או "מחוץ לעסק".
אתי בנדלר: So what?
אתי בנדלר: נניח שזה מחוץ לעסק, או שבכלל לא.
אהובה זקן: זו לא אינפורמציה שיכולה להוסיף.
אתי בנדלר: זה לא רלוונטי כלל לקבלת אישור, אז למחוק את נושא השירותים.
שרון מאיר: אולי גישה לנכים במקום שירותי נכים.
תמר קלהורה: ואז מה?
חמד עמאר: יש עוד משהו?
עובד קדמי: פחות מסובך – הצגת מחירי טובין בוודאי שכן.
לאה ורון: אז שירותי נכים נמחקו גם?
עובד קדמי: כן, כל השירותים.
תמר קלהורה: 8.
תמר קלהורה: שילוט – ברור שצריך.
חמד עמאר: 9?
אתי בנדלר: גודל השילוט וודאי לא רלוונטי.
אתי בנדלר: יש שילוט, אתם רוצים לדעת את גודלו?
אתי בנדלר: מה זה משנה?
יעל מזרחי: זה שייך לעירייה.
אתי בנדלר: זה שייך לעירייה – בדיוק ככה.
אתי בנדלר: הם לוקחים אגרה לפי גודל השילוט.
אתי בנדלר: מואר – כן או לא, גם לא רלוונטי.
אתי בנדלר: אתם רק רוצים לדעת שיש שילוט, כדי שניתן יהיה לזהות את בית העסק.
עובד קדמי: רובם שמים את השילוט הזה בחלון ראווה.
אתי בנדלר: על זה דיברתי קודם, שאתם צריכים לבדוק בסעיף 9 – "לבקשה יצורפו המסמכים הבאים - - -אישור מהמרשם הפלילי על העדר עבר פלילי", וצריכים להתאים את זה.
עובד קדמי: אני לא יודע אם העדר, אבל - - -
שרון מאיר: בהתאם לניסוח שיהיה לנו בתקנות – ננסח כאן.
אתי בנדלר: גם כאן לשנות את שנת התקנות למטה כמובן.
חמד עמאר: בעד התוספת השלישית – פה אחד
חמד עמאר: מאשר, בכפוף לשינויים.
לאה ורון: תוספת רביעית?
תמר קלהורה: את טופס ארבע אנחנו צריכים להתאים - - -
שרון מאיר: בהתאמה לקודם.
אתי בנדלר: ככל שיש צורך, צריך להתאים אותו.
עובד קדמי: כן, כי זה החידוש.
לאה ורון: בהתאמה לתוספת השלישית.
עובד קדמי: תוספת רביעית לפי תקנה 3 זה טופס הבקשה לחידוש האישור, והפרטים פה הם קצת יותר מצומצמים.
שרון מאיר: נתקן בהתאמה.
לאה ורון: גם פה – "הדובר שפה זרה" וכולי.
חמד עמאר: מבחינתי, הם לפי אותו הסכם.
לאה ורון: נמחקו בתוספת השלישית.
חמד עמאר: להתאים את זה לפי הקודם.
חמד עמאר: בעד התוספת הרביעית – פה אחד
חמד עמאר: אני מאשר את התוספת הרביעית, בהתאם לשינויים.
חמד עמאר: תוספת חמישית?
אתי בנדלר: אמות המידה.
עובד קדמי: תוספת חמישית – "אמות המידה לקבלת אישור לבית עסק" לפי תקנה 4(א).
עובד קדמי: להזכיר, שתקנה 4(א) אומרת, ש"אישור לבית עסק או חידושו, יינתן למבקש אם מילא אחר כל אלה: (1) עמד באמות המידה שבתוספת החמישית".
עובד קדמי: מה הן אמות המידה?
אתי בנדלר: מדוע מוכרח שהוא יהיה "במקום ציבורי"?
אתי בנדלר: אולי מספיק שהוא "נגיש לקהל"?
עובד קדמי: אני אסביר.
עובד קדמי: קיבלנו בקשה מאדם שמכר בבני-ברק, וכשהלכנו לראות איפה זה, הסתבר שזה בחדר הילדים, פינה קטנה, באיזה ארון, והוא שולח את זה בדואר.
עובד קדמי: הוא אומר: מה, איפה כתוב שאני צריך לעשות את זה פה ופה וכן הלאה?
עובד קדמי: מותר לי גם מכאן לנהל את העסק שלי.
עובד קדמי: תנו לי את הפטורים.
חמד עמאר: כן, אבל לפי הדרישות שלכם הוא לא יכול לקבל את האישור.
עובד קדמי: עכשיו הוא לא יכול.
אתי בנדלר: יש עניין של "נגיש לקהל", אני מקבלת את זה, אתה צודק.
אתי בנדלר: אני שואלת למה זה צריך להיות "במקום ציבורי"?
עובד קדמי: יכול להיות "נגיש לקהל" גם בבית?
אתי בנדלר: כן, יכול להיות שיש אישור לבית עסק בסטודיו שהוא צמוד לבית.
אתי בנדלר: יש הרבה מאוד תכשיטנים שעובדים בצורה כזאת.
עובד קדמי: אז הוא "נגיש לקהל".
אתי בנדלר: "נגיש לקהל" – בסדר, אני מציעה להשאיר, אבל לא מקום ציבורי.
עובד קדמי: רצינו להדגיש שזה לא יהיה בבית.
עובד קדמי: תגידי לי את איך אני יכול להדגיש את זה, כדי שהוא לא יעשה את זה בביתו, ויגיד: אני פתוח לקהל, שמתי פתק למטה, מי שרוצה לקנות אצלי כך וכך, תכשיטים ויהלומים, יעלה לגברת כך וכך.
לאה ורון: יש ביפו, שכחתי את שמה של האומנית המפורסמת, שהגלריה שלה בתוך הבית.
יעל מזרחי: זה מרכז מבקרים, זה משהו אחר.
עובד קדמי: אבל זה "נגיש לקהל".
שרון מאיר: אבל את עדיין יכולה לבוא ולפתוח את הדלת בעצמך.
אתי בנדלר: "נגיש לקהל" תשאיר, אבל השאלה היא למה "מקום ציבורי"?
עובד קדמי: ברגע שהוא פתח את זה ושם שלט, זה הופך להיות ציבורי, זה לא בבית שלו, הוא לא גר שם.
אתי בנדלר: זה לא נחשב למקום ציבורי.
תמר קלהורה: עובד, בדוגמה שלך, יש לו בכלל רישיון עסק?
עובד קדמי: אם זה לתכשיטים, אז אין לו, אבל אם זה למשהו אחר?
תמר קלהורה: אבל השאלה אם בכלל יש לו רישיון עסק מהרשות המקומית.
עובד קדמי: אני אומר לך, אנחנו נתקלנו בדבר הזה.
שרון מאיר: יש הרבה עסקים שלא זקוקים אפילו לרישיון.
עובד קדמי: הוא לא זקוק לרישיון עסק, והוא מכר.
תמר קלהורה: אני מבינה את זה, אבל אפשר לחשוב על כל מיני דוגמאות, על כל מיני חוות שמוכרות ספינות או מוכרות מזכרות.
חמד עמאר: ברגע שרשום לך: "נגיש לקהל", למה אני צריך "במקום ציבורי"?
חמד עמאר: אם הוא בבית, אין לו את הדברים שאתם דורשים בשביל לקבל את האישור, אז הוא לא יכול לקבל את האישור.
חמד עמאר: אני חושב שצריך למחוק "מקום ציבורי".
אתי בנדלר: אז אתה מחליט, אדוני, למחוק את "במקום ציבורי"?
עובד קדמי: אז אני חוזר רק ל-2: בית העסק נמצא במקום נגיש לקהל.
עובד קדמי: במקום נגיש לקהל – זאת אומרת, לא שהוא נגיש, אלא במקום נגיש לקהל.
אתי בנדלר: תראו, אני הייתי מחוקקת חוק כללי, שכל חלונות הראווה במדינת ישראל יהיו נאים, אבל אני חושבת שזה מאוד בעייתי, כי אתה מדבר כאן על אמת מידה, ומדובר על משהו מאוד סובייקטיבי.
אתי בנדלר: אני מדברת באמת עכשיו, לא לצחוק, מה שנאה בעיני האחד איננו נאה בעיני האחר.
אתי בנדלר: אז כשמדברים על "מסודר" ניחא, עוד אפשר לבלוע את זה, אבל אני חושבת שחלון ראווה "נאה" זו אמת מידה אולי קצת - - -
יעל מזרחי: כבר נתקלתי במקומות שחלון הראווה היה מגובב בדברים.
אתי בנדלר: אז הוא לא מסודר.
יעל מזרחי: והוא טען שזה נאה.
חמד עמאר: הוא יכול לטעון.
חמד עמאר: בשביל זה צריך "מסודר".
חמד עמאר: למחוק את המילה "נאה".
עובד קדמי: הגברת בנדלר מעירה, שיהיה "מסודר".
חמד עמאר: כי "נאה", זה כל אחד לפי דעתו.
שרון מאיר: "נאה" זה סובייקטיבי, "מסודר" זה אובייקטיבי.
עובד קדמי: אם זה בערימה כזאת, זה לא מסודר.
חמד עמאר: "מסודר", בסדר.
חמד עמאר: 4.
אתי בנדלר: הצגת מחירים בשקלים חדשים לפי חוק הגנת הצרכן, לא "כמתחייב".
אתי בנדלר: כי זה נקבע בתקנות – הצגת מחירים לתיירים, וחנויות תיירים וכולי.
עובד קדמי: סליחה, את ב-6?
אתי בנדלר: ב-6: הצגת מחירים בשקלים חדשים לפי חוק הגנת הצרכן.
עובד קדמי: במקום "כמתחייב ב" – לפי.
לאה ורון: מה זה סעיף 9, אחרי שמחקנו את השאלות בטופס?
אתי בנדלר: צריכים למחוק גם את 9, את צודקת.
עובד קדמי: רגע, עוד לא הגענו.
עובד קדמי: אוקיי, אז 7 ו-8 זה בסדר.
עובד קדמי: 9 – למחוק.
אתי בנדלר: בהנחה שאתם בודקים את זה באמת.
אתי בנדלר: גם יחס אדיב ללקוחות, נו בסדר.
עובד קדמי: אנחנו עושים את הבדיקות המדגמיות שלנו, אין מה לעשות.
עובד קדמי: בדרך כלל, אנחנו לא שוללים אוטומטית את ההיתר.
עובד קדמי: קודם כל מזהירים, מעירים, כותבים.
אתי בנדלר: לי אין הערות נוספות לתוספת הזו.
אתי בנדלר: בעד התוספת החמישית – פה אחד
חמד עמאר: אני מאשר את התוספת החמישית, בהתאם לשינויים.
חמד עמאר: תוספת שישית?
עובד קדמי: התוספת השישית היא לפי תקנה 5 – בקשת ערר על החלטתו של הממונה.
עובד קדמי: היא מוגשת לשר התיירות.
עובד קדמי: שם מפרטים את הפרטים האישיים, פרטי בית העסק והנימוקים של הערר כדי שזה יהיה מסודר, בטופס.
אתי בנדלר: בסדר גמור, רק תבדקו את נושא עצם הגשת הערר על סוגי החלטות מסוימות, כפי שביקשנו קודם.
אתי בנדלר: ודבר נוסף אני מבקשת, שכל הטפסים יהיו זמינים להורדה באתר האינטרנט של המשרד.
עובד קדמי: וודאי, וודאי.
עובד קדמי: בעד התוספת השישית – פה אחד
חמד עמאר: אני מאשר את התוספת השישית.
עובד קדמי: וכמובן, לשנות את הכותרת של תשע"ב-2011.
אתי בנדלר: ולמסור את ברכותינו לשר התיירות, סטס מיסז'ניקוב.
כרמל שאמה-הכהן: צהריים טובים, אנו פותחים ישיבה ראשונה היום של ועדת הכלכלה.
כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום תקנות הגנת הצרכן (ביטול עסקה) (תיקון מס' 3) התשע"א-2011.
תמר פינקוס: התקנות האלה באו להסביר את ההחרגה שניתנה מלכתחילה, כך שתקנות ביטול עסקה לא חלו על תיירות חוץ, אלא רק על תיירות פנים.
תמר פינקוס: אחרי שעברנו דרך חתחתים ארוכה, עם הרבה ישיבות, בתיקון שאנחנו מציעים היום, אנחנו מציעים להחיל את זה על תיירות חוץ, אבל רק על חלקים ממנה, כפי שיוסבר בתקנות.
תמר פינקוס: אני רוצה לומר פתיח: אנחנו היינו קשובים לטענות שהועלו גם על ידי חברות הצ'רטר וגם על ידי חברות התעופה.
תמר פינקוס: לא כל כרטיס טיסה או נופשון שנרכשו מכאן לחוץ לארץ, האנשים שמוכרים את זה בחוץ לארץ כפופים לחוק הגנת הצרכן, ועליהם אני לא יכולה להחיל את זה, קרי, אם מישהו טס לסין או להודו או לתאילנד, והוא יוצא מהארץ באל-על או בחברת תעופה אחרת שיש לה כאן סוכנות, יש לו connection באיזשהו מקום באירופה, והוא עובר ל"אייר פקיסטן" או ל"אייר בחריין" או לכל מיני חברות אחרות, שאין להן שום זיקה לשום סוכנות כאן; אם צרכן יבטל פה את העסקה, ככל שזה נוגע לטיסת ההמשך שניתנת על ידי חברות תעופה זרות, שאין להן סוכנות כאן, הן אינן כפופות לפה, שם לא ניתן הביטול.
תמר פינקוס: גם אם חברת התעופה בארץ, וגם אם סוכנות הנסיעות תצטרך להחזיר את הכסף לצרכן היא לא תוכל לעולם לעשות את זה back-to-back עם אותן חברות תעופה זרות.
תמר פינקוס: הוא הדין למשל, אם בנופשון רוכשים מלון בחוץ לארץ.
תמר פינקוס: למלון בחוץ לארץ יש את הכללים שלו, כללי המדינה שבה נמצא המלון.
תמר פינקוס: אם אני מבטלת את העסקה, כצרכן, וישיב לי הסוכן את מלוא התמורה, לרבות התמורה של המלון, הוא בספק רב אם יוכל לשפות את עצמו משום שהחוקים האלה לא חלים.
תמר פינקוס: לכן ציינו בתקנות שהתקנות האלו יחולו על תיירות חוץ ככל שזה מתחיל מישראל ומסתיים בחוץ לארץ וחוזר לארץ, ולא חל על עסקאות שמתחילות ומסתיימות בחוץ לארץ.
תמר פינקוס: כלומר, מי שטס מכאן ללונדון ומלונדון חזרה באותה חברת טיסה, זה חל עליו.
תמר פינקוס: אם חברת טיסה שעושה את ה-connection היא אותה חברת תעופה שיצאה מכאן ויש לה כאן סוכנות, זה חל עליו.
תמר פינקוס: ככל שזה נוגע לעסקאות שתחילתן וסופן בחוץ לארץ, ללא שיש להן זיקה איזושהי למדינה שאפשר להחיל עליהן את החוק, זה לא יחול.
תמר פינקוס: הסייג השני – קודם היה בתקנות, מה שחל לגבי כולם, שאפשר לבטל תוך 14 יום, זה היה בתיירות פנים, ובלבד שזה יהיה עד שבעה ימים עד יום מתן השירות, הרחבנו את זה עד 14 יום עד מתן השירות.
תמר פינקוס: ברשותכם אני אקרא את ה - - -
כרמל שאמה-הכהן: נשמע קודם כל הערות נוספות, אם יש.
כרמל שאמה-הכהן: מישהו רוצה להתייחס לפני שאנחנו מתחילים בהקראה?
קובי זוסמן: שמי קובי זוסמן, אני נציג ארגון יאט"א.
קובי זוסמן: בארגון יאט"א חברות למעלה מ-250 חברות תעופה סדירות, בין-לאומיות, מכל רחבי תבל, וביניהן חברות התעופה המובילות בעולם.
קובי זוסמן: אעצור בנקודה זו, משום שיש לעשות הבחנה מאוד ברורה בין חברות שכר, שעליהן דיברה עורכת הדין תמר פינקוס, לבין החברות הסדירות, שמשום מה, כנראה שהסדר לא קיים אצל חברות השכר, בניגוד לחברות הסדירות.
קובי זוסמן: פעילות הארגון משתרעת על פני כל רובדי הענף.
קובי זוסמן: כך למשל, לאחרונה, ראינו פה בוועדה - - -
אתי בנדלר: סליחה, ההערה שלך לעניין ההבחנה בין חברות שכר לבין חברות סדירות, מה אומרת?
אתי בנדלר: שחברות שכר לא חברות ביאט"א?
קובי זוסמן: נכון מאוד.
אתי בנדלר: כלומר, אותם אתה לא מייצג, אתה מייצג רק חברות סדירות.
קובי זוסמן: נכון.
קובי זוסמן: רק לאחרונה הופענו פה בפני הוועדה בנושא זיהום הדלק שהיה בחודש מאי בנתב"ג.
קובי זוסמן: ארגון יאט"א שותף ומוביל תהליכים ענפיים, גלובליים שונים לרווחת כל המשתמשים העוסקים בתובלה אווירית בין-לאומית, לרבות בענייני בטיחות, ביטחון, איכות סביבה וכיוצא בזה, ושכך לארגון יש ניסיון עתיר בכל הנוגע לחקיקה בכל הקשור לענף התעופה.
קובי זוסמן: בהקשר הזה, בהתייחס לטיוטת התיקון שהוצגה כאן, אני מבקש לנכון לציין בפני חברי הוועדה כי לעניות דעתנו, ועל סמך ניסיוננו, העמדת פרק זמן אשר במהלכו כבר לא ניתן יהיה לבטל עסקה לרכישת כרטיסי טיסה עד 14 ימי עבודה בלבד טרם מועד תחילת השירות, איננה נכונה ואין בה כדי לתת פתרון אמיתי לקושי של מכירה חוזרת של מושבים שכבר נמכרו בטיסה.
קובי זוסמן: יש פה נציגים של חברת אל - על ויש פה נציגים של חברות תעופה זרות, אני בטוח שהן יסבירו עד כמה יש קושי במכירה חוזרת של מושב טיסה, בניגוד למוצרים אחרים.
קובי זוסמן: לטעמנו, מושבים בטיסות בין-לאומיות סדירות אינן בגדר מוצר מתכלה שערכו יורד ככל שקרב מועד מתן השירות, קרי, זמן ביצוע הטיסה.
קובי זוסמן: לפיכך, ועל מנת למנוע נזקים לא הכרחיים לחברות התעופה – ולא פעם הופענו פה בפני הוועדה המכובדת הזאת, כי משום מה, הרבה פעמים ישנם סדים ומגבלות על חברות תעופה, ולחברות התעופה שפועלות בישראל קשה מאוד לקיים פה עסקים נורמאליים ובריאים, די שאגיד את זה בנושא של פיצוי בגין איחור בטיסה, דחייה בטיסה, נושא הדלק שכמובן, ידוע לכולם שחברות התעופה ספגו בו הרבה מאוד הפסדים.
קובי זוסמן: צריך לקחת בחשבון שלחברות התעופה יש תרומה עצומה לכלכלה המקומית – להערכתנו, פרק הזמן האמור צריך להיות ארוך יותר באופן משמעותי על מנת שאפשר יהיה לעשות את המכירה החוזרת הזאת, ולעמוד על לפחות 30 יום טרם מועד תחילת השירות.
קובי זוסמן: זאת ועוד, עמדתנו דומה גם ביחס לפרק הזמן המוצע לביטול עסקה, 14 יום מימי העסקה, שהינו פרק זמן ארוך ויוצא דופן מבחינת החקיקה ברחבי העולם.
קובי זוסמן: בהקשר הזה אציין כי בארצות הברית, למשל, החוק כיום איננו מאפשר לבטל עסקאות לרכישת כרטיסי טיסה, אם בעת הרכישה יידעה חברת התעופה את הלקוח כי העסקה איננה ניתנת לביטול.
קובי זוסמן: אומנם, חוק חדש של משרד התחבורה האמריקאי, אשר אמור להיכנס לתוקף בחודש ינואר 2012, יאפשר ביטול עסקאות לרכישת כרטיסי טיסה, בין פרונטאליות ובין במכר מרחוק, אך זאת רק תוך 24 שעות ממועד ביצוען, ובכפוף לכך שמועד הטיסה לא יחול בתקופת שבעה ימים לאחר ביצוע העסקה.
קובי זוסמן: אנחנו חושבים שזו חקיקה ראויה ונכונה.
קובי זוסמן: גם לגבי הדין האירופאי, קיימת אמנם זכות עקרונית לבטל עסקאות מכר מרחוק תוך שבעה ימי עבודה מיום ההתקשרות בהסכם, ברם, זכות זו מוחרגת ואינה קיימת בסוגים מסוימים של הסכמים, ביניהם כאלה שעניינם שירותי תובלה ונופש, וזאת כאשר מדובר על אספקת השירות במועד מסוים ותוך תקופה מסוימת.
קובי זוסמן: משכך, חברת התעופה מנפיקה כרטיסי טיסה עבור טיסה מסוימת, למועד מסוים.
קובי זוסמן: עסקה כזאת אינה ברת ביטול.
אתי בנדלר: האמירות כאן מאוד עמומות.
אתי בנדלר: אתם מדברים על מועד מסוים ותקופה מסוימת, אתם לא נוקבים במועד המסוים ולא בתקופה המסוימת – מהם פרקי הזמן המדוברים, ואחר כך המסקנה היא: משכך חברת התעופה מנפיקה כרטיס טיסה עבור טיסה מסוימת למועד מסוים, עסקה שכזאת אינה בת ביטול, וכאן אתם מתייחסים רק לאחד משני התנאים.
רוני אמיר ארזי: הכוונה כשהכרטיס לא פתוח.
אתי בנדלר: פשוט קיבלתי את המסמך הזה לפני חצי שעה, אז מובן שלא ידוע לי - - -
רוני אמיר ארזי: בכל מקרה, הכוונה היא שהכרטיס הוא לא כרטיס פתוח.
רוני אמיר ארזי: כשהכרטיס הוא למועד מסוים, זה מה שחל.
רוני אמיר ארזי: אם זה כרטיס - - -
אתי בנדלר: בכל מקרה, גם אם אני רוכשת היום כרטיס ל-1 ביולי 2012 - -
רוני אמיר ארזי: כשזה למועד מסוים, אז - - -
אתי בנדלר: - - אני לא יכולה לבטל?
רוני אמיר ארזי: כן, זה מה שרשום.
אסף רזיאל: אלא לפי תנאי הביטול בכרטיס.
אליהו ישי: זה גם מידע שקיבלנו מגרמניה.
רוני אמיר ארזי: יש לכל כרטיס תנאי ביטול משלו.
רוני אמיר ארזי: ויש הוראות החוק, באופן כללי כאשר הוראות החוק - - -
לאה ורון: רק תגידי לנו מי את בבקשה.
רוני אמיר ארזי: עורכת הדין רוני אמיר ארזי, מהלשכה המשפטית של אל-על.
אתי בנדלר: אם אני רוכשת היום כרטיס ל-1 ביולי 2012, מה הדין?
אתי בנדלר: האם אני רשאית לבטל את זה, אם כן תוך איזה פרק זמן?
איה מגן: אני ברשותכם אענה.
איה מגן: שמי איה מגן, אני מנהלת סניף ישראל של אל-על.
איה מגן: בכל כרטיס, לא מועד הטיסה הוא זה שקובע אלא תנאי הכרטיס שנרכש.
איה מגן: במקרה שאת תיארת, זה תלוי מהי המחלקה שבה נרכש הכרטיס, מה מחיר הכרטיס, לכל כרטיס תנאי ביטול משלו.
איה מגן: יש כאלה שמאפשרים ביטול זמן מסוים לפני מועד הטיסה, יש כאלה שלא מאפשרים ביטול בכלל, אם מדובר בכרטיס זול במיוחד, הוא לא מאפשר - - -
אתי בנדלר: תרשי לי, את מספרת מה קורה באל-על, והאדון - - -
קריאות: זה קיים בכל חברה, אותו הדבר.
קריאות: בכל ענף התעופה בעולם.
אתי בנדלר: השאלה נבעה מכך שצוטט חוק אמריקאי חדש, שלא הספקתי לבדוק אותו ולא יכולתי לתהות מה נאמר בו.
אתי בנדלר: במסמך שלכם, שאותו קרא האדון כרגע, מדובר בתנאים מאוד עמומים לכאורה, מדובר על פרק זמן מסוים, לתאריך מסוים, הכול מסוים, מסוים, מסוים, ולא נאמר מה הוא אותו מסוים.
אתי בנדלר: אם מדובר בחוק אמריקאי, אני מניחה שלא מדובר על תנאים נזילים שקובעות חברות התעופה לעצמן, כמו שלמשל, אני לא יודעת בדיוק עד היום מתי זה נחשב ל- low cost, את מדברת בהתאם למחיר הכרטיס, מתי זה נחשב ל- low cost, האם זה החל ממחיר מסוים, או מחיר שחברת התעופה קובעת לעצמה כ- low cost?
אורלי פלג  מזרחי: low cost הוא סוג פעילות.
רוני אמיר ארזי: קובי ציין גם את הדין האמריקאי וגם את הדין האירופאי.
רוני אמיר ארזי: מה שדובר על תאריך מסוים, זה היה הדין האירופאי, הדין האמריקאי כיום הוא כזה - -
לאה ורון: אבל הוא ציין בפני הוועדה שבינואר עומד להיכנס חוק בארצות ברית שיאפשר ביטול עסקאות.
רוני אמיר ארזי: - - אז אני יכולה להסביר את העניין הזה.
רוני אמיר ארזי: בארצות הברית החוק כיום הוא שברגע שנמסרים ללקוח בעת ביצוע העסקה תנאי ביטול הכרטיס, וזה לפי המחלקה, לפי התנאים שהסבירה איה, זה מה שתופס ואין אפשרות לבטל מעבר לזה - עם דמי ביטול וללא דמי ביטול.
רוני אמיר ארזי: בינואר 2012 אמור להיכנס חוק חדש שמאפשר ביטול תוך 24 שעות, ובלבד שזה שבעה ימים לפני העסקה, אז לא יחולו דמי ביטול במקרה כזה.
רוני אמיר ארזי: ברגע שחולפות 24 שעות ממועד ביצוע העסקה, שוב, מה שיקבע זה תנאי ביטול הכרטיס לפי המחלקה של הכרטיס שנרכשה.
אתי בנדלר: זה החוק האמריקאי, מה הדין האירופאי בעניין?
רוני אמיר ארזי: הדין האירופאי, מדובר על עסקאות מכר מרחוק בכלל, שיש עסקאות מבניהן שהן פטורות, בין היתר, עסקה לרכישת שירותי נופש ותעופה כאשר העסקה היא לכרטיס למועד מסוים, זה העניין של המועד המסוים.
רוני אמיר ארזי: אם זה לא כרטיס פתוח אלא כרטיס שנקוב במועד מסוים ולא ניתן לביטול לפי אותו חוק, שוב חוזרים למדיניות הביטולים של חברת התעופה, שזה לפי תנאי הכרטיס.
אליהו ישי: זה המידע שאנחנו קיבלנו מהחוק הגרמני.