GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פריד אברהם: אדוני היושב-ראש, לדעתי צריך לעשות מחקר עוד יותר גדול.
פריד אברהם: קודם כל, אני שמח מאוד שאתה נכנס לעומק בנושא הפיקוח.
פריד אברהם: זה צריך, זה חיוני וכמובן שזה צריך להיות מהמחיר הנמוך ביותר ולא מהמחיר הגבוה, שמישהו ישלוט פה או שיעשו את זה באיזה שהם הסכמים ביניהם.
פריד אברהם: מצד שני, אני מבקש ממך, אם כבר נכנסת לעומק, ואני אומר לך, אתה היחידי שאני היום מאמין בך בקטע הזה, כנס יותר לעומק.
פריד אברהם: תראה ותחקור למה – יש לך את הכלים – למה עלה המחיר של הסולר לאורך שנים, לא רק בחמש שנים האחרונות.
יהודה בר אור: - - -
פריד אברהם: אל תפריע לי, אדוני, ידידי הטוב, לא הפרעתי לך.
פריד אברהם: למה עלה כל כך הרבה?
פריד אברהם: אני אומר לך, אתה תמצא שם כל מיני מסחרה, סליחה על המילה.
יוגב רגב: אל"ף, קצת לשחוט כמה פרות קדושות ומה אני חושב בכלל שיהיה בפיקוח.
יוגב רגב: יש מחירי עמוד, מה שנקרא, ויש מחירים בשטח.
יוגב רגב: כל אחד חיבר פה איזה נושא שכואב לו, שלא קשור דוקא למה שהתכנסנו, אז לנו כואב גם הנושא שלא מקימים תחנות זעירות.
יוגב רגב: הצבנו דרישה לכמה כאלה ומשרד הפנים דוחה אותנו.
יוגב רגב: יש פה נושא שכמה אנשים דיברו עליו שהוא קשור לבלו, זה משרד האוצר, כי בעצם נגעו במרווח השיווק של החברות אבל אף אחד לא היה מוכן לגעת בבלו.
כרמל שאמה-הכהן: לא, נגעו גם בבלו.
יוגב רגב: נגעו בבלו והחזירו אותו.
כרמל שאמה-הכהן: לא, לפני כן - - -
יוגב רגב: אבל הבלו עולה, כמו שתיארנו, עולה ועולה.
יוגב רגב: בגדול, לדעתי, הפיקוח יעשה רק רע למורי הנהיגה ברוב מדינת ישראל, כי היום ברוב המקומות יש תחרות.
יוגב רגב: יש אזורים שלמים, למעט חלק מגוש דן, שיש תחרות מאוד מאוד גדולה ואני לא מכיר פערים של שני שקלים.
יוגב רגב: צריך להיות, מה שנקרא, אוויל, לקנות ב-9 או ב-10 שקלים, כי יש תמיד תחנה שתיתן, בטח לנהגי המוניות ולמורי הנהיגה שקונים במזומן או בכרטיסי אשראי, לרוב זה מזומן.
יוגב רגב: מה שזה כן יעשה, לדעתי - - -
שוקי שדה: אני לא מורה נהיגה.
יוגב רגב: לא, לא, אצלך הסיפור הוא אחר.
יוגב רגב: אני קצת מופתע.
יוגב רגב: הסיפור אצלך הוא אחר כי חברות ההסעה בסך הכל, עם התחרות שיש היום בשוק, יודעות לבוא, בטח הגדולות שבהן, אבל גם הבינוניות - - -
שוקי שדה: נכון, אבל יש גם אחרות.
יוגב רגב: רגע.
יוגב רגב: אני גם תפעול וגם מכירות, אז אני יכול להגיד לך שאני יושב גם על מחירים, והמחירים שאני רואה כמעט אצל חברת הסעה הם מחירים מטורפים מטה.
יוגב רגב: זה קצת מוזר שתבוא ותגיד שנהג מונית בפתח-תקווה - -
שוקי שדה: אני לא מדבר על המוניות.
יוגב רגב: - - נהג מונית בפתח-תקווה יכול לקנות במזומן יותר זול ממך.
יוגב רגב: תהיה לך קצת הפתעה.
שוקי שדה: הקניה היא לא קולקטיבית.
יהודה בר אור: קונים שם היום ב-7.22.
שוקי שדה: אני לא מונית.
יוגב רגב: אז כשאתה קונה ב-7.22 אתה קונה במחיר מצוין, כי יש חברות הסעה – אז לעשות קצת סדר בבלגן ובאינפורמציה, החבית עלתה והדברים, ואני לא מגן, אני בעד פיקוח.
יוגב רגב: אני בעד פיקוח.
יוגב רגב: אני רק חושב שהפיקוח - - -
פריד אברהם: אתה גורם לי לחשוב שאתה קונה את זה פחות מהבנזין.
פריד אברהם: אתה משלם יותר כסף מהבנזין.
יוגב רגב: אם אתה חושב שתקנה בשני שקלים – תן לי לדבר, נתתי לך את הכבוד.
לאה ורון: בואו, לא מדובר פה בוויכוח בין הצדדים.
יוגב רגב: לא, לא, בדיוק.
יוגב רגב: תן לי לסיים.
יוגב רגב: אם אתה חושב שתקנה בשני שקלים אחרי שיהיה פיקוח, אתה טועה.
יוגב רגב: אם אתה חושב שהפיקוח יעשה לך טוב, אני חושב שאתה גם טועה.
יוגב רגב: הפיקוח, בסופו של דבר, ואני לא מדבר כרגע על ארגון התחנות שקשור לדלק – בסך הכל היום, היתה לי שיחה בזמנו עם מר עמרם אזולאי שאני מאוד מכבד – בסך הכל היום, המשחק, למעט אזורים מסוימים, ופה אני פונה אליך, אנחנו כחברה מאוד מאוד תחרותית, מסוגלת לעשות שינוי בשוק ולתת תחרות, שם חוסמים אותנו.
יוגב רגב: חוסמים אותנו להיכנס לעיר הגדולה במדינת ישראל, לעיר השנייה בגודלה במדינת ישראל ולעיר השלישית בגודלה.
יוגב רגב: חוסמים אותנו כל מיני ועדות ואנחנו חושבים שחוץ מאותן ועדות יש גם אנשים מסחריים שקשורים לחסימה הזאת.
יוגב רגב: היתה לפני כשבוע כתבה בערוץ 10 על אדם שיש לו, אני חושב, ארבעה רכבי סולר שעשה הסכם לפני כ-13-12 שנה והוא שילם בהסכם 35 אגורות הנחה.
יוגב רגב: זה היה ההסכם שלו.
יוגב רגב: לא זוכר באיזו חברה.
יוגב רגב: פתאום הוא גילה שהוא משלם שבעה שקלים יותר לליטר מאשר השכן שלו, נהג המונית, או המורה לנהיגה או הטנדר, לא משנה מה.
יוגב רגב: ויש ייצוגיות עכשיו, שתיים או שלוש.
יוגב רגב: וזה מופרך, כי בסך הכול זה שוק.
יוגב רגב: מה שאתה צריך לבדוק, אף אחד לא עמד לך עם אקדח.
יוגב רגב: אתה לא יכול אחרי 10 שנים להתעורר ולהגיד: שמעו, 10 שנים עושקים אותי.
יוגב רגב: בסך הכול השוק, לטעמנו, כחברת דלק קטנה ותחרותית, השוק הוא מאוד מאוד תחרותי בסולר, ברוב המקומות, לא בכל המדינה.
כרמל שאמה-הכהן: כן, אבל אם אני כצרכן עושה הסכם שמבוסס על מחיר מחירון שקובע את המחיר שאני משלם בעצם, כן יש לי ציפייה סבירה שהמחיר הזה יהיה הוגן, יעודכן באופן הוגן, באופן ריאלי, ולא שהמחיר שם יתנפח בעשרות ומאות אחוזים, ללא קשר למציאות.
כרמל שאמה-הכהן: זו ציפייה שתאמין לי, משפטית, אני לא יודע איך חברות הדלק יתמודדו אתה.
כרמל שאמה-הכהן: והשאלה היותר מפחידה בסיפור הזה: איך חברות דלק שונות מתמחרות משהו פיקטיבי ומגיעות לאותו מספר, פחות או יותר, לאורך שנים?
כרמל שאמה-הכהן: זה כבר מעלה שאלות בתחום ההגבלים העסקיים שאני לא יודע איפה נרדמו ברשות להגבלים עסקיים בסיפור הזה.
כרמל שאמה-הכהן: כי אני יכול לתמחר משהו זהה ולהגיע, כמה חברות – נניח כמו בשוק הסלולר – להגיע לאותו מחיר, ויש כאלה שיטענו שיש פה תיאום ואין פה תחרות, אבל זה אותו מוצר שמתמחרים ואולי כולם מתמחרים טוב.
כרמל שאמה-הכהן: לקחת ולתמחר פיקציה ולהגיע לאותו מחיר מתאם לאורך שנים?
כרמל שאמה-הכהן: חוץ מתיאום מחירים אין פה שום דבר אחר.
צבי קורמן: אולי אתה תסביר איך הגעת ל-14.80 ליטר סולר?
צבי קורמן: באיזו דרך ובזכות מה?
יוגב רגב: אני אענה על השאלה.
יוגב רגב: אל"ף, אני לא ב-14.80 והמספר למעלה בכלל לא מעניין.
יוגב רגב: אני, דרך אגב, כמעט כל השנים, לא משנה מחירון באמצע חודש, אצלי מחירון הוא מתחילת החודש ועד סופו.
יוגב רגב: אני לא משנה אותו.
יוגב רגב: ואני בכלל לא מתייחס למחירון של המחיר המקסימלי, כי אף לקוח – כל המחירים בתחנות והמחירים ללקוחות העסקיים נגזרים מכוחות השוק, אין לי אף לקוח - - -
כרמל שאמה-הכהן: לא, סליחה, זה לא נכון.
כרמל שאמה-הכהן: זה לא נתון מדויק, כי אני אגיד לך מדויק.
יוגב רגב: אני מדבר על מה שאני יודע, בחברה שלי.
כרמל שאמה-הכהן: לי הוצגו מקרים, לא אחד, שבהם אנשים התקשרו בהסכם עם חברות דלק, לא משנה, בשתי חברות שונות דרך אגב, והמחיר שלהם היה מחיר מחירון פחות הנחה מסוימת, שבאותו זמן זה היה מחיר סביר, ריאלי, ואולי אפילו אטרקטיבי.
כרמל שאמה-הכהן: אחרי כמה חודשים, הם עסוקים בלייצר קופסאות, אחד עסוק בלייצר מזון, פתאום הוא מגלה שהוא משלם על הסולר מרווחים דמיוניים של מאות אגורות.
יוגב רגב: נכון, נכון.
יוגב רגב: אז אני יכול להגיד לך איך אנחנו התנהגנו, אומנם כחברה קטנה אבל עם הרבה מאוד לקוחות סולר.
יוגב רגב: אצלנו, למשל, לפחות בחצי שנה האחרונה, אין לקוח – זה בכלל לא משנה מה המחיר – שקונה את הסולר מעל שמונה שקלים בממוצע.
יוגב רגב: אין דבר כזה.
יוגב רגב: אנחנו לא בפיקוח אבל אנחנו מתנהגים כאילו אנחנו בפיקוח.
יוגב רגב: בנינו לעצמנו איזו מערכת.
כרמל שאמה-הכהן: עובדה שנניח בזק, ההסכם אתה הוא לפי שער בז"ן ולא לפי המחירון.
כרמל שאמה-הכהן: עובדה.
שוקי שדה: זה מה שרציתי לומר.
שוקי שדה: יש כאן – אפשר?
כרמל שאמה-הכהן: רגע, שניה, אתה כבר דיברת.
צבי קורמן: שמונה שקלים, זה לא הרבה?
יוגב רגב: באשראי, בשוטף 60, עם ביטחונות, עם סיכונים?
צבי קורמן: אני מוכר ב-7.30, עם אשראי.
יוגב רגב: אתה מצוין.
יוגב רגב: אז אתה יעיל.
כרמל שאמה-הכהן: אז מה, בשביל אשראי וסיכון עוד 70 אגורות?
יוגב רגב: מה זה אשראי?
יוגב רגב: יש שוטף 90 ויש שוטף 120 ויש כל מיני דברים.
צבי קורמן: אלה דיבורים יפים.
קריאה: זה הכול שוטף 30.
קריאה: אף אחד לא נותן, אף חברה לא נותנת.
אביב לב: אפשר?
אביב לב: אני מנהל הכספים של חברת "יונה אברך", חברת דלק קטנה, אני עושה הרבה את החישובים ואת המחירים האלו.
אביב לב: קודם כל, לשאלתך איך החישובים מגיעים לאותו דבר.
אביב לב: זה אותו מוצר, זה בדיוק כמו הסלולר.
אביב לב: אנחנו מתמחרים את המוצר, הקניה של הכול עולה לנו בערך 7 שקלים, וכל אחד עושה בדיוק את החשבון של מה שהוא רוצה - - -
כרמל שאמה-הכהן: אתה רוצה עכשיו לבוא ולהגיד לי פה ש-14 שקלים זה מחיר מחירון נורמלי?
אביב לב: לא, לא, לא.
כרמל שאמה-הכהן: אז על מה אתה בא - - -
אביב לב: אני לא חושב שמישהו משלם 14 שקלים.
כרמל שאמה-הכהן: אז איך אתה מגיע ל-14 שקלים?
אביב לב: אני לא מגיע.
אביב לב: אני לא מתמחר את ה-14 שקלים, חברת הדלק קטנה.
אביב לב: אתה מדבר על חיובים של חברות הדלק הגדולות.
אביב לב: לא על זה אני רוצה לדבר.
כרמל שאמה-הכהן: כמה המחירון שלך?
אביב לב: אנחנו במקרה קשורים עם חברות דלק אחרות אז לכן המחירון הוא כזה, אבל על העמוד יש מחיר אחר לגמרי.
אביב לב: המספר הזה הוא לא רלוונטי לגבי.
אביב לב: לגבי הוא לא רלוונטי בכלל.
פריד אברהם: אבל אתם מנצלים את העניין.
פריד אברהם: אתם אומרים: בוא נעשה הנחה.
פריד אברהם: הם עושים הנחה מ-14.80, אתה מבין?
פריד אברהם: מתוך 50% הנחה זה 7.40 שקלים.
פריד אברהם: אתה בחור טוב.
אביב לב: אבל רגע, שנייה, אני רוצה להסביר.
כרמל שאמה-הכהן: תנו לו להסביר.
אביב לב: עלו פה הרבה מאוד בעיות שלדעתי לא קשורות לעניין.
אביב לב: הצוות פה של קורמן דיבר למעשה על בעיה אחרת, של תחנות כבולות, שהיא בכלל לא קשורה לבעיית הסולר בפיקוח.
אביב לב: מה שהעלו פה החבר'ה של המוניות, אני בהחלט מתחבר למה שחן בר יוסף אמר קודם.
אביב לב: החבר'ה האלה באמת משלמים הרבה כסף, נהגי המוניות, זו עלות כבדה, אבל לא בגלל חברות הדלק, אלא בגלל הבלו שעלה, המוצר שעלה וכל הדברים האלו - -
שוקי שדה: גם ההיסעים נתקלו בעלות כבדה.
אביב לב: - - וזה בכלל לא קשור לחברות הדלק.
אביב לב: הם משלמים מחיר נמוך מאוד והחשבוניות שחן בר יוסף ראה, הן אותן חשבוניות אצל כל נהגי המוניות.
אביב לב: אני חושב שאתה מלין במקום הלא נכון.
אביב לב: זה הכול.
אביב לב: אבל אתם כנראה לא מתמצאים במספרים, כי אם פעם הבלו היה ככה והבלו אחר, ואם פעם המוצר היה ככה וכולי.
אביב לב: זו ההתייחסות לכאן.
אביב לב: חשוב לי להגיד רק דבר אחד: אם יכניסו את המוצר לפיקוח – ולנו אין בעיה שיכניסו את הסולר לפיקוח, זה בסדר גמור מבחינתנו, זה באמת לא משנה לנו – רק שישימו לב לדבר אחד, לחברות הקטנות זה חשוב.
אביב לב: קובעים לנו איזשהו מחיר תקרה, אנחנו קונים את הדלק לא בפיקוח, ומכיוון שיכניסו את המוצר הזה לפיקוח, וכנראה שזה מהלך שיקרה וזה בסדר, אין לנו בעיה, ייקח עוד חודש, עוד חודשיים, לא משנה כמה, אני מבקש, למרות מה שרותי מבז"ן אמרה עכשיו, יש עדיין הבדלים.
אביב לב: ברגע שיכניסו לפיקוח כל אגורה או שתיים יקבעו.
אביב לב: אם חברות הדלק הקטנות יקנו, אגב, כמו שהיום הן קונות, יותר ביוקר, כי הן קונות באופן טבעי כמויות יותר קטנות, אז זה יוכל לעשות בעיות לחברות הקטנות.
אביב לב: זה כל מה שרציתי להגיד, בנושא הזה צריך לשים לב גם לעניין הזה.
רותי שרון: רק הערה קטנה.
רותי שרון: אני אומרת שאביב מכיר את זה, כשאתה קונה מבז"ן ישירות אז אני מניחה שלא נוצרת לך בעיה של נגיסה במרווח השיווק.
רותי שרון: אני מניחה שתסכים.
אביב לב: למה?
אביב לב: טוב, נדבר על זה בהזדמנות אחרת.
יוגב רגב: אלה דברים שאי אפשר להגיד פה.
רותי שרון: בנקודה השנייה אין לי מושג, אבל מבז"ן בוודאי שאין לך בעיה.
שוקי שדה: אני רק רוצה להבהיר ולחדד איזו נקודה, שיהיה ברור לפחות מה שאנחנו חושבים.
שוקי שדה: מערכת היסעים חושבת שלגבי נושא הפיקוח, אנחנו בעד המסגרת של תחנות הדלק.
שוקי שדה: יש חברות לא מעטות שיש להן חוזים עם בז"ן וחוזים עם גורמים אחרים, כלומר יש בז"ן ויש גם חברות דלק רגילות שיש להן צוברים.
שוקי שדה: כלומר, צריך לחשוב לכיוון הזה, של הפיקוח על מחירי הדלק בתחנות הדלק, כי שם הבעיה.
שוקי שדה: לא במקומות אחרים.
שוקי שדה: זאת בדיוק הכוונה שכולנו נדע.
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, בואו נסכם את הדיון.
שמעון שטרית: אני רוצה לומר מילה אחת.
שמעון שטרית: אני אגיד רק משפט אחד.
שמעון שטרית: אתה החמאת פה למשרד התשתיות על העבודה שהם עשו, אני רק מקווה שבעוד שנה אתה לא תצטט אותו, את מר בר יוסף, שהוא עשה טעות פטאלית וקשה, וזה יקרה רק בעוד שנה.
כרמל שאמה-הכהן: טעות קשה?
שמעון שטרית: כן.
שמעון שטרית: כי מה שהם עשו עם הפיקוח על הבנזין, זו תהיה בכייה לדורות, כי היום אין תחרות בבנזין במדינת ישראל הודות לחישובים שהם עשו.
שמעון שטרית: בגלל זה בג"ץ זרק אותם מהמדרגות.
שמעון שטרית: הם צריכים להגיע עוד שבוע וחצי לבג"ץ ומעניין מה הם יגידו שם עוד פעם.
שמעון שטרית: אם עושים פיקוח, ואנחנו בעד שיהיה פיקוח גם על הסולר, ושיהיה באמת טוב לכולם, אבל לא יכול להיות שיהיה פיקוח על החברות, על הסולר ועל הבנזין, ובז"ן – שזה גוף שנשלט על-ידי מישהו וחברה ענקית – תישאר בלעדית במשחק, חברת "פז", היא תקבע את המחירים ואין עליה פיקוח בכלל.
כרמל שאמה-הכהן: על בתי הזיקוק אתה מדבר?
שמעון שטרית: ברור.
יוגב רגב: שניים.
שמעון שטרית: זה צריך לבוא מלמטה, זה צריך לבוא מלמטה.
שמעון שטרית: אם עושים מרווח שיווק, צריך לעשות גם להם את מרווח השיווק.
שמעון שטרית: אי אפשר שיהיה מה שקרה עכשיו, שחברות הדלק מתמודדות - - -
כרמל שאמה-הכהן: זה נמצא בהמלצות של טרכטנברג לממשלה בעניין.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא מכיר את הסוגיה לעומק אבל ראיתי שזה קיים.
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, אנחנו מסכמים.
כרמל שאמה-הכהן: עמי, יש לך מה לומר?
עמי צדיק: לא.
כרמל שאמה-הכהן: אל"ף, כמובן, מהדברים ששמענו ממשרד התשתיות, ועדת הכלכלה קוראת לחברות הדלק להשלים במהרה את העברת הנתונים.
כרמל שאמה-הכהן: כל התחמקות בעניין לא משרתת, גם לא את חברות הדלק.
כרמל שאמה-הכהן: מעבר לכך, הצהרתי במהלך הדיון, שהיה ועד סוף השנה לא יושלמו הנתונים מצד חברות הדלק למשרד התשתיות, אנחנו דורשים ממשרד התשתיות להכריז על המוצר כמפוקח, להתחיל תהליך של שימוע בהיעדר נתונים בשלב זה, לזמן את חברות הדלק לחקירה בעניין מדוע אינן מעבירות את הנתונים.
כרמל שאמה-הכהן: זה הסיכום של הדברים.
כרמל שאמה-הכהן: כמובן, אנחנו חוזרים על קריאתנו להחזיר את הסולר לפיקוח מיידי, בהתאם לקריאת הוועדה מחודש ינואר ופברואר משתי ישיבות, והמלצות ועדת טרכטנברג שהוגשו בקיץ האחרון.
פריד אברהם: מהמחיר הנמוך, אדוני.
פריד אברהם: לא בשמיים.
כרמל שאמה-הכהן: הוועדה תקבע ישיבה סופית בנושא בסוף חודש דצמבר.
שוקי שדה: כבוד היושב-ראש, אם אפשר לציין שזה לתחנות הדלק ולא לאחרים כי בזה יש בעיות של חוזים.
שוקי שדה: תחנות הדלק.
שוקי שדה: כלומר, הפיקוח לתחנות הדלק, לא פיקוח - - -
קריאה: לא יוכלו לעשות פיקוח על מוצר רק - - -
יוגב רגב: אי אפשר לעשות את זה.
צבי קורמן: צריך להיות פיקוח כלל ארצי על הכול, מכיוון שאם לא, יתפתח שוק שחור.
קריאות: סליחה, מאיפה קנינו - - - שיהיה על שער בז"ן, אבל שלא יהיה על דברים אחרים.
כרמל שאמה-הכהן: טוב, הישיבה נעולה, תודה.
חמד עמאר: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה בנושא: הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון - שימוש מותר בתמונות שצילמו גופים ציבוריים), התש"ע-2010, מציע הצעת החוק, חבר הכנסת מאיר שטרית, מתבקש להציג את הצעת החוק.
מאיר שטרית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
מאיר שטרית: הצעת החוק הזו הוגשה על-ידי כבר לפני למעלה משנה.
מאיר שטרית: עשיתי מאמצים להעביר אותה לוועדת המדע שבראשותי כדי לגמור את העניין במהירות – זה היה נגמר תוך שבוע.
מאיר שטרית: לצערי, ועדת הכלכלה נלחמה שהדיון יהיה אצלה.
מאיר שטרית: הנה אנחנו בוועדת כלכלה ואני שמח שסוף-סוף אנחנו זזים עם החוק הזה.
מאיר שטרית: ההיגיון שעומד מאחורי החוק הוא מה שקורה ברבות מהמדינות בעולם.
מאיר שטרית: זה קצת מוזר ומטופש בעיני שממשלת ישראל ומדינת ישראל לא נותנות לכלל הציבור גישה לחומרים שלה, שיהיו פתוחים באינטרנט להשתמש בהם.
מאיר שטרית: הדוגמא הבולטת ביותר: תמונות מלשכת העיתונות הממשלתית.
מאיר שטרית: תמונות שמצלמים בארץ – של ממשלה, של שרים, של חברי כנסת.
מאיר שטרית: אתה יודע שאם מישהו רוצה תמונה שלך וצילם אותך, נגיד, מישהו בכנסת – אי אפשר לקבל תמונה שלך.
מאיר שטרית: כדי לקבל תמונה שלך, אם רוצים להוריד מאתר לשכת העיתונות הממשלתית, צריך לשלם עליה.
מאיר שטרית: גם אם אתה שר.
מאיר שטרית: כדי לקבל ולפרסם תמונה של ראש הממשלה באינטרנט או בויקיפדיה, צריך לשלם ללשכת העיתונות הממשלתית 80 שקל.
מאיר שטרית: מי רוצה תמונה של ראש הממשלה והוא לא מפרסם?
תומר אשור: צריך לשלם 20 שקלים.
מאיר שטרית: 20 שקלים.
מאיר שטרית: מי רוצה את התמונה בכלל?
מאיר שטרית: הרי הגישה בעולם היא ממש הפוכה – ממשלות דוחפות פרסום תמונות שלהן.
מאיר שטרית: הדוגמא הבולטת ביותר: כשישראל נמצאת בבעיה כמו המשט, כמו המבצע בעזה, כמו מלחמת לבנון אז כל התמונות שצה"ל מצלם, שהממשלה מצלמת, שלשכת העיתונות מצלמת – אף אחת מהן לא מופיעה, לא משתמשים בהן בשום מקום בעולם.
מאיר שטרית: מראים את התמונות שהפלסטינים פרסמו, את "הזוועות" שישראל עשתה בעזה.
מאיר שטרית: לא מראים את החיילים שעומדים בכל מקום, את היריות, את הטילים שצה"ל מצלם, את המחבלים שמחזיקים אנשים וילדים כמגן אנושי – את זה לא תראה באינטרנט.
מאיר שטרית: ברור שישראל יוצאת נפגעת.
מאיר שטרית: זה הרי מטומטם לגמרי שלא לתת אפשרות לכל אמצעי התקשורת – טלוויזיה, רדיו, עיתונאים דוקומנטריים – להסתכל בחומר.
מאיר שטרית: הדבר הכי מוזר זה שאם אתה רוצה לכתוב על העיר שדרות – ילד בבית ספר תיכון רוצה לכתוב עבודה על העיר שדרות – אם תיכנס לאינטרנט תמצא אתרי אינטרנט רבים של החיזבאללה, של החמאס, של הפלסטינים שכותבים ששדרות היא שטח כבוש, ישראל יושבת על הגבול.
מאיר שטרית: זה מה שהילד יקבל.
מאיר שטרית: אתה לא יכול לקבל אינפורמציה אחרת, שהממשלה מפרסמת, על שדרות כי יש לנו זכויות יוצרים, אתה לא יכול לראות אותה.
מאיר שטרית: בארצות הברית, לא רק שקבלו החלטה לחשוף את כל החומר הממשלתי, כל מה שהכנסת עושה, כל מה שהשידור עושה, כל מה שהבית הלבן עושה – לא רק שנתנו אישור חופשי להשתמש בכול, באופן חופשי ללא שום תמורה, אלא גם דוחפים את החומר הזה קדימה.
מאיר שטרית: תכנס לאתר של הבית הלבן, אתה כל יום מקבל עדכון מהבית הלבן: מה הנשיא אמר, מה הוא עשה, תמונות שלו – זה רק הגיוני.
מאיר שטרית: לשמחתי, נפל לממשלה האסימון.
מאיר שטרית: החליטו לתמוך בהצעת החוק שהגשתי.
מאיר שטרית: אפילו הייתה ישיבה אחת עם מנהל לשכת העיתונות הממשלתית, מר אורן הלמן, שהודיע בפומבי, לפני יום העצמאות, שפותחים את כל התצלומים בלשכת העיתונות הממשלתית לציבור באופן חופשי ללא תמורה.
מאיר שטרית: בפועל, לדעתי, זה עוד לא קרה.
רביב מייזל: זה יקרה בימים הקרובים.
מאיר שטרית: אמן ואמן.
רביב מייזל: אני עורך דין בלשכה המשפטית במשרד רה"מ ובין היתר אני נותן ייעוץ משפטי ללע"מ – לשכת העיתונות הממשלתית.
מאיר שטרית: הממשלה החליטה על זה לפני יום העצמאות הקודם, למיטב ידיעתי.
דן אור חוף: במאי.
מאיר שטרית: נחכה ליום העצמאות הבא.
מאיר שטרית: הבקשה שלי, אדוני היושב-ראש, היא לקדם את החוק הזה.
מאיר שטרית: אני חושב שהוא חשוב למדינת ישראל, חשוב לעבודה בכנסת.
מאיר שטרית: אני רוצה גם שהחוק יחול גם על כל אמצעי השידור הציבוריים – על רדיו, על טלוויזיה – כדי שאנשים יוכלו להוריד את מה שהם רוצים, הרי הכול מופיע באינטרנט.
מאיר שטרית: אז אם אני יכול לראות את זה באינטרנט, אז למה אני לא יכול להשתמש בזה?
מאיר שטרית: למה אני לא יכול להוריד את זה?
מאיר שטרית: מה יעשו מזה אנשים, כסף?
מאיר שטרית: אני חושב שככל שנפתח יותר וניתן אפשרות גישה לאנשים, איך אמר פעם מישהו: האור של השמש מטהר את הכול.
מאיר שטרית: ברגע שהכול חשוף זה הדבר הכי טוב – אתה יכול להתמודד בצורה רצינית בכל גישה.
מאיר שטרית: יש בעולם מה שנקרא "המעצמה השביעית", בארץ נעשתה תוכנית שנקראה "האוגדה השביעית", שאומרת שאחת הדרכים שישראל, לצערי, לא נמצאת שם זה היכולת של גיוס אנשים להשתמש באמצעי התקשורת הקיימים היום באינטרנט – בכל הכלים שיש באינטרנט – כדי לדברר את מדינת ישראל.
מאיר שטרית: זה שיש שר הסברה, עם כל הכבוד לשר ההסברה, ההסברה של ישראל זה גמלים במדבר וכן הלאה, זאת לא בדיוק ההסברה הכי טובה למדינת ישראל בעיני.
מאיר שטרית: אפשר להקים באמת אוגדה – אפילו היה מי שהציע לעשות ממש – להקים אוגדה של מתנדבים.
מאיר שטרית: יש לנו בארץ אנשים נהדרים, יוצאים מן הכלל בכל התחומים.
מאיר שטרית: מי שנכנס לויקיפדיה הישראלית מוצא הגדרות מאוד ברורות, מפורטות על כל עניין.
מאיר שטרית: ויקיפדיה שהיא כלי, אנציקלופדיה חופשית לכל אדם בעולם ולכל אדם בארץ שקורא עברית, הם לא יכולים להוריד את החומרים שישנם היום במערכת.
מאיר שטרית: ברור לי שברגע שאפשר יהיה להוריד את החומרים הללו ולהשתמש בהם – כל ילד בארץ יוכל להגיע לכל נקודה, לכל עניין, לכל דבר ולראות את כל האינפורמציה הזאת.
מאיר שטרית: אני בעד, אדוני היושב-ראש, אני נותן לכם חופש פעולה ואני אשמח לשתף פעולה, ככל שתרצו, להרחיב את העניין ולהחיל אתו גם על רשות השידור כי הרי מי משלם עבור רשות השידור?
מאיר שטרית: מי משלם עבור השידורים ברדיו ובטלוויזיה?
מאיר שטרית: הציבור.
מאיר שטרית: זה כסף שהציבור משלם אותו.
מאיר שטרית: אין שום סיבה שלא יראו את החומרים האלה וישתמשו בהם לצרכים דוקומנטריים, לצרכי הסברה - -
אתי בנדלר: אתה מדבר, חבר הכנסת שטרית, רק על רשות השידור – על גוף שידור שממומן מאגרה או מתקציב המדינה?
מאיר שטרית: כן, ממלכתי, בדיוק.
מאיר שטרית: אני לא יכול לחייב גופים פרטיים.
מאיר שטרית: אם הייתי יכול הייתי עושה את זה.
אתי בנדלר: אתה לא מדבר על ערוץ 2 ו-10 ולא על הכבלים ולא על הלוויין?
מאיר שטרית: למיטב ידיעתי אני לא יכול לחייב גופים פרטיים לעשות את זה.
מאיר שטרית: הנימוק, בתחומים הציבוריים הוא שהציבור משלם את הכסף, לא מישהו אחר.
מאיר שטרית: זה כסף ציבורי ממילא.
מאיר שטרית: אם מפיקים את זה בסף של הציבור אז למה שהציבור לא ייהנה מזה באופן אוטומטי?
מאיר שטרית: בגדול, זה המכלול שעומד מבחינת היישום בחוק.
מאיר שטרית: בעולם עשו את זה, בארצות הברית עשו את זה, בהרבה מאוד מדינות באירופה.
מאיר שטרית: אני רוצה להגיד לך: לפעמים אני מרגיש כישראלי מטופש.
מאיר שטרית: אתה נכנס לאתרים אחרים ואתה לא יכול לראות שום דבר ממה שצולם בארץ או נעשה בארץ כי אדם שכותב בויקיפדיה או עיתונאי שרוצה לכתוב בחוץ לארץ מאמר או רוצה לסקור נושא מסוים – הוא לא ילך לשלם על תמונות בשביל להציג את העמדה של ישראל, הוא לא יעשה את זה.
מאיר שטרית: זה קצת מוזם.
מאיר שטרית: אין סיבה שלא ניתן לו את החומרים האלה כדי שישתמש בהם כמיטב יכולתו.
מאיר שטרית: יהיו כאלה שישתמשו בהם לטובה ויכול להיות שיהיו כאלה שישתמשו בהם לרעה – אבל זו מהותה של תקשורת.
מאיר שטרית: ככל שהנושא יהיה יותר פתוח – יש לנו קבוצה נהדרת של אנשים בישראל שעושים עבודה יוצאת מן הכלל בכל הרשתות של התקשורת: באינטרנט, בטלוויזיה, בפייסבוק, בטוויטר ואיפה שאתם לא רוצים.
מאיר שטרית: אם ניתן להם את החומרים האלה הם יעשו בהם שימוש, למיטב ידיעתי, בצורה יוצאת מן הכלל לטובתה של מדינת ישראל ולטובת החברה.
חמד עמאר: אני פותח את הנושא לדיון.
חמד עמאר: רשות השידור הוזמנה?
ליאת בלום: הוזמנה ורוצה לדבר.
חמד עמאר: כל מי שרוצה לדבר צריך להירשם אצל מנהלת הוועדה.
אורי רוזנווקס: אני יו"ר פורום היוצרים הדוקומנטריים בישראל.
אורי רוזנווקס: ראשית אני מברך על ההצעה.
אורי רוזנווקס: אני חושב שהיא צעד חשוב.
אורי רוזנווקס: אני רוצה לבקש להוסיף להצעה הזאת ולהרחיב אותה במידה מסוימת: אנחנו, כיוצרים דוקומנטריים, מהווים באופן טבעי גוף שעוסק המון בארכיון, בכל הארכיונים, לטובת הסרטים הדוקומנטריים שהם אמצעי מספר אחד לחשוף את החומרים האלה של כל הרשויות הממשלתיות.
מאיר שטרית: לאחרונה – ואני מציין זאת לשבח – הספרייה הלאומית במדינת ישראל העלתה אתר לאינטרנט שבתוכו העלו את כל כתבי היד, ערימה עצומה של ספרים דיגיטליים, חופשיים לשימוש הציבור, להורדה.
מאיר שטרית: זה יוצא מן הכלל.
מאיר שטרית: הם עשו זאת מיוזמתם הם ללא חוק.
אורי רוזנווקס: אני חושב שהחוק הזה גם יכול לשמש מנוף לקדם את היצירה המקורית.
אורי רוזנווקס: חשוב מאוד שהוא יכלול את כל הגופים הממשלתיים והגופים שבצורה כזאת או אחרת קשורים למדינה – יש לי פה רשימה ארוכה של גופים כאלה – דיברתם על רשות השידור; כמובן שצריך לדבר גם על הטלוויזיה החינוכית; על שרות הסרטים; על משרד החוץ - -
אתי בנדלר: יש כאן שני דברים שונים.
אתי בנדלר: אני הבנתי שחבר הכנסת שטרית אומר בהצעתו שגם רשות השידור תהיה רשאית לעשות שימוש בתמונות, לא שניתן יהיה לעשות שימוש חופשי בארכיון שלה - -
מאיר שטרית: הפוך.
אתי בנדלר: הכוונה שארכיון התמונות של רשות השידור יהיה פתוח לציבור?
אורי רוזנווקס: כן.
אורי רוזנווקס: ארכיון בכלל.
אורי רוזנווקס: גם וידאו, נכון?
אתי בנדלר: הארכיון של רשות השידור יהיה פתוח לכלל הציבור?
אתי בנדלר: אז יהיו לי הרבה יותר שערות לבנות ממה שיש לי היום.
מאיר שטרית: אבל יום אחד זה יקרה, כשנהיה זקנים שנינו.
אורי רוזנווקס: אני רוצה להכניס תוספת לעניין הזה שיבוא לטובת היצירה המקורית והיוצרים בישראל.
אורי רוזנווקס: הוא נמצא בתיקון שהוספנו לחוק רשות השידור ( תיקון 25).
אורי רוזנווקס: בסעיף 48 דיברנו על זה ששימוש בחומרי ארכיון יהיה רק בעלות ללא רווח.
אורי רוזנווקס: אתם מדברים פה על עצמאיים, אנשים פרטיים ואני מדבר על היוצרים הדוקומנטריים בישראל.
אורי רוזנווקס: אני מבקש להכליל לתוך התיקון הזה, לתוך החוק הזה, סעיף שיאפשר שימוש של עלות ללא רווח בכל הארכיונים הממשלתיים ובכל הארכיונים שכפופים לעניין הזה.
אורי רוזנווקס: אני חושב שבסופו של דבר, העבודה של תחקירנים דוקומנטריים בתוך המקומות האלה רק תוסיף ותייעל אותם.
אורי רוזנווקס: ניקח לדוגמא את גנזך המדינה: הוא גוף עצום שיושב על אוצרות אדירים, קשה מאוד להתנהל מולו, הוא כמעט חסום, אין שם סדר.
אורי רוזנווקס: כל התחקירנים שלנו שמנסים להגיע לשם נתקלים בבעיה עצומה.
אורי רוזנווקס: אני חושב שהחוק הזה, עם השדרוג שאני מציע, יחשוף את הדברים לאור השמש.
אורי רוזנווקס: לכן אני מבקש להוסיף את הכלל שיישמנו לגבי רשות השידור בתיקון מספר 25 של חוק רשות השידור – עלות ללא רווח על כל חומרי הארכיון ששיכים למדינה בצורה כזאת או אחרת.
מאיר שטרית: זה המצב היום ברשות השידור?
אורי רוזנווקס: זה המצב.
אורי רוזנווקס: הכנסנו תיקון לחוק החדש.
מאיר שטרית: מה המצב היום?
אתי בנדלר: אני רוצה להסביר משהו לגבי הסעיף שמדבר עליו מר רוזנווקס.
אתי בנדלר: על שולחנה של ועדת הכלכלה מונחת הצעת חוק רשות השידור שעניינה רפורמה כללית ברשות השידור – בעיקר במבנה, המוסדות של רשות השידור.
אתי בנדלר: אגב הדיון באותה הצעת חוק, הועלתה הצעה להוסיף סעיף נוסף שיתייחס לארכיון רשות השידור ובו הוצע – וכך אישרה הוועדה כשדנה בנושא הזה – שארכיון של רשות השידור ניתן יהיה לקבל ממנו חומרים במחיר עלות בתוספת - -
אורי רוזנווקס: לא.
אורי רוזנווקס: ללא רווח.
אורי רוזנווקס: רק דמי טיפול.
אתי בנדלר: ללא רווח.
אתי בנדלר: נדמה לי שאני האימא של ההצעה הזאת, אם אינני טועה.
אורי רוזנווקס: נכון.
אורי רוזנווקס: אין ספק.
אתי בנדלר: הדיונים בהצעת החוק עדיין לא הסתיימו.
אתי בנדלר: אינני יודעת אם הם בכלל יסתיימו.
אתי בנדלר: איש לא דוחף לקדם את הצעת החוק הזאת כך שספק אם הדיון בה יתקדם, וגם אם כן, לא ברור אם תוגש או לא תוגש הסתייגות לאותו סעיף ומה יהיה דינו.
אתי בנדלר: אפשר לדבר על זה ברמה שהייתה הצבעה בוועדה בשלב ראשון של הנושא הזה אבל ממש אי אפשר לברך על המוגמר.
אורי רוזנווקס: ברור, אבל זה עבר בוועדה עצמה.
אורי רוזנווקס: לסיכום, אני ממליץ להחיל את הכלל הזה על כל הארכיונים הנוגעים למדינה ולממשלה.
חמד עמאר: נציג משרד המשפטים.
הווארד פולינר: אני ממונה בכיר במשרד המשפטים בתחום של הקניין הרוחני.
הווארד פולינר: בעקבות הצעת החוק הזו, נכנסנו לדיונים עם משרדי ממשלה שיש להם אוספים של תמונות כדי ליצור מערכת של רישיונות שתאפשר שימוש בתמונות מסוימות על-ידי הציבור.
הווארד פולינר: התחלנו את עניין היקף הרישיון במתווה של הצעת החוק ואפילו הרחבנו יותר בתוך הרישיונות.
הווארד פולינר: היו חילוקי דעות בין המשרדים עד כמה שהם רצו - -
מאיר שטרית: מה זאת אומרת רישיונות?
מאיר שטרית: החוק מציע לפטור מרישיונות – זה הרעיון.
הווארד פולינר: התחלנו פיילוט עם לשכת העיתונות – על אתר האינטרנט שלהם הכנו רישיון שמאפשר שימוש חינמי בתמונות שזכויות היוצרים שלהן שייכות למדינה.