GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשאני מדברת על Hidden Agenda בסעיף הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא ברור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני עכשיו קוראת בין השורות, לא את השורות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדעת את זה כבר עכשיו, כי אנחנו נגיע לסעיף הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לפתוח את זה ולשאול: האם העובדה שאנחנו מדברים עליה – כל ערוץ ישלם מינימום 4 מיליון שקל, צריך איכשהו להיות ממומן, כי הציבור לא משלם לו על זה, נכון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם אלו ערוצים פילנתרופיים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה הולך להיות?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הערוצים הנושאיים שאתם מדברים עליהם הולכים להיות ערוצים פילנתרופיים?
נגה רובינשטיין: הערוצים הנושאיים, שכרגע, לפי המודל של שלושה מרבבים – יהיו אולי אחד או שניים כאלו כי מעבר לזה לא יהיה מקום – יצטרכו להיות ממומנים, לפי ההצעה, מפרסום.
נגה רובינשטיין: ההצעה עוסקת במתכונת משפטית שמאפשרת העלאה של שלושה מרבבים או יותר מזה.
נגה רובינשטיין: כרגע, מה שהרשות השנייה מתכננת זה שלושה מרבבים: שניים SD ואחד HD.
נגה רובינשטיין: הערוצים הנושאיים שאת מדברת עליהם גם נמצאים בסעיף אחר אבל אנחנו מדברים כרגע, כנראה, על ערוץ אחד או שניים, יש כאן בעלי רישיונות לפי חוק הרשות השנייה, יש כאן 1, יש כאן 33, יש כאן 99, ערוצים ייעודיים, אני מניחה שאת מתייחסת גם אליהם, נכון?
נגה רובינשטיין: גם ל-16 לא רק לאחד או לשניים הנוספים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה אחד או שניים נוספים, זה יותר.
נגה רובינשטיין: איך יותר?
נגה רובינשטיין: בואי נספור.
נגה רובינשטיין: יש את ערוץ 9, יש את 24, יש הערוץ היהודי-ערבי שגם אמור לעלות, יש את הערוץ הראשון, יש את 33, יש את 99.
נגה רובינשטיין: בואי נספור - - - ונראה מה קורה אם הם לא עולים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה אם הם לא עולים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם זה אומר שאותם ערוצים שנמצאים – אני מבינה, שהכסף מתחלק על פחות ערוצים, נכון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מן עונש קולקטיבי לזה שעוד לא עלה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בעצם מה שכולם צריכים לעשות או ערוץ 10 ו-2 וכו', צריכים לגרום למצב שיהיו הרבה ערוצים מתחרים כדי שהם ישלמו פחות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מאוד מעניין.
נגה רובינשטיין: זה לא נורא לעודד תחרות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צדק חברתי פה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 60% מס על רכב שקונים, אנחנו לא מדברים על זה, נכון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 100% מס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל פה החלטנו לעשות צדק חברתי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא קיבלתי תשובה, אני מצטערת.
יוחאי רוטנברג: אני מייצג את האגודה הישראלית לתקשורת קהילתית שכולה עשויה ונעשית על-ידי מתנדבים.
יוחאי רוטנברג: היא עולה לאוצר לא יותר מ-4 מליון.
יוחאי רוטנברג: יושבים פה נציגים נכבדים של "יס" ו"הוט" שאנחנו משדרים באמצעותם והם מסייעים מאוד.
יוחאי רוטנברג: השאלה שלי היא: ערוץ ציבורי, ערוץ קהילתי, הוא לא ייעודי כפי שאתם מדברים עליו פה, אבל הוא נעשה על-ידי מתנדבים בכל הארץ, על-ידי לפחות כ-10,000 מתנדבים.
יוחאי רוטנברג: ונשאלת השאלה איך נותנים לשדר גם לערוץ הזה, שאין לו כסף והוא לא יכול, מר סמירה, לממן את עצמו באופן מעשי?
יוחאי רוטנברג: אם פותחים ערוץ ממיר חופשי, סביר להניח שמאות אלפי בתי אב לא יוכלו לצפות בערוץ הזה.
יוחאי רוטנברג: אני מבקש שהוועדה תיתן לזה איזשהו פיתרון.
אתי בנדלר: הם לא יוכלו לצפות בזה באמצעות מערך ה-DTT, הם יוכלו להמשיך לצפות בזה כמנויים בכבלים או בלוויין.
יוחאי רוטנברג: נכון.
יוחאי רוטנברג: אנחנו עדיין נצפים בכבלים ובלוויין בעזרתם האדיבה של "יס" ושל "הוט", אבל מי שיעבור, מי שירכוש, מי שיקבל, את הממיר החופשי - לא יוכל לצפות.
יוחאי רוטנברג: אם אנחנו מדברים על דמוקרטיה ועל צדק חברתי - כמו שזה עלה פה, זה לא יהיה.
יוחאי רוטנברג: אני מבקש לקבל איזשהו פתרון, איזושהי התייחסות.
עודד לוינסון: יכול להיות שיש מקום איזושהי דיפרנציאציה בין תחנות וערוצים, רדיו וטלוויזיה, שממומנים באופן מלא או באופן חלקי על-ידי פרסומות מפני שכאשר אנחנו מדברים על ההבדל התקציבי בין 'גלי צה"ל' לבין, נאמר, "קול ישראל", אנחנו מדברים על יחס של 1:11, תקציב הרדיו הוא בערך פי 11 מתקציב 'גלי צה"ל'.
עודד לוינסון: מאחר שאנחנו, באופן חלקי ומאוד מוגבל, משדרים מעט מאוד תשדירי שירות בלבד, מאוד יכול להיות שיש מקום לעשות את האבחנה הזאת בגלל שרק באופן פרופורציונאלי לתקציב, אנחנו מדברים על פערים אדירים.
ירמיהו קדושי: זה מתחבר למה שאמרתי.
ירמיהו קדושי: קודם כל אני מציע שבמקום להחשיך ערוצים, כמו שהציע מר מנשה סמירה, ולהשאיר אותם ככה בחוסר תחרותיות בשוק במשך שנים, צריך לפתוח את הערוצים הקיימים - - -
מנשה סמירה: אני הייתי פה?
מנשה סמירה: אני אמרתי להחשיך ערוצים, להשאיר אותם שנים?
ירמיהו קדושי: אתה עמדת פשוט להחשיך כאן דברים מסוימים למשך שנים.
מנשה סמירה: אתה צפית בטלוויזיה הירדנית.
מנשה סמירה: לא היית פה.
ירמיהו קדושי: אני אומר את מה שאמרת.
ירמיהו קדושי: כי אמרת פשוט להשאיר את הערוצים הקיימים.
כרמל שאמה-הכהן: הוא אומר שהוא לא אמר.
ירמיהו קדושי: בסדר.
ירמיהו קדושי: אני מתכוון, כשיבוא ערוץ חדש אחרי כמה שנים, יממן את כל חוסר הפעילות של חוסר התחרותיות שהייתה.
כרמל שאמה-הכהן: תודה, מספיק.
כרמל שאמה-הכהן: הבנו את הפואנטה.
כרמל שאמה-הכהן: דיברת כבר, זאת הפעם השלישית שאתה מדבר.
מנשה סמירה: אני מבקש להבהיר, לא העניין הזה שאני לא יודע מאיפה הוא נולד, הצעת החוק מסדירה – וצריך לעשות הבחנה בין תשלום לבין מי רשאי לעלות וכדאי לקרוא את החוק ולהבין, אפשר להתווכח איתו – אבל הצעת החוק קובעת שמי שרשאי לעלות על המערכת הזאת, על "עידן פלוס" – זאת מערכת מוגבלת היא לא פתוחה באופן חופשי – הצעת החוק אומרת כך: ערוצים – אני אגיד את זה בשם קוד של הרשות השנייה – קרי, ערוצים בזיכיון או ברישיון, ערוצים ייעודיים שמפוקחים על-ידי מועצת הכבלים והלוויין, כרגע יש חמישה-שישה, לא פועלים.
דנה נויפלד: חמישה.
מנשה סמירה: עם הערבית, שישה נדמה לי.
מנשה סמירה: חמישה, סליחה.
מנשה סמירה: אז חמישה ויש ערוצי רשות השידור, הערוצים הציבוריים קרי, ערוצים 1, 33, הכנסת ו-23 ויש הצעה חדשה שתידון, הוועדה החליטה בישיבה הקודמת שיהיה דיון נפרד על כל הנושא של הערוצים הנושאיים, שזאת הצעה חדשה שהצעת החוק מעלה שצריך לדבר עליה.
מנשה סמירה: ערוצי הרדיו, יש דבר חדש שנכנס להצעת החוק, שערוצי הרדיו הקיימים, הם או ערוצי הרשות השנייה או הערוצים הציבוריים של המדינה, יוכלו לעלות.
מנשה סמירה: זה מה שהצעת החוק מסדירה – כרטיס כניסה למערכת.
מנשה סמירה: אחרי שהוא עולה, יש כאן הסדרה של איך משלמים, וכבר דיברנו עליה.
מנשה סמירה: יש לָקוּנָה עם המקומות הריקים וזה מה שדיברנו קודם.
מנשה סמירה: אני חושב שאנו מערבבים כאן.
אתי בנדלר: זאת לא לָקוּנָה.
אתי בנדלר: יש הסדר.
כרמל שאמה-הכהן: אנו רוצים להתקדם.
כרמל שאמה-הכהן: כבר שלושת רבעי שעה מתקיים דיון בסעיף אחד.
ניצן חן: אני רוצה לומר - -
כרמל שאמה-הכהן: רק משהו חדש.
ניצן חן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד בקצרה למה חוק ה-DTT בא לעולם.
ניצן חן: חשוב להזכיר את זה.
ניצן חן: המטרה של החוק הזה היא לא לפגוע בכבלים ובלוויין ולא לפגוע בערוצים הנושאיים, הייעודיים, המיוחדים והייחודיים.
ניצן חן: המטרה הייתה שכתוצאה מהעובדה שכל ניסיונות הממשלה – ואני אומר ממשלה זה, משרד התקשורת, משרד האוצר, מועצת הכבלים והלוויין – לעודד חבילה צרה, לא התרוממו מכול מיני סיבות.
ניצן חן: חבילה צרה וולונטרית, חבילה צרה בחקיקה, חבילה צרה בכפייה, הכול לא הצליח כשהרציונל היה: החבילה הצרה היום טובה מאוד מבחינה איכותית, יש מגוון רחב של ערוצים אבל היא יקרה.
ניצן חן: כתוצאה מזה שלא השכלנו – אני אומר השכלנו זה המדינה/חברות הכבלים והלוויין – להביא לעולם חבילה צרה במחיר סביר ובאיכות, נולד חוק ה-DTT, דהיינו שיהיה אפשר בחבילה חינמית – בשורה צרכנית לציבור – לקבל את הערוצים הבסיסיים ותמורת מחיר מסוים קטן גם ערוצים נוספים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על זה לא דובר אף פעם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה חדש מה שאתה אומר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נולד היום.
ניצן חן: אני עדיין סבור – ואני מרשה לעצמי לומר את זה לא בשם האוצר ולא בשם שר התקשורת – אבל המטרה אינה ה-DTT, הוא רק כלי, לא משהו קדוש.
ניצן חן: אם חברות הכבלים היו מביאות, בקונסטלציה כזאת או אחרת, חבילה צרה/חבילות צרות לעולם, במחיר סביר ובאיכות טובה, ממילא היה ה-DTT מתייתר, כי לא צריך גם את זה וגם את זה.
ניצן חן: לכן אני סבור שעדיין לא בשלה השעה להכריע איזה ערוצים ובאיזו עלות אלא לנסות ולהמתין עדיין – לא עוד הרבה זמן, לא עד שהמשיח יבוא – האם חברות הכבלים והלוויין יציעו לציבור חבילה צרה, זולה וסבירה ואז ממילא ה-DTT מתייתר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל בכל מקרה, זה יותר זול.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אתה לוקח DTT בשנה 450 שקל ומסיים עם זה, זה הרבה יותר זול מחבילה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל חבילה צרה שתבוא תעלה מעל 1,000 שקל בשנה ו-DTT עולה 400 שקל לכל החיים או 450 אני זוכרת כמה.
קובי שמש: טלוויזיות חדשות באות עם ממיר מובנה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז עוד יותר זול אפילו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת שזה לא משנה איזו חבילה צרה הם יעשו, בסופו של דבר הם יהיו תמיד יותר יקרים מ-DTT.
ניצן חן: המטרה היא לאפשר לציבור לקבל חבילה צרה איכותית במחיר סביר, זאת המטרה.
ניצן חן: אם המטרה הזאת מתועלת ומקודמת דרך הכבלים והלוויין אין צורך ב-DTT.
ניצן חן: כל הסיבה שהצעת החוק הזאת נולדה - יתקן אותי נציג האוצר אם אני טועה - בגין העובדה שעד היום המדינה לא הצליחה לכפות על חברות הכבלים והלוויין חבילה צרה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ניצן, אתה לא עונה לי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אם יעשו עכשיו חבילה צרה ויפשיטו את המכנסיים ב-120 שקל או 80 שקל כמו שרצה האוצר בזמנו, זה יהיה יותר יקר מ-DTT כי DTT יעלה 400 שקל והם יעלו 900 שקל בשנה.
ניצן חן: אבל עלות ההקמה של ה-DTT, של המפעיל הממשלתי החדש – אני מסכים לגמרי עם ההערה שלך בעניין הזה – עלותו עשרות מיליוני שקלים שגם היא תתועל לציבור בצורה כזאת או אחרת, בין אם האוצר יממן את זה בעקיפין או בין אם הצרכן הבסיסי ירכוש ערוצים נוספים וישלם עליהם כסף.
ניצן חן: דהיינו, צריך לזכור מה התכלית של החוק הזה.
ניצן חן: התכלית של החוק הזה היא לאפשר לציבור לרכוש טלוויזיה רב ערוצית במחיר סביר.
ניצן חן: זאת המטרה, ה-DTT זה רק כלי.
כרמל שאמה-הכהן: כן, מי עוד ביקש לדבר?
ערן פולק: צריך לזכור את נקודת המוצא.
ערן פולק: אני חושב שקצת מתבלבלים.
ערן פולק: נתקן, אולי, קצת ממה שאמר עכשיו מר ניצן חן.
ערן פולק: המטרה - כפי שלפחות רואים אותה במשרד האוצר ולדעתי גם במשרד התקשורת - של החקיקה כולה היא לתת לציבור תשתית.
ערן פולק: תשתית תקשורת, תשתית שידורי טלוויזיה בטכנולוגיה שקיימת, מתעדכנת ומאפשרת לציבור, לצרכן הבודד אפשרות בחירה יותר רחבה, האם אתה לכבלים או לוויין משלם כמה שצריך לשלם.
ערן פולק: זה ברור שהכבלים או הלוויין יכולים לעשות כל מיני מהלכים של שיווק כזה או אחר כדי לשפר את המצב וזאת המטרה מעבר לחקיקה הזאת.
ערן פולק: זאת תמיד המטרה של הרגולציה בכל אחת מהפעילויות: או ללכת לחבילה או לתשתית שהיא תשתית אחרת, יותר מוגבלת מאשר התשתית שקיימת לכבלים וללוויין, ולקבל מה שיש על אותה תשתית - כשהתשתית עצמה היא בחינם.
ערן פולק: בחינם, זאת אומרת שהציבור הרחב, באמצעות תשלומי המיסים, שילם על התשתית בלבד, ולשים את התשתית הזאת.
ערן פולק: שחקן ציבורי, פרטי, עסקי, שיש לו מודל מימון בהתאם – וזה עונה אולי לשאלה ששאלת קודם – שיש לו מודל מימון שיכול להצדיק עלייה לתשתית הזאת, יעלה וישדר לציבור הרחב וירוויח ממה שהעלייה הזאת מספקת לו.
ערן פולק: ההיבט הציבורי או ההיבט של מימון המדינה וההתייחסות של המדינה היא לתשתית בדיוק כמו תשתית של כביש.
ערן פולק: ברגע שמתחילים להכניס אלמנטים נוספים כמו: שהמדינה תסבסד ערוצים בפנים; שהמדינה תכסה על ערוץ פרטי כשערוץ אחר לא נכנס; שהמדינה תממן לצורך העניין גם ערוצים קהילתיים, שממומנים בדרך אחרת; המשמעות היא – ולצורך העניין יכול להיות שאני מזדהה פה גם עם מערכות של הכבלים והלוויין – המשמעות היא ממש לא מה שאנחנו התכוונו ולהכניס את המדינה כמפעיל בשוק הטלוויזיה הרב ערוצית זה לא מה שאנחנו מתכוונים.
ערן פולק: מה שאנחנו מתכוונים זה תשתית נקייה שהמדינה מממנת ותשלומי הציבור ומרגע זה, מי שרוצה להיכנס על אותה תשתית יודע מה המחיר, יודע שיכול להיות שיש תקופה שהוא משלם יותר בגלל שהתשתית לא מלאה, כמו שאתה יודע בהרבה מאוד תשתיות שאתה נכנס אליהם.
ערן פולק: כשאתה ניכנס לאזור תעשייה או אזור מסחר ואתה החנות הראשונה, זה ברור שיש לך איזשהו קנס כי עד שיבואו עוד חנויות, יהיו לך פחות אנשים.
ערן פולק: זה חיים של עסקים, הם יודעים מה תנאי הכניסה, הם יודעים מתי זה משתפר ויודעים מה המצב העסקי, ויכול להיות שהם גם טועים ונופלים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ימומנו מפרסומות, זה ברור.
ערן פולק: אני תכף אתייחס.
ערן פולק: מאחר ומדובר בתשתית, יש חשיבות עליונה, לדעתנו, בהפרדה בין הרגולטור לבין מי שיפעיל את התשתית הזאת כתשתית פתוחה בטווח הארוך, לא בשלב ההקמה – שבו הרשות השנייה עשתה עבודת קודש והקימה את המערך הזה עבור מדינת ישראל והציבור – אלא בשלב השני, בשלב שבו התשתית הזאת עובדת כתשתית קבועה.
ערן פולק: יש הכרח שהדבר הזה יצא מתוך ידי הרגולטור.
ערן פולק: יהיה גוף מפעיל שהוא נקי, שמפעיל תשתית, ויהיה רגולטור שמפקח על כל השחקנים בשוק.
ניצן חן: ממשלתי או מסחרי, מר פולק?
ערן פולק: מה שכתוב בהצעת החוק.
ערן פולק: כתוב ממשלתי.
ניצן חן: הוא לא יוציא כסף?
ערן פולק: אתה יודע לקרוא את הצעת החוק.
ניצן חן: אני מנסה, רק לא ברור לי מה כתוב ב-Subtext של הדבר הזה.
ניצן חן: חברה ממשלתית חברה - - -
נגה רובינשטיין: זה גורם ציבורי.
נגה רובינשטיין: הגורם הציבורי מוגדר ככזה גם אם מדובר בחברה ממשלתית זה לא גורם מסחרי.
נגה רובינשטיין: אם יפריטו אותו, יצטרכו להגיע שוב לוועדה הזאת, שוב להפיץ תזכיר ולעבור את כל תהליך החקיקה ולקיים את הדיון המתאים.
ערן פולק: אגב, אני חייב להגיד שכלכלית אני לא רואה איזשהו אינטרס גדול להפריט את הדבר הזה אבל זה גם לא מה שכתוב.
ערן פולק: מה שכתוב זה: גורם ממשלתי.
יגאל הררי: אפשר להעיר הערה אחת, אדוני היושב-ראש?
יגאל הררי: לעניין הזה, נשאלת פה השאלה הכי פשוטה בעולם, בן אדם משלם 4 מליון שקל בשנה, ממה הוא ממן את זה אם לא מהציבור, מהפרסומות?
יגאל הררי: למה אתם לא אומרים את זה על השולחן, אני רוצה להבין?
כרמל שאמה-הכהן: כשנגיע לשאלת הפרסומות נדון בכך.
יגאל הררי: ממה משלמים?
יגאל הררי: מי משלם את זה?
מיכל רפאלי כדורי: סמנכ"ל רגולציה ב"יס".
מיכל רפאלי כדורי: אני מבקשת להתייחס לדברים שאמר ניצן חן בעניין החבילה הצרה ואני אשתדל מאוד לא להתפלמס איתו פה אבל חשוב שזה יהיה כתוב בפרוטוקול.
מיכל רפאלי כדורי: אחד החסמים המרכזיים, אם לא העיקרי, לחבילה צרה מבחינתנו אלו החובות הרגולטוריות שיושבות על חבילת הבסיס.
מיכל רפאלי כדורי: תתכבד מועצת הכבלים, עם אומץ לב ציבורי, ותוריד מאיתנו את כל החובות האלה - אז אפשר יהיה לקיים דיון אמיתי בחבילה צרה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסכימה איתה.
מנשה סמירה: אני מבקש להתייחס לדברים של ערן פולק מאגף התקציבים.
מנשה סמירה: אני מסכים שהיעד המשותף, בוודאי של הממשלה, משרד האוצר, משרד התקשורת ושלנו – הרשות השנייה גם כרגולטור וגם כפרויקטור – הושג ונעשה.
מנשה סמירה: אני חושב שהחלופה הניתנת והתשתית החיובית הזאת היא שמהווה היום את הפוטנציאל לכול ההתרחבות הזאת.
מנשה סמירה: אבל שני תיקונים, ערן, אני מסכים גם שהממשלה וכספים ציבוריים לא צריכים להתערבב עם כספים פרטיים ולא להוות פלטפורמה חליפית ומקבילה.
מנשה סמירה: ברם, אין כוונה שהממשלה תממן ערוצים קיימים או ערוצים שוטפים שמשדרים.
מנשה סמירה: כשאני אמרתי את זה התכוונתי לומר, שים לב, הכוונה היא שכדי לעמוד ביעד ולעודד כניסה, אנחנו צריכים לממן - כשהערוצים שצריכים להיכנס עדיין לא בשלים ולא נכנסו.
מנשה סמירה: יש קושי כרגע בלתפעל ולהחזיק את המערכת אחרי ההקמה.
מנשה סמירה: למה דומה הדבר: כשהוקם כביש 6, היה חשש שהמפעיל הפרטי לא יכניס מספיק ולא ייסעו מספיק מכוניות, אז הממשלה נתנה לו איזשהו ביטחון כדי להשלים את המינימום, עד כמה שקראתי בעיתונים.
ערן פולק: הוא מימן את התשתית.
מנשה סמירה: תמחקו את הדוגמה של כביש 6, אני לא שולט כמוכם.
מנשה סמירה: חשוב לי העיקרון, לא באתי עכשיו להתפלמס על כביש 6.
מנשה סמירה: למה דומה הדבר?
מנשה סמירה: אתה מקים, אתה רוצה לעודד שייכנסו, הערוצים הקיימים שמשודרים, מר ערן פולק, הם ערוצים ציבוריים.
מנשה סמירה: יש שלושה ערוצים שממומנים מכספי האוצר.
מנשה סמירה: אז מה הרעיון?
מנשה סמירה: הרי בלאו הכי אתה עושה את זה, בצורה עקומה והפוכה: ערוץ הכנסת יממן את המקום הפנוי עד שיבואו אלה שצריכים לעלות.
תומר קרני: משלמי האגרה, לא קופת המדינה.
מנשה סמירה: רשות השידור זה הציבור, משלמי האגרה.
מנשה סמירה: אמרנו את העניין הזה לא בגלל שאנחנו חלילה רוצים.
מנשה סמירה: אני מציע לראות בזה כחלק מההקמה.
כרמל שאמה-הכהן: מר מנשה סמירה, בוא.
כרמל שאמה-הכהן: זה לא - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הוא צודק.
כרמל שאמה-הכהן: אני אמרתי אם הוא צודק או לא צודק?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להעיר הערה אחרונה, היושב-ראש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שההערה של הערוץ הקהילתי הייתה מאוד נכונה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם התכוונו לתת DTT לכול הערוצים ה- So calledציבוריים נקרא להם, ויש את ערוץ 1 ויש ערוצים שקיבלו רישיון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שערוץ קהילתי חייב להיות משודר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולערוץ קהילתי – 4 מליון שקל בשנה או 6 מליון עד שיכנסו נוספים – זו פשיטת רגל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תיקחו כסף מאלו שבאים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מהפנסיונרים שבאים להצטלם תיקחו 10 שקלים.
קריאות: את הערוץ הזה אנחנו מממנים - - - אבל לא לשכוח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אתה הולך לממן אותו ל-DTT?
קריאה: ברור לך שהערוץ הזה לא יהיה קיים אחרי 5 דקות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לי זה ברור.
כרמל שאמה-הכהן: כן, בקצרה.
מיטל בשרי: אני רוצה להתייחס לדברים של ניצן חן.
מיטל בשרי: אני מחזקת את הדברים שלו כי בסך הכול הפלטפורמה של ה-DTT קמה כי כלל החברות סרבו לחבילה צרה.
מיטל בשרי: חברות הכבלים והלוויין - - - את הרגולטור - - - את ה-DTT ולכן מה שקורה הצרכן הרוויח - - -
אתי בנדלר: זה לא תואם את דברי ההסבר של הצעת הממשלה.
אתי בנדלר: זאת לא הסיבה.
אתי בנדלר: מר ניתן חן אמר את זה עכשיו אבל זאת לא בהתאם לעמדת הממשלה כפי שבאה לידי ביטוי בהצעת החוק.
נגה רובינשטיין: אנחנו מסכימים.
מיטל בשרי: - - - חברת הכנסת יוליה, יעשו חבילה צרה של 120-130 שקל.
מיטל בשרי: בכול מקרה הצרכן מרוויח מהעניין הזה.
מיטל בשרי: יש היום חיסכון של אלפי שקלים לצרכן שעובר מחברות הכבלים והלוויין לחבילת ה-DTT וזה מאוד חשוב להסתכל בהיבט הזה, במיוחד במצב הכלכלי של היום.
מיטל בשרי: אני אתייחס גם לפרסומות.
מיטל בשרי: נכון שצרכנים לא אוהבים פרסומות, פרסומות זה לא דבר טוב אבל בפועל אנחנו מוותרים על העניין כי זה יגביר את התחרות, ייכנסו יותר ערוצים, הצרכן יראה ב-DTT יותר ערוצים ומחוסר ברירה, פשוט מאוד.
מיטל בשרי: רק הבקשה שלנו - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה 7 מליון איש במדינת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם מישהו יודע שהולכת להיות פה עלייה נוספת של 5 מיליון, אתם צודקים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חֶבְרֶה, אנחנו ממש מדינה קטנה, על מה אתם מדברים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם רוצים תשתיות ברמה הבינלאומית, כמו במקום שיש 20 מיליון, 30 מיליון, 100 מיליון, 200 מיליון ומשווים את זה עם ארצות הברית, משווים את זה עם אירופה, כשבמדינה הזאת יש אנשים שאפשר לספור אותם על האצבע, באמת.
מיטל בשרי: בסקר שעשתה המועצה לצרכנות הסתבר שצרכנים רואים בחבילה צרה בסך הכול כ-4 עד 4.5 ערוצים.
מיטל בשרי: ביקשנו חבילה צרה, הממשלה ביקשה חבילה צרה וזה פשוט לא הלך.
מיטל בשרי: הצרכנים פשוט משלמים על ערוצים שהם לא רואים, לא רוצים.
מיטל בשרי: יש סבסוד צולב, בפועל הצרכן היום משלם על מה שהוא יראה.
מיטל בשרי: בפועל הצרכן ירוויח - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את מבינה שאני לא נגד הצרכן ואני צידדתי ב-DTT, אני מאמינה בזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה היה נכון להקים את התשתית של 6-7 הערוצים הציבוריים שדיברנו עליהם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל כמו תמיד אנחנו נותנים אצבע, עכשיו הגענו כבר ליד, עכשיו אנחנו כבר רוצים את כל הגוף וגם את הקרביים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שכדאי להגיד – אני רוצה לומר את זה כאן – האמת ערן, רציתי לפגוש אותך לפני שאנחנו באים לפה כדי שתסביר לי משהו שאני לא מבינה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אשמח שאתה תגיד לי את זה עכשיו.
ערן פולק: לא עניתי?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד לך, אותן התשתיות שיש היום בכבלים ובלוויין – אני לא עורכת הדין שלהם – מי שעשה והגיש את הצעת החוק לביטול קנסות היציאה, זאת אני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי שעושה להם את המוות בכבלים ובלוויין עם השירות שהם נותנים לציבור, זאת אני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת לא הבעיה, אני לא העורכת דין שלהם – אני שואלת שאלה מאוד פשוטה, התשתית של כבלים ולוויין היא אותה תשתית שקיימת בכול העולם מבחינת העלות, אוקיי?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רק שם היא מתפרסת על מיליוני, עשרות מיליוני אנשים ופה היא מתפרסת על לא יותר מ-1.5 מיליון אנשים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם לקחתם בחשבון שאותה השקעה שהכבלים והלוויין השקיעו בתשתיות האלה, גם כשהן הוקמו וגם היום, מתחלקת על 1.5 מיליון, מול ארצות הברית או אירופה, שם מתחלקת אותה תשתית על עשרות מיליונים, האם זה לא מוזיל את המחיר?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ההשוואה הזאת קצת מוזרה לי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשבאים ואומרים שבעולם זה יותר, אני בעד שתורידו את חבילת הבסיס, את המחיר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין ספק, אני בעד שהצרכן ירוויח, אני רק רוצה להיות ריאלית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם לקחתם בחשבון את מספר התושבים במדינת ישראל מול מחיר התשתיות?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שאני צריכה לדעת.
קובי שמש: - - - במדינות שיותר גדולות ממדינת ישראל.
ניצן חן: אני רוצה רק - - -
כרמל שאמה-הכהן: כולם פה רוצים.
כרמל שאמה-הכהן: אין כמו הדיונים על חוקי התקשורת, שנמתחים כמו מסטיק.
כרמל שאמה-הכהן: דברים הרבה יותר כבדים נחתכים פה ביותר מהירות.
כרמל שאמה-הכהן: הסעיפים האלה, שעה לסעיף.
יגאל הררי: מדובר במיליארדים, אדוני היושב-ראש.
כרמל שאמה-הכהן: יש פה דברים אחרים.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להצבעות.
כרמל שאמה-הכהן: למישהו מחברי הכנסת יש הצעות לשינוי הסעיף?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מצביעה על הסעיף, אני מצטערת.
כרמל שאמה-הכהן: את מפגינה מחאה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, מחאה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי לא קיבלתי שום תשובה, אדוני, אולי יש לך פה תשובות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא הבנתי.
כרמל שאמה-הכהן: אם לא הבנת אחרי שעה זאת כבר בעיה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי תחושה שאם אני אשאל פה ואעשה הצבעה, רוב האנשים לא הבינו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אנחנו לא נעשה את זה, נכון?
לאה ורון: אם חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ' תצביע היא מצביעה במקום חבר-הכנסת ישראל חסון.
לאה ורון: חבר-הכנסת אלכס מילר יצביע במקום חבר-הכנסת חמד עמאר.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להציע שעל המקום הפנוי, התדרים הפנויים, הערוצים לא יצטרכו לשלם.
כרמל שאמה-הכהן: איך אנחנו מנסחים את זה?
אתי בנדלר: שהמדינה תישא בעלות.
אתי בנדלר: אנחנו ננסח את זה לאחר מכן.
אתי בנדלר: מה שאתה מציע בעצם זה שהמדינה תישא בעלויות הנובעות מהפצת – אין ערוצים איך אפשר לקרוא לזה – אני צריכה לחשוב על הניסוח לאחר מכן.
אתי בנדלר: בעצם, ככל שיש מרבב שלא ממצא את הכושר שלו, את - -
כרמל שאמה-הכהן: החלק הלא מנוצל לא יועמס על הערוצים הקיימים.
אתי בנדלר: - - את הקיבולת הפנויה.
כרמל שאמה-הכהן: החלק היחסי, בדיוק.
מנשה סמירה: אפשר לשקול סייגים מסוימים, כמו שאמרנו קודם:
מנשה סמירה: עד "פרק זמן", עד "מי יעלה".
נגה רובינשטיין: בדרך כלל בתנאים שיקבעו.
מנשה סמירה: בתנאים שיקבעו, בדיוק.
אתי בנדלר: מה זאת אומרת בתנאים?
יגאל הררי: לא, למה?
יגאל הררי: - - - אין זמן.
יגאל הררי: אתה רוצה להקציב את זה לחצי שנה - - -
אתי בנדלר: לא, שאוצר המדינה יישא בעלויות.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על הסעיף עם השינוי.
עפר מרגלית: אפשר לבקש לשמור זכות להסתייגות?
כרמל שאמה-הכהן: האוצר מבקש זכות להסתייגות.
אתי בנדלר: אני רוצה להשלים את ההצעה שלך, ככל שהיא תתקבל – אגב, עדיין לא הצביעו עליה אז אין מקום להסתייגות.
אתי בנדלר: אחרי שיצביעו עליה תתכבד – אם אדוני מציע שאוצר המדינה יישא בעלויות אז צריכים גם לוודא שאוצר המדינה אכן יעביר למפעיל את הסכומים הנדרשים לצורך כך מידי שנה.
אתי בנדלר: צריכים לכתוב את זה בהצעה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה ששאלתי, כמה זה עולה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אף אחד לא עונה לי.
אתי בנדלר: שיהיה ברור, מידי שנה הוא יעביר את הסכומים הנדרשים.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 9 עם השינוי שאני הצעתי שהיכן שהפס לא משמש ערוץ רדיו או טלוויזיה, ערוצים קיימים לא יישאו בעלות הזו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה דווקא אני הולכת.
כרמל שאמה-הכהן: גם הצבעת?
כרמל שאמה-הכהן: בעד סעיף 9 – פה אחד
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי עשית תיקון יותר נורמאלי.
כרמל שאמה-הכהן: נשאר פה אחד.
לאה ורון: בתוספת למה שאמרה היועצת המשפטית ביחס להעברת הסכומים.
ערן פולק: לעניין ההסתייגות, אנחנו רוצים לשמור את ההסתייגות ולהבהיר שככל שלהבנתנו מדובר ביותר מ-5 מליון שקל, אז אנחנו חושבים שזאת גם הסתייגות תקציבית.
אתי בנדלר: אני מבקשת להעביר לוועדה את החישובים המבססים את ההערכה התקציבית.
נגה רובינשטיין: גברתי היועצת המשפטית, מכיוון שבעצם החוק לא קובע רק שלושה מוקסים, אז עקרונית, מחר אפשר להקים 5 מוקסים.
נגה רובינשטיין: העלות כאן יכולה להיות מאוד גבוהה או מאוד נמוכה.
אתי בנדלר: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שהערתה של גב' רובינשטיין היא מאוד עקרונית וחשובה.
כרמל שאמה-הכהן: היא מאוד עקרונית, רק אם יהיו 5 מוקסים זה אומר ש-4 הקודמים כבר מלאים.
נגה רובינשטיין: לא בהכרח.
אתי בנדלר: זאת בדיוק הנקודה אני חושבת שצריכים להעביר את זה בנוסח שיביאו הצעה.
אתי בנדלר: לא ייתכן שיקימו 5 מרבבים כשהקודמים ריקים.
מנשה סמירה: עורכת הדין בנדלר, המדינה שולטת בהקמת המוקסים, היא מתקצבת את ההקמה.
כרמל שאמה-הכהן: זה ברור, מר מנשה סמירה.
אתי בנדלר: אתה מעלה על דעתך שהמדינה תחליט להקים עכשיו מערך של 5 מרבבים כאשר רק 2 מלאים?
כרמל שאמה-הכהן: זה ברור לכולם שלא.
אתי בנדלר: אז אם צריך, נעביר את זה בנוסח שאוסר לעשות את זה.
אתי בנדלר: אם זה מה שיקרה, כתוצאה מההערכה התקציבית שתואמה, שהאוצר יעביר לנו, לעניין ההסתייגות הזאת, את האובדן התקציבי.
אתי בנדלר: בכל מקרה אני מבקשת את העלות של זה.
אתי בנדלר: אני מציעה שחברי הכנסת ישקלו לדון מחדש בסעיף הזה כדי להגביל את האפשרות.
יגאל הררי: נכון זה - - -
כרמל שאמה-הכהן: אני לא מוצא לנכון להגביל בסעיף משהו שהוא על גבול הטמטום.
כרמל שאמה-הכהן: מי יבנה מרבבים חדשים כשהקיימים עוד ריקים?
יגאל הררי: אבל אתה במדינה כזאת ש - - -
כרמל שאמה-הכהן: המדינה לא מטומטמת.
מנשה סמירה: אבל האוצר מקים והאוצר ישלם את דמי האחזקה.
מנשה סמירה: אז הוא יקים בשביל לשלם דמי אחזקה?
כרמל שאמה-הכהן: נא להקריא סעיף 10.
טל רוזנפלד: "10.
טל רוזנפלד: השימוש בדמי ההפצה.
טל רוזנפלד: דמי ההפצה שישולמו לגורם המפעיל ישמשו לו לכיסוי ההוצאות הכרוכות במילוי תפקידיו לפי חוק זה; אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מהוראות סעיף 4.
טל רוזנפלד: " זה סעיף שקיים כבר בחוק הרשות השנייה.
טל רוזנפלד: היום זה סעיף 101.
טל רוזנפלד: הוא אומר שהכסף שאותו גורם יקבל מדמי ההפצה, ישמש לו בשביל מילוי תפקידיו לפי החוק.
אתי בנדלר: אני מציעה להוסיף את המילה "בלבד".
כרמל שאמה-הכהן: מקבל.
כרמל שאמה-הכהן: לפני שמצביעים על סעיף 10 נבהיר, וזה ברור בפרוטוקול, שההצבעה הקודמת שהייתה פה אחד, הייתה לא רק על השינוי שהצעתי אלא על כל סעיף 9 שנדון בוועדה לפני כן.
כרמל שאמה-הכהן: יש הערות לסעיף 10?
כרמל שאמה-הכהן: הוספנו את המילה "בלבד".
כרמל שאמה-הכהן: מי בעד סעיף 10 עם התוספת של המילה "בלבד"?
כרמל שאמה-הכהן: בעד סעיף 10 – פה אחד
כרמל שאמה-הכהן: נא להקריא את סעיף 11.
טל רוזנפלד: "11.
טל רוזנפלד: ערבויות ובטוחות.
טל רוזנפלד: (א) הגורם המפעיל רשאי לדרוש מהגופים ששידוריהם מופצים על ידו לפי סעיפים 6 ו-7, למעט הגופים האמורים בסעיף 6(א)(3) ו-(6), להפקיד בידיו ערבויות או בטוחות אחרות להבטחת תשלום דמי הפצה כאמור בסעיף 9.