GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
כרמל שאמה-הכהן: בקצרה, כי התחילו ההצבעות במליאה.
ערן מיטל: ראשית, אני לא יכול להגיב כמובן על כל מה שנאמר.
ערן מיטל: דבר ראשון שאני חייב לדחות על הסף זה הדברים שנאמרו על-ידי עורך הדין ויסולי.
ערן מיטל: חשוב לציין שהחברה שלחה לו מכתב שהדברים שלו לא מבוססים ואנחנו שוללים את כל הדברים האלה על הסף.
ערן מיטל: דבר שני, דבר שהזכרתי קודם, דלק נדל"ן תמשיך לעבוד בשקיפות מלאה, כפי שעבדה עד עכשיו, עם כל הגורמים ותעביר כל מידע שצריך בקשר לכל דבר ועניין.
ערן מיטל: דבר נוסף, שלא עלה פה.
ערן מיטל: עיקר הנכסים של דלק נדל"ן מושקעים במדינות אירופה.
ערן מיטל: כולנו רואים מה קורה.
ערן מיטל: מתייחסים רק לדלק נדל"ן, אבל יש משבר עולמי, בייחוד באירופה, ועיקר נכסיה של דלק נדל"ן באירופה ויש לזה השפעה משמעותית עליה.
ערן מיטל: לעניין הנציגויות והסדר האג"חים - דלק נדל"ן פועלת מול נציגויות שנבחרו על-ידי סדרות האג"ח.
ערן מיטל: צריך להבין שבשביל שההסדר יעבור צריך 75% הצבעה לגבי ההסדר.
ערן מיטל: אני בטוח שאם ההסדר לא ייראה הגון בעיניהם הוא לא יקבל את האישור שלהם.
ערן מיטל: יתרה מכך, לאחר האישור שלהם הוא צריך לקבל את אישור בית המשפט.
ערן מיטל: גם בית המשפט נותן את דעתו להסדרים, ואם בית המשפט יחשוב שההסדרים שמובאים לאישור הם לא סבירים הוא לא ייתן את האישור, וראו מקרה שהיה בארצות-הברית עם חברות כאלה ואחרות, וגם בארץ.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להדגיש שאין פה שום ר אישי כלפי מר יצחק תשובה.
כרמל שאמה-הכהן: פשוט נשבר לחברי הכנסת ונשבר כנראה לציבור במשמרת של ההסדר שהוא מציע, זה נפל במשמרת שלו, אבל יש לכך גם משמעויות.
כרמל שאמה-הכהן: לפני מספר חודשים הודיע מר תשובה על הסדר אחר עם חברה אמריקנית, אם אינני טועה – עם משקיעים אמריקנים או קנדיים אם אינני טועה - הסדר שנראה מצוין.
כרמל שאמה-הכהן: אפילו העלו אותי לשידור ואמרתי אני מצדיע למר תשובה, שבזמן אמת הוכיח שהוא דואג למשקיעים, לא הפקיר אותם ודאג שיהיה הסדר שלא פוגע בהם.
כרמל שאמה-הכהן: כך שאנחנו מתייחסים עניינית לכל סיטואציה וסיטואציה.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אם מישהו חושב שההסדר המוצע יכול לעבור - הוא פשוט נמצא בסוג של חלום, ומחלום עדיף תמיד להתעורר באופן עצמי ושלא יעירו אותך, כי אז זה פחות נעים.
כרמל שאמה-הכהן: לכן הוועדה קוראת למר יצחק תשובה להודיע באופן מיידי כי הוא מושך את ההצעה האמורה כדי לשפרה באופן מהותי.
כרמל שאמה-הכהן: הוועדה תפנה – וגם אני באופן אישי אפנה - לשר המשפטים כדי לדאוג שהפרקליטות תמצה את המוטל עליה בסדר דין מהיר ובזמן סביר.
כרמל שאמה-הכהן: כמו כן, הוועדה קוראת לכל הגורמים הרלוונטיים, ובפרט לרגולטור ולגופים המוסדיים, להביע באופן מיידי ופומבי את עמדתם ביחס להצעת הסדר החוב, או לחילופין, להציע הצעה חלופית.
כרמל שאמה-הכהן: הוועדה קוראת לממשלה, ובעיקר למשרד האוצר ולשר האוצר, לבצע חשיבה מחדש בגישה לכל מה שקשור להסדרי חוב על הרגולציה בשוק ההון ולהפסיק לחסום באופן גורף הצעות חוק פרטיות המנסות להסדיר בצורה שונה אישור הסדרי חוב שונים וההשלכות שלהם.
כרמל שאמה-הכהן: נא לשבת, כל אחד במקומו וכל אחת במקומה.
כרמל שאמה-הכהן: אנו רוצים להתחיל את הדיון.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים את ישיבת וועדת הכלכלה.
כרמל שאמה-הכהן: זה דיון המשך לדיונים קודמים שכבר קיימה הוועדה בעניין וכמו שאמרנו, בכוונתנו לסיים את החקיקה בנושא מיד בתחילת המושב של הכנסת, בשבוע הבא.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 9 זה הסעיף שעוד לא הקראנו?
כרמל שאמה-הכהן: נציגי הממשלה, נא להקריא סעיף 9, בבקשה.
טל רוזנפלד: "9.
טל רוזנפלד: תשלום דמי הפצה.
טל רוזנפלד: גוף ששידוריו מופצים לפי סעיפים 6 או 7 ישלם לגורם המפעיל בעד הפצת השידורים כאמור, סכום שיורו עליו השר ושר האוצר, לאחר התייעצות עם הגורם המפעיל; הסכום האמור יחושב לפי סך כל התשלומים והעלויות הכרוכים בהפעלתן, בתפעולן ובתחזוקתן של תחנות השידור הספרתיות וכל תשלום שוטף אחר בשל הפצת השידורים כאמור, למעט עלות ההקמה (בסעיף זה – סך התשלומים והעלויות), כשהוא מחולק בין הגופים אשר שידוריהם מופצים באמצעות תחנות השידור הספרתיות כאמור, בהתאם להוראות אלה: (1) סך התשלומים והעלויות יחולק בין הגופים ששידורי הטלוויזיה שלהם מופצים לפי סעיף 6 (בסעיף זה – משדרי הטלוויזיה) לבין הגופים ששידורי הרדיו שלהם מופצים לפי סעיף 7 (בסעיף זה – משדרי הרדיו) באופן הזה: (א) חלקם של משדרי הטלוויזיה יהיה סך התשלומים והעלויות בניכוי חלקם של משדרי הרדיו כאמור בפסקת משנה (ב) (בסעיף זה – חלקם היחסי של משדרי הטלוויזיה); (ב) חלקם של משדרי הרדיו יהיה בהתאם לקיבולת הנדרשת לשם הפצת שידורי כלל משדרי הרדיו, ביחס לכלל הקיבולת הקיימת בתחנות השידור הספרתיות (בסעיף זה – חלקם היחסי של משדרי הרדיו); (2) חלקם היחסי של משדרי הטלוויזיה יחולק בין משדרי הטלוויזיה לפי מספר הערוצים שבהם מופצים שידוריו של כל משדר טלוויזיה בהתאם להוראות סעיף 6 ובהתחשב בסוג הטכנולוגיה".
טל רוזנפלד: כאן אנחנו מבקשים להוסיף: "טכנולוגיית חדות רגילה או טכנולוגיית חדות גבוהה".
טל רוזנפלד: "אשר באמצעותה מופצים שידורי הטלוויזיה כאמור; (3) חלקם היחסי של משדרי הרדיו יחולק בין משדרי הרדיו לפי מספר הערוצים שבהם מופצים שידוריו של כל משדר רדיו בהתאם להוראות סעיף 7."
טל רוזנפלד: הסעיף הזה מסדיר את תשלום דמי ההפצה.
טל רוזנפלד: זה סעיף שמתבסס על הסעיף הקיים היום בחוק הרשות השנייה.
טל רוזנפלד: הוא פשוט נהיה קצת יותר מסובך בגלל שהתווספו גם משדרי רדיו שהתשלום שהם יצטרכו לשלם, דמי ההפצה שלהם, יהיו שונים.
טל רוזנפלד: גם הסכום שמשדרי ערוצי הטלוויזיה בטכנולוגיית HD ישלמו, יהיה שונה.
טל רוזנפלד: המנגנון המוצע כאן זה המנגנון שקיים היום: שר התקשורת ושר האוצר, לאחר התייעצות עם מועצות, יקבעו מה הסכום.
טל רוזנפלד: רק שאחר כך מוסבר בדיוק איך נעשית החלוקה: קודם כל לוקחים את החלק של הרדיו, לפי הקיבולת של כלל הפוטנציאל של מְשַׁדְּרֵי הרדיו, זה החלק שלהם.
טל רוזנפלד: הטלוויזיה זה השאר.
טל רוזנפלד: אז מחלקים בתוך הטלוויזיה ובתוך הרדיו: לתוך הטלוויזיה – לפי ערוצי הטלוויזיה, אבל בהתאם לסוג הטכנולוגיה.
טל רוזנפלד: על טכנולוגיית ה-HD מן הסתם ישלמו יותר כי הם תופסים יותר קיבולת ואחר כך לפי כמות ערוצי הרדיו של כל משדר.
נדב עשהאל: אני מערוץ 24.
נדב עשהאל: יש עיוות בסעיף הזה.
נדב עשהאל: העיוות נובע מהעובדה שהגופים המשדרים, משדרי הטלוויזיה, אמורים לממן את הקיבולת הפנויה.
נדב עשהאל: אנחנו חושבים שזה דבר שלא ראוי ואין לו שום סיבה והנמקה.
כרמל שאמה-הכהן: מה זאת הקיבולת הפנויה?
נדב עשהאל: יש קיבולת.
נדב עשהאל: קובעים פרופורציות ואנחנו משלמים עבור כל החלק של הטלוויזיה גם אם חלק מהערוצים האלה פנויים, לא תפוסים.
נדב עשהאל: אנחנו אמורים לשאת גם בחלק של הערוצים שלא נתפסו.
כרמל שאמה-הכהן: מי, לגישתך, צריך לשאת בכך?
נדב עשהאל: משרד האוצר.
נדב עשהאל: כל עוד הוא לא פינה, שיישא בחלק היחסי של ערוץ שהוא לא שיווק אותו.
אתי בנדלר: אני חושבת שיש ממש בהערה שנאמרה.
אתי בנדלר: בכל מערך יש 6 ערוצים רגילים, נניח שיש היום שני מערכים כאלה.
אתי בנדלר: המערך הראשון מלא ובמערך השני יש בסך הכול שני ערוצים נוספים, אבל מחלים את דמי ההפצה ל-12 וכל אחד מה-8 הקיימים צריך לשאת בחלק – איך אתם עושים בדיוק את החשבון במקרה הזה?
אתי בנדלר: סך כל ההפצה – מביאים בחשבון גם את המקומות הפנויים שעדיין לא שווקו, שעדיין אין ערוצים שמופצים באמצעותם.
תומר קרני: אני עורך דין תומר קרני מרשות השידור.
תומר קרני: יש לי שתי הערות.
תומר קרני: האחת, אנחנו מצטרפים לנקודה שהועלתה.
תומר קרני: נקודה שנייה, אנחנו מבקשים לתקן כאן נושא שלא בא על תיקונו בחוק הקיים לגבי ערוץ שמשמש יותר מגוף שידור אחד, כדוגמת ערוץ 1, שמשרת גם את הטלוויזיה החינוכית.
תומר קרני: צריך לקבוע מנגנון שדמי ההפצה בגין ערוץ כזה יחולקו בין הגופים באופן יחסי לשעות השידור או באיזשהו מנגנון שייקבע.
תומר קרני: שליש מהשידורים בערוץ 1 הם שידורים של הטלוויזיה החינוכית, לא הגיוני לדרוש מרשות השידור לממן דמי הפצה בגינם.
נגה רובינשטיין: אין בכוונת הממשלה להיכנס למערכת היחסים ההסכמית שצריכה להיות בין הטלוויזיה החינוכית לבין הערוץ הראשון.
נגה רובינשטיין: אם הטלוויזיה החינוכית והערוץ הראשון לא יודעים להסתדר ביניהם, המקום לפתור את זה הוא לא השולחן הזה של וועדת הכלכלה.
ירמיהו קדושי: ירמי קדושי מהפקות המזרח.
ירמיהו קדושי: אני לא רואה כאן ביטוי לערוצים חדשים שרוצים לקום ולאנשים חדשים שרוצים להיכנס לתוך ה-DTT.
ירמיהו קדושי: אני חושב שהם לא יכולים לשאת בנטל בדיוק כמו ערוצים קיימים.
ירמיהו קדושי: צריך להתייחס גם לסוג הערוץ ולהכנסות אותו הערוץ ולוותק שלו.
ירמיהו קדושי: אם היום יקום ערוץ חדש באותו מקום וירצה לפתוח שם תדר ויצטרך לשלם בדיוק כמו ערוצים קיימים שיש להם וותק ויש להם יותר ניסיון ויותר הכנסות, צריך להתייחס לזה, כמו שבקניון יש חנויות קטנות וחנויות גדולות וכל אחד הולך לפי הגודל שלו.
ירמיהו קדושי: צריך לתת ביטוי לאנשים חדשים בכדי לשבור את הקרטל שיש היום בשוק הטלוויזיה.
ירמיהו קדושי: כיום יש קרטל של מספר ערוצים – כבר דיברנו על זה הרבה פעמים – וחברות הפרסום נמצאות רק אצלם וזה המצב.
ירמיהו קדושי: בכדי לשבור את הקרטל הזה ולעודד אנשים חדשים וקבוצות אוכלוסיה חדשות להיכנס, צריך לתת להם הנחות.
אתי בנדלר: אז אתה רוצה בעצם שערוצים גדולים יממנו את הערוצים הקטנים, מבחינת דמי ההפצה?
ירמיהו קדושי: לא.
ירמיהו קדושי: אני רוצה שהערוצים הקטנים ישלמו פחות מערוצים שנמצאים היום - -
אתי בנדלר: אבל איך יהיה המנגנון?
אתי בנדלר: נניח שדמי ההפצה הם 100, סך העלות 100.
אתי בנדלר: יש לך בתוך ה-100 שישה ערוצים שמופצים - 4 מהם גדולים ו-2 חדשים שאתה רוצה לעודד את הקמתם.
אתי בנדלר: איך זה יתחלק?
אתי בנדלר: מה שמוצע היום זה לחלק את ה-100 בששת הערוצים המופצים.
אתי בנדלר: איך אתה מציע לעשות את החשבון?
אתי בנדלר: קודם דיברנו על הבעיה שאם העלות היא 100 אך רק 2 ערוצים מופצים - הם "אוכלים אותה בענק".
אתי בנדלר: אבל מה קורה כשכול התפוסה מלאה?
ירמיהו קדושי: אני מציע שהערוצים הוותיקים יש למו יותר.
ירמיהו קדושי: כמו בכל ענף שנכנס בו שחקן חדש, צריך לתת לו עידוד בכדי שהוא יוכל להתחרות בערוצים הקיימים.
אתי בנדלר: השאלה היא על חשבון מי צריך להיות העידוד?
אתי בנדלר: האם הוא צריך להיות הערוצים האחרים או על חשבון אוצר המדינה, כפי שהציע הרגע ערוץ 24?
ירמיהו קדושי: אני חושב שהחלוקה צריכה להיות על חשבון זה שערוצים קיימים ישלמו קצת יותר מהערוצים החדשים.
ירמיהו קדושי: כמו חנויות בקניון, יש גדולה יותר וקטנה יותר וזה לא אותו מחיר.
ירמיהו קדושי: זה חשוב מאוד שזה יהיה שם כך.
כרמל שאמה-הכהן: כן בבקשה.
ערן הורן: אני סמנכ"ל הכספים של רשות השידור.
ערן הורן: אני רוצה, ברשותך, לחזור לנקודה הקודמת.
ערן הורן: הסוגיה היא לא במישור היחסים בין החינוכית לבין רשות השידור.
ערן הורן: שעות השידור הן של החינוכית ולא מושכרות על-ידי הרשות.
ערן הורן: גם בדרכי ההפצה הקיימות אין שום התחשבנות אלא החינוכית משלמת ישירות לבזק על ההפצה האנלוגית ואת אגרת התדרים.
ערן הורן: למפעיל השירותים יש אמצעי גבייה שאותם אין לרשות.
ערן הורן: אנחנו מבקשים שוב: שתהיה חלוקה על בסיס שעות השידור ושאנחנו לא נהיה גּוֹבֶה של מישהו.
נגה רובינשטיין: אתם צריכים אמצעי ביחס לטלוויזיה החינוכית?
נגה רובינשטיין: זה לא החוק הזה.
ערן הורן: לא אנחנו צריכים לגבות.
ערן הורן: אנחנו לא מפיצים עבורם את השידורים.
נגה רובינשטיין: יש לכם טענה ביחס לגוף שמעביר תכנים במסגרת השידורים שלכם.
אפי משעל: זה לא במסגרת השידורים שלנו.
אפי משעל: זה על גבי אפיקים שהוקצו לנו על-ידי המדינה.
כרמל שאמה-הכהן: כן, מר סמירה.
מנשה סמירה: בגלל שהנושא של העלות ודמי ההפצה עולים כאן
מנשה סמירה: וכדי לעשות סדר וגם כדי שגורמים שונים - - -
כרמל שאמה-הכהן: מה היא העלות לערוץ?
מנשה סמירה: אני רוצה לתת את הנתונים כדי שלא יהיו כאן מגדלים באוויר – הרי שמענו על כל מיני ערוצים שרוצים לעלות – צריך להבין שיש עלות להפצה השוטפת.
מנשה סמירה: עלות ההקמה הוסדרה – ההקמה ממומנת על-ידי אוצר המדינה, תמלוגים וכו'.
מנשה סמירה: העלות השוטפת לשנה, ל-6 ערוצים רגילים – שמופצים באמצעות מולטיפלקס אחד, מרבב אחד – העלות היא בין 20 ל-24 מליון ₪.
מנשה סמירה: זה תלוי אם הערוץ לוויני או לא ועוד כהנה וכהנה – זה ההיקף.
מנשה סמירה: אם המערכת מלאה, ערוץ ישלם כ-4 מליון ₪ בשנה עבור הפצתו.
מנשה סמירה: אני מדבר על ערוץ טלוויזיה.
מנשה סמירה: אני מזכיר לכם שהצעת החוק עושה אבחנה בין ערוצי רדיו, ערוצי טלוויזיה רגילים וערוצי HD.
כרמל שאמה-הכהן: 6 ערוצים על מרבב?
מנשה סמירה: 6 ערוצים רגילים, SD.
מנשה סמירה: יתכן שהטכנולוגיות המתקדמות יאפשרו לנו בעתיד גם 7 - המוקסים החדשים שיירכשו יכול להיות שיאפשרו - כרגע הנחת העבודה והחוק מתייחסים ל-6.
מנשה סמירה: אם כך, כ-4 מליון לערוץ טלוויזיה.
מנשה סמירה: ערוצי הרדיו, כאמור, מקבלים נתח קטן יותר.
מנשה סמירה: כל ערוצי הרדיו מקבלים כמובן, מבחינת איכות וחלוקה, שווה בשווה.
מנשה סמירה: גם ערוצי הטלוויזיה, כולם מקבלים שירות שווה בשווה, אין הבדל אם זה ערוץ קטן או ערוץ גדול, כפי שהתייחסה היועצת המשפטית של הוועדה, אין הבדל.
מנשה סמירה: כולם מקבלים שירותים באיכות שידור שווה ולכן העלות מתחלקת שווה בשווה בין כולם.
מנשה סמירה: לערוצי הרדיו החלוקה פנימית, כפי שהוסבר בהצעת החוק.
מנשה סמירה: הם מתחלקים על אותו נתח שלהם מתוך העלות הכוללת שלהם וכאמור ה-HD בתוכו, לא מערבבים ביניהם כי כל אחד מהם מקבל איכות שירות אחרת, מקבל שירותים אחרים: רדיו, ה-SD וה-HD, כל אחד מקבל משהו אחר.
מנשה סמירה: אני רוצה לחדד את הנקודה שהועלתה כאן על-ידי ערוץ 24, רשות השידור ואני חושב שגם ערוץ הכנסת.
מנשה סמירה: בוודאי זאת סוגיה חשובה ובוודאי לערוצים המסחריים שכבר נמצאים כאן היום.
מנשה סמירה: כאשר נבנה את המערך הנוסף, שיש לו מקום ל-6 ערוצים, ומאחר והצעת החוק מדברת על כך שעולים לפי רצון, לפי רשות ולא כופים על אף אחד, אזי ייתכן שיהיה זמן בו המערכת תהיה פעילה ויהיו מקומות פנויים.
מנשה סמירה: יתרה מזאת, הצעת החוק מדברת על כך שצריך לשמור להם מקום עד שיבקשו לעלות, מי יממן את שמירת המקום הזאת?
אתי בנדלר: מה המשמעות של מימון שמירת המקום?
אתי בנדלר: הרי אין עלויות הפצה.
מנשה סמירה: עלות שמירת המקום כ-4 מליון, משום שמרגע שמפעילים את המערך קיימת עלות של 20 מליון.
אתי בנדלר: עלות ההפצה היא גם אם יש ערוץ אחד?
אתי בנדלר: זה מאוד בעייתי.
מנשה סמירה: זאת המשמעות הטכנולוגית של המערך הזה ולכך צריך לתת את הדעת, העלינו את הנקודה הזאת, דיברנו וניסינו.
מנשה סמירה: העניין הזה, בואו נשים אותו על השולחן, נתון לפתחו של האוצר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, עד היום זה היה מהתמלוגים, נכון?
מנשה סמירה: אנחנו סברנו כך בגלל שצריך להחזיק את המקום לטובת אלו שירצו לעלות ועדיין לא קיימים.
מנשה סמירה: בואו נדבר על רישיונות, אנו עוברים רפורמה של רישיונות, יהיו בעלי רישיונות חדשים שצריך לשמור להם מקום ולאפשר להם לעלות.
מנשה סמירה: יהיו ערוצים נוספים, כאלה ואחרים.
מנשה סמירה: הערוצים הייעודיים לא חייבים לעלות מיידית, הם צריכים להחליט מתי הם רוצים לעלות – יכול להיות שערוץ ערבי לא יעלה מיידית, הוא ירצה להתבסס ורק אחרי זה לעלות – המשמעות היא שיש פה זמן שצריך לשמור.
מנשה סמירה: האם למרות שיש ערוצים שכבר רוצים לעלות, לא נפעיל את המערכת?
מנשה סמירה: נחכה עד שכולם ירצו לעלות?
מנשה סמירה: מה הועילו חכמים?
מנשה סמירה: מה אומרים לציבור?
מנשה סמירה: לכן אני חושב שהפיתרון צריך להיות תיקון בשלושה כיוונים: אחד, העיקרון – והאוצר כן צריך לשקול את העניין הזה – שעלות ההפצה לתקופת המתנה מוגבלת כך או אחרת, הוא חייב, לדעתי – זה המקום היחידי שאני רואה שהוא יכול – לשאת בה ולממן אותה.
מנשה סמירה: הדבר השני, ערוצים ששומרים להם מקום – מגבילים אותם בזמן שמירת המקום.
מנשה סמירה: אם הם ירצו לעלות לאחר פרק הזמן הזה, הם יצטרכו לשלם את העלות של זמן ההמתנה כדי שהאוצר לא ימתין לו עד אינסוף.
נגה רובינשטיין: זה סוג של חסם מאוד משמעותי לערוצים חדשים.
מנשה סמירה: אני מסכים.
מנשה סמירה: אני אומר את הנקודות האלו משום שבדיון מקדים פנינו וביקשנו מהאוצר לשקול את העניין הזה ולא להביא אותו לפה אלא לבוא יותר מוכנים.
מנשה סמירה: אני מעלה את זה כאן משום שהבעיה שזה יכול להיות חסם היא באמת לנגד עינינו.
מנשה סמירה: אבל חסם למה?
מנשה סמירה: אני מזכיר, הפלטפורמה הזאת לא נועדה להמציא ערוצים.
מנשה סמירה: הפלטפורמה הזאת היא אמצעי שידור לערוצים קיימים.
מנשה סמירה: לערוצים קיימים יש עכשיו אופציה להיות משודרים גם במערכת פתוחה וחינמית ולכן מזמינים אותם לבוא ולעלות עליה וצריך לתמרץ אותם לעלות, להגיד להם: שאם יעלו מראש אז יהיה פרק זמן מסוים – זה מה שרציתי לומר וגם הצעתי את זה באופן לא פורמאלי וזה עוד לא עלה לדיון פורמאלי – שמי שיעלה בזמן ומיד כשהמערכת מוכנה, יקבל תמריץ, פטור של כמה חודשים.
מנשה סמירה: מי שלא יעלה ויבוא אחרי זמן מסוים, יצטרך לשלם עבור התקופה שלא עלה בה, כדי להגיד לו: אל תחכה, כי הציבור ממתין – יש מקום פנוי, הציבור קנה ממיר ורוצה לראות ערוצים.
מנשה סמירה: אין מנוס מזה שהאוצר יצטרך לממן את תקופות הביניים הללו.
נגה רובינשטיין: לעניין החלק של האוצר, אני מבינה שיש שיחות בין הרשות השנייה למשרד האוצר, זה בסדר.
נגה רובינשטיין: לעניין ההצעה של מנכ"ל הרשות השנייה: להבנתי, המשמעות שלה היא הטלת חסם משמעותי על כל גורם חדש שירצה להיכנס, כי אנחנו הרי בונים חוק לא לשנתיים הקרובות.
נגה רובינשטיין: אנחנו בונים חוק לכמה שנים טובות ולכן אין מקום ליצור תמריץ רק למי שיכול להיכנס בחודשים הקרובים.
נגה רובינשטיין: יכול להיות שבעוד 5 שנים יהיה ערוץ שירצה להיכנס ואם הוא ירצה להיכנס בעוד 5 שנים הוא יצטרך לשלם קנס כי מישהו אחר לא ניכנס קודם.
נגה רובינשטיין: הרעיון במערך הזה הוא לא רק לדאוג לשחקנים הקיימים אלא גם לעודד את השחקנים שעדיין לא קיימים ולכן ההצעה זאת, מבחינתנו, היא לא הצעה אפשרית.
אתי בנדלר: את צודקת אבל עדיין יש בעיה בכך שהערוצים שכן עלו למערך צריכים לממן את הערוצים - - -
נגה רובינשטיין: נעמיד דברים על דיוקם, הם לא צריכים לממן את הערוצים שלא נמצאים שם.
נגה רובינשטיין: זה כמו ילד שלא בא אל העולם.
נגה רובינשטיין: ערוצים שלא נמצאים שם הם עוד לא קיימים בכלל.
נגה רובינשטיין: השאלה היא האם הזכות שניתנת להם – האוצר יגיד את דברו – צריך לדעת שערוצים אלה מגיעים לתשתית שכבר מוקמת באמצעות אוצר המדינה.
נגה רובינשטיין: אוצר המדינה כבר שם כסף ראשוני, מה שלא היה ברור בתחילת הדרך.
נגה רובינשטיין: גם משרד האוצר לא חשב שמלכתחילה נכון שהוא יממן את ההקמה והוא ממן את ההקמה.
נגה רובינשטיין: גם כאשר נניח שהתשתית של "הוט" ו-"יס" לא מלאה לחלוטין בכל הערוצים, מי שהוא נושא מתחלק בנטל הזה, זאת אומרת גם כאשר הכביש שלהם לא מלא עד אפס מקום כל הערוצים, הערוצים שנמצאים שם בין הערוצים שלהם ואולי גם ערוצים אחרים נושאים בנטל.
נגה רובינשטיין: יש כאן כביש שאף פעם, כנראה, הוא לא יהיה מלא ב-100% בדיוק בכל נקודת זמן.
מיכל רפאלי כדורי: סליחה גב' נגה רובינשטיין, אנחנו נושאים בנטל.
מיכל רפאלי כדורי: הבעלים נושאים היום בנטל.
כרמל שאמה-הכהן: נא לשמור על הסדר.
נגה רובינשטיין: נכון, הבעלים נושאים היום בנטל.
נגה רובינשטיין: המשמעות של ההצעה שהועלתה כרגע היא חסימה של כל שחקן עתידי.
נגה רובינשטיין: היא דואגת אמנם לקיימים ואולי בצדק דואגת לקיימים שישלמו על חלקם בין אם הוא קיים ובין אם לא קיים, אבל היא לא דואגת לשחקנים העתידיים.
אתי בנדלר: אני רוצה להבין, נניח שיש מערכת כזאת שרק שני ערוצים מופצים באמצעותה, האם זה אומר שכל אחר יצטרך לשאת בעלות הפצה שנתית של 10 מיליוני ₪?
מנשה סמירה: על פי הצעת החוק המשמעות היא לא כזו.
מנשה סמירה: אם יש שני ערוצים במערך החדש, אזי השניים האלה ועוד החמישה הקיימים – בואי נדבר על ערוץ הכנסת, במקרה את מכירה אותו, ערוץ הכנסת צריך לשלם היום 4 מליון שקל עבור דמי הפצה שנתיים.
מנשה סמירה: הוא יצטרך לשלם את החלק היחסי שלא ממומן ב- Mux השני – זה יתחלק בין 7, כי יש חמישה קיימים ועוד שניים הצטרפו.
אתי בנדלר: זאת אומרת שאנחנו עושים ארבעים לחלק לשבע, זה מה שאתה אומר?
מנשה סמירה: או שמונה.
מנשה סמירה: נגיד שה- Muxהראשון יתמלא ל-6 ערוצים, אז יהיו עוד שניים בחדש: ארבעים לחלק לשמונה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה ארבעים?
אתי בנדלר: יש שני מערכים.
אתי בנדלר: מערך אחד כבר מלא, ומדברים על הקמת מערך נוסף, שרק שני ערוצים יופצו באמצעותו.
עפר מרגלית: אני ממשרד האוצר.
עפר מרגלית: הצעת החוק מציעה דבר מאוד פשוט: המדינה מקימה פה תשתית שעליה ישודרו ערוצים ושסך כל הערוצים המשודרים יישאו בנטל של עלויות ההפצה של המערך הזה.
עפר מרגלית: זה גם המצב כיום, שמשודרים רק חמישה למרות שאפשר להכניס שישה ואפשר להכניס עוד תחנות רדיו - יש קיבולת.
עפר מרגלית: זה המצב - מי שמשודר נושא בעלויות.
עפר מרגלית: אנחנו מתנגדים בתוקף להצעה שהציבור יישא בנטל, במקום הערוצים, אנחנו חושבים שזה לא נכון.
קריאה: גם הציבור מתנגד.
מיטל בשרי: גם המועצה לצרכנות תתנגד.
מיטל בשרי: זה לא יכול להיות שהכול - - - ויחזור לציבור.
מיטל בשרי: החברות האלה בסך הכול עולות לפלטפורמה.
מיטל בשרי: חברות שלא יוכלו לעלות לפלטפורמה או לא יגיעו לפלטפורמה, בסך הכול יישאו בעלויות האלו ואי אפשר להחזיר את הכול לצרכן.
מיטל בשרי: בסך הכול, כל ה-DTT הזה - - -
אתי בנדלר: לא מדובר על הצרכן בכלל.
נגה רובינשטיין: מדובר על תקציב המדינה.
מנשה סמירה: האוצר רואה את עצמו נציג הציבור.
מנשה סמירה: זה יפה.
כרמל שאמה-הכהן: האוצר הוא נציג הציבור רק האוצר מניח פה הנחה שיש זהות מלאה בין הקופה הציבורית לציבור.
כרמל שאמה-הכהן: לא תמיד יש, לפעמים הקופה הציבורית היא יהדות התורה, לפעמים הקופה הציבורית - -
מנשה סמירה: הוא שכח מי המתווך.
כרמל שאמה-הכהן: אתה מדבר כבר על חלק מהציבור.
יגאל הררי: נראה על פניו, תמיד כשמגיעים לכאן, לוועדה, שהחוק לא בדיוק סגור לגמרי ויש כל מיני פירושים מפירושים שונים.
יגאל הררי: אני גם שומע מספרים אחרים, אם כבר מדברים על 6 ערוצים ועכשיו מדברים על 8 ערוצים אז בטח רוצים להגדיל את זה גם ל-18, מ-12 ל-18.
יגאל הררי: זה אומר שגם את הפיתרון שהולכים עכשיו לתת פה - זאת אומרת, אם 8 אנשים יכולים לרכוש את הדבר הזה אז הם יממנו את כל ה-18 - זה בעצם מה שנראה פה, כל הזמן יוצא שמתכננים משהו שהוא רק ערטילאי ובסופו של דבר לא יצא ממנו שום דבר.
יגאל הררי: לכן התשובות האלה צריכות להיות.
יגאל הררי: זה נכון שהאוצר הוא נציג הציבור, לצורך העניין, אבל לא יכול להיות שכל הזמן יהפכו את הערוצים לפרה חולבת, לא נגמרות ההוצאות שלהם.
יגאל הררי: לא יכול להיות שכל הזמן מחפשים, אם זה באגרות ואם זה בעלויות וכל הזמן רק על גב האנשים האלה שבעצם גם מעסיקים אנשים וגם רוצים להתפרנס מהדבר הזה.
עודד לוינסון: אני מ'גלי צה"ל'.
עודד לוינסון: לא שמענו ממר סמירה את הנתונים באשר לעלות שאמורה להיות מושתת על ערומי הרדיו ועל ה-SD.
עודד לוינסון: שמענו את זה בפרוט לגבי הטלוויזיות ובאופן טבעי זה דבר שעתיד להשפיע עלינו, אולי יום אחד גם עליך, מר סמירה.
מנשה סמירה: העלות של הרדיו היא אמורה להיות מחולקת בשיטה הבאה: עלות של בין 20 ל-24 מיליון של מערך שלם, בהנחה שכשהרדיו יעלה גם יצטרף ערוץ נוסף, זאת אומרת יהיו לנו 6 ערוצים במערך הקיים הנתח של הרדיו הוא כ-1 מגה ביט לשנייה, מתחלק בין כל תחנות הרדיו שיעלו.
מנשה סמירה: אם כך, שימו לב לנוסחה: נניח שזה 20 מיליון.
מנשה סמירה: זה 20 לחלק ל-13 לחלק למספר תחנות הרדיו שיעלו כי גם לתחנות הרדיו מותר להחליט אם הן עולות או לא.
מנשה סמירה: בהנחה שיעלו כל ה-26 אז בין 20 ל-24 מיליון לחלק ל-13 לחלק ל-26 תחנות רדיו.
מנשה סמירה: אם כל תחנות הרדיו יעלו, העלות לשנה לתחנה תהיה בהיקף של בין 60 ל-100 אלף שקל.
קובי שמש: לחלק ל-8.
קובי שמש: יש לך אחד מתוך 8.
מנשה סמירה: לא אחד מתוך 8.
מנשה סמירה: הוא לא מקבל כמו טלוויזיה, הוא מקבל 1 מגה והטלוויזיה מקבלת 2.5 מגה.
כרמל שאמה-הכהן: הוא עשה חשבון נכון.
מנשה סמירה: תאמין לי, 13 מגה.
מנשה סמירה: הנה יושב-ראש הוועדה טוב בחשבון, תאמין לי.
מנשה סמירה: הוא רואה חשבון סמוך עליו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לי יש כמה שאלות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם כל, השימוש במילה המפעיל מלחיצה אותי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי כשזה היה הרשות השנייה היה כתוב הרשות השנייה והיה ברור שמדובר על רגולטור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היום, כשמדובר על מפעיל, אמרתי את זה כמה פעמים בישיבות, יש לי חשש שאנחנו אכן הולכים להפריט את זה ואני מציעה למשרד התקשורת, למשרד המשפטים וגם לאוצר, לבוא עם טרמינולוגיה יותר מדויקת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: "מפעיל" קצת לא ברור לי.
אתי בנדלר: המבנה של הצעת החוק כפי שהוגש על-ידי משרד התקשורת מתייחס להוראות הקבע שיהיו לפרק זמן ארוך ואחר כך יש הוראות מעבר.
אתי בנדלר: בהוראות המעבר מתייחסים לכך שהמפעיל, הרשות לטלוויזיה ורדיו, המפעיל בפרוש איננו הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
אתי בנדלר: אנו יוצאים מתוך הנחה ברורה שזה לא יהיה הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יפה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו דיברנו על זה ואמרנו שאנחנו רוצים לבדוק ולכן ברגע שאנחנו באים ואומרים, ומקבעים את המילה "המפעיל" אנחנו בדרך עקיפה וברורה אומרים שזה בעצם לא יהיה מפעיל הרשות השנייה ואני מבקשת התייחסות לזה, אדוני, כי זה משהו שנראה לי, עוד פעם, להכניס מהדלת האחורית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפרופו מפעיל זמני כמו שאת אומרת, גברתי היועצת המשפטית, כל מה שזמני בארץ זה קבוע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בגלל זה הייתי מבקשת להבהיר, להביא הסברים, כי זאת נקודה שאני אישית לא יכולה לקבל אותה בצורה פשוטה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דבר שני, ברגש שאנחנו מדברים על כסף, על הכביש הזה, כביש 6 החדש שאתם הבאתם, אני לא מבינה כמה זה עולה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אף אחד לא מדבר, פחות או יותר, על כמה זה עולה ואם גם נשמע כמה זה עולה אז ברור, יוצא מכאן שבעצם בוודאות הולכים למכור פרסום כי אותם ערוצים שיעברו בתחנות האלה, יצטרכו לממן איכשהו את השידור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת על ערוץ 2 ו-10 שאנחנו יודעים שהם מוכרים פרסום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: החדשים שיהיו, הרישיונות, הם גם ימכרו פרסום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ערוץ 1, עליו אני רוצה לדבר בהמשך, משום מה שכחנו אותו, שכחנו שהציבור משלם 400 שקל בשנה ולאף אחד לא אכפת על מה הוא משלם אבל פה, משום מה, החלטנו שאנחנו רוצים לתת חינם הכול.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה שהוא צריך לשלם כל שנה 400 שקל על משהו שהוא לא מקבל, זה בסדר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדעת כמה כסף זה עולה.
יגאל הררי: 24 מיליון לחלק ל-6.
מנשה סמירה: כמה עולה למי?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה המחיר?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה הסכום?
אתי בנדלר: אני רוצה לומר, בהשלמה לדבריה - - -
יגאל הררי: - - - פה הוא יותר גרוע כיוון שאם זה מתוך 12 זה 48 מיליון, לחלק ל-8, אם יהיו רק 8 - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חכה רגע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תאמין לי שלא יהיו שם 8, אני מבטיחה לך שיהיו שם הרבה יותר.
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת ברקוביץ, מה עוד?
כרמל שאמה-הכהן: זהו?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה תשובות לדבר הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם זה אומר, בעצם, שברור שהערוצים האלה הולכים למכור פרסום?
כרמל שאמה-הכהן: מי משיב מטם הממשלה לחברת הכנסת ברקוביץ'?
נגה רובינשטיין: קודם כל זה לא הסעיף הזה.
כרמל שאמה-הכהן: זאת גם תשובה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מקבלת את התשובה הזאת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לאורך כל החוק יש את ה"גורם המפעיל", אני מדברת על זה מהתחלת החוק, כל פעם אומרים: זה לא הסעיף הזה.
נגה רובינשטיין: היה כבר דיון ביחס לסעיף הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרוויזיה שלי, משום מה, לא באה היום לדיון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה למה.
כרמל שאמה-הכהן: החוק לא יסתיים בלי שהרוויזיה שלך תעלה לדיון.
לאה ורון: שלך ושל חבר-הכנסת אופיר אקוניס.
לאה ורון: זה יהיה על סדר היום כנהוג וכמקובל בוועדת הכלכלה.
אתי בנדלר: אולי תודיעי שהרוויזיה שלך מתייחסת לכול סעיף שבו מדובר בגורם המפעיל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאמרתי את זה בפעם שעברה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדעת לגבי הכסף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני פחות מודאגת מהערוצים הקיימים שיש להם כסף, אני יותר מודאגת מאלה שאמורים להיכנס לשם ולא למכור פרסום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה שבעצם החלטנו שכל ערוץ שנכנס הוא מוכר פרסומות.
ניצן חן: - - - זה לא הסעיף הזה 13 - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה את מה שאני קוראת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא הסעיף הזה, זה ברור.