GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי בנדלר: אני מניחה שלצורך בדיקת הנושא המבקש מתבקש לצרף את התעודה שאתם מדברים עליה, דהיינו: היעדר רישום פלילי של בעל עסק.
אתי בנדלר: אבל יכול להיות שיש למאן דהו בכל זאת רישום פלילי, זה לא שיש לו היעדר רישום פלילי, אלא שיש לו הרשעות פליליות, אבל אלה לא הרשעות שבהכרח מונעות אותו מקבלת רישיון לפי החוק הזה.
אתי בנדלר: זאת אומרת, לכאורה, נוסח התקנות כפי שאתם ניסחתם אותם כאן, קובעות שהוא חייב להביא אישור על היעדר רישום פלילי.
אתי בנדלר: אם יש לו רישום פלילי הוא פסול מקבלת רישיון בכל מקרה, ואני חושבת שלא זו ההסמכה.
עובד קדמי: נכון שלא זאת היתה הכוונה.
עובד קדמי: לא כל היעדר רישום פלילי ימנע ממנו מלקבל את אישור העסק.
עובד קדמי: הכוונה היא לאישומים פליליים - -
אתי בנדלר: שהם רלוונטיים.
עובד קדמי: - - שרלוונטיים – מי שהורשע בזיוף, במרמה, זיוף תכשיטים.
אתי בנדלר: אז אני מציעה שאולי תכתבו כאן:
אתי בנדלר: יצורפו אישור ממשטרת ישראל על רישום פלילי, או היעדר רישום פלילי.
אתי בנדלר: גברת קלהורה, אני רואה שאת מרימה את ראשך בתנועת "מוקצה", אז תציעי משהו אחר, את ההערה שלי הבנת?
תמר קלהורה: אני שואלת את עצמי אם יש דבר כזה – אישור ממשטרת ישראל.
אתי בנדלר: על גיליון הרשעות אולי, אני לא יודעת.
רוברט אילטוב: יש תעודת יושר.
תמר קלהורה: תעודת יושר זה היעדר רישום.
אתי בנדלר: זה היעדר רישום.
רוברט אילטוב: לא, בתעודת יושר כתוב גם אם יש - - -
אתי בנדלר: מה שאני מציעה: את הנוסח לא נסכם כרגע, את הנוסח תמציאו לוועדה במועד מאוחר יותר.
אתי בנדלר: הרעיון שצריך לבוא לידי ביטוי בתקנה 2(ג) הוא שהוא צריך להמציא, ככל שיש לו הרשעות פליליות, איזושהי תעודה, איזשהו מסמך, בעניין ההרשעות האלה, כדי שהממונה ישקול אם יש בהרשעות האלה כדי לפסול אותו מקבלת רישיון.
רוברט אילטוב: אם בהרשעות האלה אין מניע שהוא יפעל, אז אין מניע שיפעל.
אתי בנדלר: בדיוק ככה.
רוברט אילטוב: אנחנו רוצים להרחיב את הפעילות.
תמר קלהורה: לא, השאלה היא – שוב, אני לא יודעת בכלל, זה משהו שאין לי מושג, אבל האם יש לאדם זכאות לקבל ממשטרת ישראל גיליון הרשעות?
אתי בנדלר: אני לא יודעת, אני מוכרחה לומר שלא הספקתי לבדוק את הנושא הזה.
אתי בנדלר: מכל מקום, הנוסח כפי שהוצע לנו כאן, איננו תואם לסעיף המסמיך בחוק, זה אני חושבת צריך להיות ברור.
אתי בנדלר: אם יש אפשרות להביא אישור כזה, שכולל את ההרשעות הפליליות, כדי שהממונה יבדוק אם יש בהן כדי לפוסלו מקבלת רישיון – בסדר.
אתי בנדלר: אם לא, אז תביאו הצעת נוסח אחר.
עובד קדמי: אני רק אומר לך איך הפרקטיקה במשרד התיירות.
עובד קדמי: במקרה אחר, כאשר אנחנו נותנים רישיון למורה דרך, אנחנו מבקשים תעודת היעדר רישום פלילי ומעבירים את זה אלינו ישירות, את הרשימה מהמשטרה, עם הרשעות, ואם יש חקירות וכולי.
עובד קדמי: ואנחנו עושים שקילה האם בתעודה זו יש כדי לפסול אותו.
עובד קדמי: לפעמים יש מישהו שהשתתף בהפגנה לא חוקית, למשל.
לאה ורון: זאת אומרת שיש כן דרך להציג בפניכם אישורים על רישום פלילי או על הרשעות?
עובד קדמי: אנחנו מקבלים אותם, ואז בודקים את העבירות, אם הן באמת פוסלות אותו, אם הן רלוונטיות.
אתי בנדלר: אבל כאן אתם לא רק מקבלים, אלא כאן מדובר על כך שהוא צריך.
חמד עמאר: גם האזרח עצמו יכול לקבל את זה?
עובד קדמי: היום הוא כבר יכול.
אתי בנדלר: אני לא מתמצאת בסוגיה, לכן אני מדברת במלוא הזהירות.
אתי בנדלר: אם יש אפשרות שהוא יגיש לכם תעודה, איזשהו מסמך שכולל את הרשעותיו הפליליות, ככל שיש לו – בסדר.
אתי בנדלר: ואם לא, אז צריכים - - -
רוברט אילטוב: השאלה היא אם גם לזמן יש משמעות, ואני אסביר למה.
רוברט אילטוב: בן-אדם ששילם את חובו למדינה, ישב בכלא, לא משנה כרגע על מה, והוא משתקם, הוא חזר לפעילות עסקית, מרוויח ומשלם מס והכול בסדר – אנחנו צריכים לתת לו גם את הזכות לחזור למעגל החיים הנורמאליים.
רוברט אילטוב: אנחנו לא רוצים להעיף אותו חזרה.
עובד קדמי: בעניין זה יש חוק השבים.
אתי בנדלר: חוק המרשם הפלילי ותקנות השבים.
עובד קדמי: כן, שהוא קובע מחיקה של הרשעות אם עברה תקופת ההתיישנות מיום סיום העונש.
עובד קדמי: אם זה מאסר על תנאי, אז זה היום האחרון של המאסר על תנאי.
לאה ורון: כדי שלא ניאלץ להביא את התקנות פעם נוספת לוועדה, שאני מציעה שהוועדה תאשר לגבי אזרחים שאינם יכולים לקבל מהמשטרה רישום פלילי או הרשעות, שמשרד התיירות יפנה ויבקש, שזה מה שאמרת שנהוג לגבי מורי הדרך.
אתי בנדלר: ככל שזה מתאפשר.
עובד קדמי: אנחנו נעשה את זה.
עובד קדמי: אנחנו מסייעים לבעלי עסקים.
עובד קדמי: מה שהוועדה יכולה לעשות זה להסמיך את היועצים המשפטיים כדי לנסח את הפסקה הספציפית, הרלוונטית הזאת.
אתי בנדלר: כך אנחנו עושים בדרך כלל.
אתי בנדלר: הוועדה מאשרת את העיקרון, ואחר כך אתם מעבירים לי הצעת נוסח.
רוברט אילטוב: העיקרון ברור.
רוברט אילטוב: אני מעלה את סעיף 2 להצבעה.
רוברט אילטוב: בעד אישור סעיף 2 – פה אחד
רוברט אילטוב: הסעיף אושר פה אחד, אין מתנגדים, אין נמנעים.
רוברט אילטוב: הסעיף התקבל.
רוברט אילטוב: אנחנו ממשיכים.
אתי בנדלר: הנה ההערה שהערתי קודם – "עד שלושה חודשים לפני תום תוקפו של האישור", דהיינו: אם הוא פספס את המועד הזה, מה הדין?
אתי בנדלר: אם הוא הגיש חודשיים לפני, או חודש לפני, או חודש אחרי, זה ייחשב כבר כרישיון חדש, ואז כרוכה בכך כל הבירוקרטיה של הגשה מחדש של כל המסמכים.
אתי בנדלר: זה מה שאמרתי.
אתי בנדלר: זה לא רק העניין של האגרה, אלא כל הנלווה לזה.
אתי בנדלר: האם זה לא קצת מוגזם, שלושה חודשים מראש?
רוברט אילטוב: האם ניתן להקל בנושא הזה?
עובד קדמי: אנחנו יכולים להקל בעניין, אבל אנחנו לא רוצים שאותם עסקים יחכו לדקה האחרונה, ואז נהיה מוצפים בהרבה מאוד בקשות.
רוברט אילטוב: שלושה חודשים זה לא דקה אחרונה.
עובד קדמי: כי מדובר על אלפי בקשות.
עובד קדמי: שלא נהיה מוצפים, אנחנו אומרים להם: תראו, עד שלושה חודשים.
רוברט אילטוב: אתם עושים להם תזכורת?
רוברט אילטוב: איך הדבר הזה פועל?
רוברט אילטוב: או שהם אוטומטית צריכים לדעת?
חמד עמאר: כל שנה הוא צריך לחדש.
יעל מזרחי: כל שנתיים.
אתי בנדלר: זה לא בדיוק שנתיים.
אתי בנדלר: תיכף אנחנו נראה.
אתי בנדלר: תקופת הרישיון הכי ארוכה לפי מה שמוצע כאן זה 23 חודשים ו-29 ימים אולי, במקרה הטוב, אבל אלה מקרים מאוד חריגים.
אתי בנדלר: בדרך כלל הממוצע יהיה שנה ומשהו.
חמד עמאר: אז כל שנה הוא צריך לעשות את כל התהליך?
רוברט אילטוב: אם הוא פספס, הוא צריך לעשות את כל התהליך.
עובד קדמי: בסעיף 6 הוא מדבר על תוקפו של האישור: "תוקפו של אישור יהיה עד ל-31 בדצמבר של השנה האי זוגית".
עובד קדמי: זאת אומרת, עכשיו מי שיקבל בתחילת 2012, יקבל את זה עד סוף 2013.
רוברט אילטוב: עורך-דין קדמי, השאלה היא האם יש דרך להקל פה על האזרח?
רוברט אילטוב: כי בסופו של דבר, תוך שנה וחצי הוא צריך להגיש בקשות מחדש.
רוברט אילטוב: להתחיל את תהליך הטיפול מחדש בעצם, לפי הלוח-זמנים שאתם קובעים פה.
עובד קדמי: יש שתי אפשרויות.
עובד קדמי: אפשרות אחת, לקצר את התקופה הזו, ולהגיד במקום שלושה חודשיים – חודשיים.
אתי בנדלר: או חודש.
עובד קדמי: או חודש.
אתי בנדלר: או שבועיים.
עובד קדמי: לא להגזים.
רוברט אילטוב: לא, הם צריכים גם להיערך.
עובד קדמי: אפשרות אחרת היא לתת למנהל את האפשרות לאשר מועד קצר יותר בנסיבות המיוחדות, אבל, עוד פעם, זה בקשות - - -
אתי בנדלר: אפשר גם וגם.
חמד עמאר: לא ללכת לכיוון של המנהל.
לאה ורון: לא זה מה שמציעים חברי הכנסת.
עובד קדמי: אני לא אמרתי: חברי הכנסת מציעים.
עובד קדמי: אני אומר רק את האפשרויות.
רוברט אילטוב: אנחנו לא רוצים לתת אפשרות בחוק לפקיד – אם הוא אהב או לא אהב.
רוברט אילטוב: אנחנו רוצים שהנושא יהיה אוניברסלי וסגור.
רוברט אילטוב: לכן אנחנו רוצים שיהיה כתוב בחוק או שזה יהיה חודשיים, או להאריך את התקופה של האישור לשלוש שנים.
אתי בנדלר: אפשר הכול – גם וגם וגם.
רוברט אילטוב: אפשר גם וגם וגם.
רוברט אילטוב: השאלה היא, עוד הפעם, עד כמה זה מפריע למשרד?
רוברט אילטוב: עד כמה אתם רוצים את הפיקוח?
עובד קדמי: אני אשאל את מי שצריך לעשות את העבודה בפועל – חודשיים יהיו בסדר?
יעל מזרחי: גבולי.
רוברט אילטוב: ואם נאריך את זה מכמעט שנתיים לכמעט שלוש שנים?
עובד קדמי: אבל זה כבר לא ישנה הרבה.
עובד קדמי: כי הוא ממילא צריך לחדש את זה.
רוברט אילטוב: אבל הוא צריך לחדש את זה לא כל שנתיים, אלא כל שלוש.
רוברט אילטוב: אם יש קושי מבחינת הביצוע האדמיניסטרטיבי – רישום ובדיקה, אז אולי לא צריך לגעת בשלושה חודשים.
לאה ורון: ההיפך הוא הנכון, זה יקל על אנשי המשרד.
לאה ורון: הם לא יצטרכו לטפל בבקשות חדשות לבקרים.
יעל מזרחי: חדשות, בכל מקרה אנחנו - - -
רוברט אילטוב: בחדשות הם - - -
לאה ורון: חדשות ברור.
לאה ורון: אני מתכוונת שהם לא יצטרכו - - -
יעל מזרחי: זה כמויות אדירות, פלוס המחדשים, שזה - - -
רוברט אילטוב: אז אם אנחנו נאריך את זה לשלוש שנים, זה יפתור את הסוגיה הזאת?
לאה ורון: זה יוריד מהעומס.
אתי בנדלר: יתירה מזאת, אם תכתבו שכל תוקפו של רישיון הוא עד תום השנה שלאחר מכן, או שנתיים שלאחר מכן, זה לא יהיה תמיד באותו תאריך בשנה פרדית לגבי כולם, כפי שאתם הצעתם.
אתי בנדלר: אז לא יהיה עומס של כל הבקשות בשנה אחת.
לאה ורון: וזה גם יקל על העוסקים, כמובן.
רוברט אילטוב: זה יקל על המשרד, וגם על היזמים.
תמר קלהורה: לא ברור שזה יקל על המשרד, כי לכל עוסק זה יהיה בתאריך שלו.
אתי בנדלר: לא, זה תמיד יהיה, נניח, חודשיים לפני תום שנת כספים כלשהיא, אוקיי?
אתי בנדלר: אבל זה לא יהיה לגבי כולם אותה שנת כספים כפי שמוצע כאן.
יעל מזרחי: זה יכול להתפרס.
שרון מאיר: אבל כל ההצעה כאן היא לא רלוונטית לסעיף הספציפי הזה, כי הסעיף הזה אומר עד מתי אתה מודיע לי שאתה רוצה לחדש את הרישיון.
אתי בנדלר: נכון, אז השאלה קודם כל, אם זה חייב להיות שלושה חודשים, אם אפשר חודש או חודשיים.
שרון מאיר: לא, אבל ההבדל בין בית עסק שבא להקים רישיון, ובין בית עסק שבא לחדש רישיון זה עניין של טופס ועניין של בדיקה שלנו.
שרון מאיר: העומס לא עליו אלא עלינו כמשרד.
שרון מאיר: זאת אומרת, שגם אם הגבלנו אותו בזמן לגשת אלינו, מבחינתו זה לא בזבוז זמן.
חמד עמאר: זה מובן, אבל אם הוא פספס שלושה חודשים לא אמרתם מה תעשו.
חמד עמאר: אם במקום שלושה חודשים הוא הגיע חודש לפני, הוא צריך להגיש בקשה חדשה, למלא את כל הטפסים מחדש.
שרון מאיר: גם אם הוא רוצה לחדש, הוא צריך להגיש אותו טופס.
חמד עמאר: על זה אנחנו דנים.
רוברט אילטוב: אנחנו שמענו והבנו שאתם רוצים איזשהו מעקב, אתם לא רוצים לתת רישיון לצמיתות.
רוברט אילטוב: מצד שני, אין צורך להריץ אנשי עסקים, וצריך להאריך את התקופה.
רוברט אילטוב: צריך למצוא את האיזון בין התקופה הארוכה והצורך שלכם לבדיקה, לבין הריצות של אותם היזמים.
רוברט אילטוב: לכן אנחנו אומרים: אוקיי, אתם אומרים שיהיה עומס – אנחנו לא רוצים להעמיס על המערכת, אנחנו רוצים שהמערכת תעבוד מסודר.
רוברט אילטוב: אני לא רואה בעיה בסעיף אחר להאריך את תקופת הרישיון משנתיים לשלוש.
רוברט אילטוב: אם הדבר הזה מקובל, נמשיך עם הסעיף.
רוברט אילטוב: אם לא, נקצר את זה לחודשיים, ואז תגידו שזה גבולי.
רוברט אילטוב: אני לא רוצה שזה יהיה גבולי, אני רוצה שיהיה לכם פיקוח.
עובד קדמי: אז עדיף לקצר את זה לחודשיים, אני אגיד לך גם למה.
עובד קדמי: אנחנו קשורים פה עם רשות המיסים.
עובד קדמי: אנחנו עובדים בצמידות עם רשות המיסים, כי כל אותם 7,000 העסקים האלו נרשמים מיד ברשות המיסים.
עובד קדמי: זה נוח להם הרבה יותר להיכנס אצלנו למחשב, לראות את התאריכים ולקבל אותם.
לאה ורון: רשות המיסים הוזמנה לישיבת הוועדה.
לאה ורון: אני מניחה שהם יצאו מתוך הנחה, שיכול והוועדה תהיה מעוניינת להכניס שינויים בתקנות, ולפיכך הנימוק ביחס לרשות המיסים הוא לא נימוק בנושא הזה.
עובד קדמי: אני לא מתווכח על העניין הזה.
אתי בנדלר: אני רוצה לומר עוד משהו.
אתי בנדלר: מדובר כאן על בירוקרטיה הנגרמת לעסקים.
אתי בנדלר: אפילו לבקשה לחידוש אישור צריכים להביא אישור מרואה חשבון, אישור כזה ואישור כזה.
אתי בנדלר: אני לא יודעת מי מכם הלך בפעם האחרונה לרואה חשבון, וכמה כסף גבו ממנו על כל אישור כזה.