GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב בילסקי: הלוא זה נוהל שבסופו של ר מגיע לחברה עצמה.
זאב בילסקי: למדתי להכיר את קציני התעבורה שלנו – אנשים מנוסים, יוצאים מן הכלל.
זאב בילסקי: אתה רואה על המקום מי סתם איזה שכן שלו היק לו את זה ומי שזה רציני.
זאב בילסקי: החברה תקבע נוהל.
זאב בילסקי: אבל לפחות תראה נהג חדש שקיבל אוטו, שלושה חודשים אחרי כן שש פעמים מישהו התקשר – פעם הוא דיבר בטלפון, פעם הוא ירד לשולי הדרך, פעם הוא עקף על פס לבן.
זאב בילסקי: על המקום זה אומר לך שיש פה עסק עם אדם שזה רק זמן עד שהוא יעשה את התאונה.
זאב בילסקי: זה מזל שעד היום זה לא קרה.
זאב בילסקי: אז אתה בא עם גיבוי של המנכ"ל, עם גיבוי של החברה: אדוני, אתה קיבלת מאתנו רכב.
זאב בילסקי: תראה מה שעשית.
זאב בילסקי: אני מתרה בך פעם ראשונה.
זאב בילסקי: בסופו של ר אקח לך את הרכב.
זאב בילסקי: אני לא מעוניין להיות אחראי, בתור חברה.
זאב בילסקי: אני מעריך את העבודה שלך, נתתי לך רכב ככלי עבודה ואתה, ברכב הזה, משתולל.
זאב בילסקי: נכון שלא נתפסת על-ידי המשטרה, כי רובנו לא נתפסים על-ידי המשטרה.
זאב בילסקי: לכן אנחנו מאוד מבקשים.
זאב בילסקי: אנחנו יודעים שיש אנשים שחוששים מהנושא הזה, שלא היו רוצים.
זאב בילסקי: אנחנו מאוד מבקשים שנצליח להפוך את הצעת החוק הזאת לחוק.
זאב בילסקי: היום אנחנו עומדים בפני קריאה ראשונה, יכול להיות שיש עוד הרבה רים שייאמרו היום.
זאב בילסקי: דיברתי עם יושב ראש מועצת המובילים, עם גבי בן-הרוש ונתתי לו את המילה שלנו, בשם שני מציעי החוק.
זאב בילסקי: לאחר קריאה ראשונה יש לנו עוד הרבה זמן לקריאה שניה ושלישית.
זאב בילסקי: אנחנו מוכנים לשמוע את כל מה שייאמר פה היום, אנחנו מוכנים לשנות את כל מה שדורש שינוי – אם זה בנוהל, אם זה בגודל, אם זה במיקום, אם זה בכל ר שיכול לתרום לעניין - ובלבד שנתאחד כולנו סביב המשימה היותר חשובה מהכול, וזה להחזיר אפילו אחד הביתה.
זאב בילסקי: אם הצלחנו להחזיר ילד אחד הביתה זה שווה את הכול.
זאב בילסקי: אתמול עזבתי פה ב-1:00 או 2:00 בלילה.
זאב בילסקי: העברנו הצעת חוק של עסקאות טיעון על הפקרה.
זאב בילסקי: יש פה נושאים שהם כואבים.
זאב בילסקי: אנשים פוצעים בן-אדם, גורמים לתאונה, משאירים אותו על הכביש ונוסעים.
זאב בילסקי: אחר כך עושים עסקת טיעון, הנפגע בכלל לא יודע שעושים עסקת טיעון מעל הראש שלו.
זאב בילסקי: אתמול הסדרנו את זה, הסדרנו הכפלה של העונש על אלה שפגעו וברחו ונעלמו מהמקום.
זאב בילסקי: יכול להיות שחמש הדקות האלה, בין הזמן שעצרת והודעת לבין זה שהגיעה עזרה, יכולות להיות ההבדל בין חיים למוות או נכות לכל החיים.
זאב בילסקי: היום הטראומה עובדת מצוין, אמבולנס שמגיע מציל אנשים.
זאב בילסקי: אבל צריך להביא אותו בזמן.
זאב בילסקי: חוקקנו שזה שיושב בתוך האוטו ליד הנהג ומסתלבט – הייתה תאונה, הוא לא ראה, הוא לא שמע, הוא מסתלק יחד עם החבר שלו - אדוני, גם אתה תתקשר, זו גם חובה שלך, למרות שלא נהגת.
זאב בילסקי: זו חובה אנושית.
זאב בילסקי: אני אומר לכם מהניסיון שלי, עתיר השנים: זה בידינו, אנחנו יכולים לגרום לכך שמספר אנשים יחזרו הביתה בשלום, שלא היו חוזרים אילולא נלחמנו בנחישות בנגע הזה, של תאונות הדרכים.
זאב בילסקי: רוב האנשים שיושבים פה, בייחוד אנשים שמייצגים אלפי נהגים ועשרות אלפי נהגים, יודעים מה זה חיים של בן-אדם משתנים ברגע שנגרמת התאונה.
זאב בילסקי: זה שנפגע, משפחתו לעולם לא תחזור להיות מה שהייתה לפני כן.
זאב בילסקי: יש פה ארגונים שתומכים בנוהל הזה במשך שנים.
זאב בילסקי: חברי הארגון, כל אחד באופן אישי שילם את המחיר של תאונות הדרכים.
זאב בילסקי: תשחזרו כל תאונה, תראו איך אפשר היה למנוע אותה - אותה רשלנות, אותו חוסר זהירות.
זאב בילסקי: השניה הזאת, המהירות הזאת, הרשלנות הזאת, המעבר על פס לבן או ברמזור אדום – אתה תופס את הראש אחר כך.
זאב בילסקי: אי-אפשר להחזרי את זה, אין פה מועד ב'.
זאב בילסקי: אבל לא רק זה שנפגע, גם זה שפוגע נושא אתו את התאונה הזאת כל חייו.
זאב בילסקי: כל חייו זה ילווה אותו, שבגלל הרשלנות שלו הרג בן-אדם; הוא שלח בן-אדם לבית לוינשטיין והבן-אדם הזה יהיה בכיסא גלגלים כל החיים שלו, לא ילד ילדים, רק בגלל אותה רשלנות של כמה שניות.
זאב בילסקי: איך אפשר לסלוח לר כזה?
זאב בילסקי: לכן המאבק שלנו בתאונות הדרכים הוא נחוש, הוא איכותי.
זאב בילסקי: אנחנו מחפשים כל דרך כדי למנוע ולו פגוע אחד.
זאב בילסקי: אחד שווה בשבילנו הכול – כל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם ומלואו.
זאב בילסקי: אפשר להציל פה אנשים.
זאב בילסקי: אותם נהגים פרועים, אותם נהגים בריונים, אותם נהגים אלימים, שאנחנו כל כך מכירים בכבישים, כל אחד מאתנו רואה אותם.
זאב בילסקי: אתם יודעים שזה שראינו אותו פעם-פעמיים הוא זה שימשיך להיות אלים עד שלא נעמיד אותו במקום.
זאב בילסקי: יש לנו היום דרך שאנחנו יכולים להציב בפניו תמרור אדום, להגיד לו: אדוני, עד כאן.
זאב בילסקי: קצין הבטיחות יגיד: קיבלתי את הדוח, הוא נותן לי שבע עבירות תנועה שעשית בשלושה חודשים.
זאב בילסקי: אני רוצה שתבוא לפה ואני רוצה להסביר לך מה שאתה עושה.
זאב בילסקי: יכול להיות שאתה עובד טוב, אבל מה שאתה עושה על הכביש בסופו של ר ימיט אסון עליך, על מי שפגעת בו ועלינו, בתור חברה שנתנה לך את הרכב ובכך נתנו לך מכשיר שבאמצעותו אתה יכול לרצוח אנשים, ולפעמים גם את עצמך.
זאב בילסקי: לכן אני מבקש, אדוני היושב ראש, שנעשה הכול כדי להעביר את הצעת החוק היום בקריאה ראשונה, תוך הבטחה שלנו שמיד לאחר הקריאה הראשונה, לפני הבאתה לקריאה שניה ושלישית, נשב עם כל ארגון, עם כל חבר שיושב היום סביב השולחן.
זאב בילסקי: נשנה, נוסיף, נחסיר, כדי שתצא מתחת ידינו עבודה טובה.
חמד עמאר: נתתי לחבר הכנסת זאב בילסקי לר.
חמד עמאר: הוא דיבר יותר מרבע שעה.
חמד עמאר: אני מבקש מכולם, מי שאתן לו את רשות הדיבור, לר עד חמש דקות ולהגיד כל מה שהוא רוצה בחמש דקות.
חמד עמאר: חבר הכנסת זאב בילסקי דיבר רי טעם, רים מאוד חשובים על המלחמה בתאונות הדרכים.
חמד עמאר: אני יודע שיש בהצעת החוק הזו הרבה קשיים.
חמד עמאר: אני יודע שהרבה יטענו שזה נוסה בעולם ולא הצליח.
חמד עמאר: יש בישראל הרבה מכוניות ליסינג שמסתובבות בכבישים, לכן אצלנו זה משהו אחר.
חמד עמאר: אני יודע שנשמע גם שמי שמדווח גם מסכן את עצמו ויכול בהיסח דעת לגרום תאונה לעצמו.
חמד עמאר: גם בנושא הזה נדון, נראה איך אנחנו מקצרים את המספר למספר קצר, קליט, שניתן לדווח.
חמד עמאר: נבדוק את הנושא של מספר הרכב, שהוא ארוך.
חמד עמאר: עד שקולטים את מספר הרכב ומדווחים זה גורם להיסח דעת.
חמד עמאר: חשבתי על הנושא הזה, אדוני המציע, ויש לי הצעה איך לקצר את זה.
חמד עמאר: אני חושב שנקיים דיון פורה היום, ננסה לגמור את ההצעה ולהכין אותה לקריאה ראשונה.
חמד עמאר: אני לא מתחייב שנגמור את זה, כי אני באמת רוצה לקיים דיון מעמיק בנושא ולהגיע לתוצאה הכי טובה, שזה יהיה חוק שאנחנו יכולים להתגאות בו.
חמד עמאר: אני פותח את הדיון ונותן לעורכת הדין שרית זוכוביצקי-אור ממשרד התחבורה את רשות הדיבור.
חמד עמאר: אחר כך כל מי שנרשם יוכל לר.
שרית זוכוביצקי-אור: הממשלה תומכת בהצעת החוק, כמובן, בכפוף לתיאום.
שרית זוכוביצקי-אור: יש מספר הערות לנוסח כדי לעשות את ההתאמה גם לתקנות התעבורה וגם לחוק שירותי הובלה, שעוסק בחובת העסקת קצין בטיחות.
שרית זוכוביצקי-אור: אני מציעה שכשנעבור על הנוסח נעיר את הערות הנוסח וננסה לעשות את ההתאמות, גם בהפניה לסוגי כלי הרכב על-פי התקינה האירופית.
שרית זוכוביצקי-אור: אבל אלה הערות פרטניות לנוסח.
חמד עמאר: כשניכנס לסעיפים עצמם.
שרית זוכוביצקי-אור: נבקש את רשות הדיבור כשניכנס לסעיפים ונציע הצעות לשיפור הנוסח.
חמד עמאר: גברת עדנה צונץ מעמותת אנשים באדום, בבקשה.
עדנה צונץ: קודם כול, אני מאוד מצטערת שמכל חברי הכנסת הגיעו לכאן רק שניים.
חמד עמאר: אל תשכחי שלחברי הכנסת יש הרבה ועדות.
חמד עמאר: הם נמצאים בהרבה ועדות.
עדנה צונץ: אני בטוחה, אני משוכנעת, אבל - - -
חמד עמאר: אתמול היו כאן 1:30 בלילה ועבדו.
עדנה צונץ: אם שניים הצליחו לקום בבוקר, אז טוב.
חמד עמאר: בואי נתמקד בהצעת החוק, לא נר על חברי הכנסת.
זאב בילסקי: חוץ מזה, בעסק הזה זה לא הולך לפי כמות, זה לפי איכות.
עדנה צונץ: נוהל 6, כשהעלו אותו בהתחלה להצעת חוק, והעלו אותו להצעת חוק, היו חברי הכנסת גלעד ארדן ועמרם מצנע.
עדנה צונץ: כשהפכו את זה להצעת חוק בא משרד התחבורה ואמר: בשביל מה הצעת חוק?
עדנה צונץ: בואו נעשה נוהל, הנוהל יהיה מחייב וכולם יעשו את זה.
עדנה צונץ: מי לא ירצה למנוע תאונות דרכים?
עדנה צונץ: איזה קצין בטיחות רוצה שיהיו תאונות דרכים בחברה שלו?
עדנה צונץ: התברר לנו במשך השנים – אנחנו עוקבים אחרי נוהל 6 כפי שהוא מיושם - שקציני הבטיחות מאוד לא אהבו את הנוהל, כי יכול להיות שזה עושה להם עבודה.
עדנה צונץ: מעבר לזה, אם כבר יישמו את הנוהל, כל חברה עשתה איזה פתק מסכן, והיו נהגים שגם מחקו איזו ספרה.
עדנה צונץ: אי-אפשר היה לראות את המספר, אי-אפשר היה להתקשר.
עדנה צונץ: בסופו של ר בנינו פורמט שיהיה ממש מסודר - מספר מקוצר, שהמספר יהיה גדול והכיתוב למעלה יהיה קטן – "איך אני נוהג?
עדנה צונץ: " – כי כולם מכירים אותו.
עדנה צונץ: אם זה לא יהיה מספר מקוצר, שהיה מספר מספיק גדול.
עדנה צונץ: מופז, כשפנינו אליו לעשות את זה בצבא, תוך שבוע זה היה מיושם בצבא.
עדנה צונץ: היום על כל רכבי הצבא יש מקה גדולה, עם מספר ברור וכשמתקשרים עונים תמיד.
עדנה צונץ: כשעקבתי אחרי המקות האלה וניסיתי להתקשר כשראיתי איזו עבירת תנועה, קודם כול ענה לי תא קולי, במקרה הטוב, וגם לא חזרו אליי.
עדנה צונץ: במקרה הגרוע ביותר הייתה איזו מנגינה שניגנה שם, בלי שום קשר למה שיש לי להגיד.
עדנה צונץ: נפגשנו עם שר התחבורה בחודש מרץ.
עדנה צונץ: שר התחבורה הבטיח לנו שנוהל 6 יחויב כפי שהצענו, עם פורמט גדול וממש ברור, קציני הבטיחות יהיו חייבים לאכוף אותו, והיה שלא – יהיו קנסות, יהיו סנקציות נגד החברות שלא יישמו את הנוהל.
עדנה צונץ: אני באה מהמקום הכואב, והרבה אנשים כאן מכירים אותי.
עדנה צונץ: אני טוענת שאם לנהג שהרג את הבן שלי ועוד שניים מחבריו היה מספר והוא היה נראה - כל כך הרבה אנשים בדרך אמרו שהוא נהג באופן פראי - הבן שלי לא היה נהרג.
עדנה צונץ: היו לו 82 עבירות תנועה קודמות.
עדנה צונץ: הבן שלי לא היה נהרג, הוא לא היה משאיר יתומים בני ארבעה חודשים וחמש שנים.
עדנה צונץ: אני טוענת שהנוהל הזה נחוץ.
עדנה צונץ: ברגע שהנהג, אפילו פסיכולוגית, יודע שיש עליו מקה, רואים אותו ויכולים לדווח עליו, הוא נראה.
עדנה צונץ: אנשים אומרים שנורא מסוכן בנהיגה להתקשר.
עדנה צונץ: תראו לי נהג אחד בישראל שלא מתקשר תוך כדי נהיגה.
עדנה צונץ: ר שני, אפשר לסדר את העניין.
עדנה צונץ: אני סידרתי את העניין בטלפון שלי בחיוג מקוצר.
עדנה צונץ: 1 – זה בית, אני מרת לתא הקולי שלי, מספרת מה היה ובערב, בזמני הפנוי, מתקשרת למספר ומספרת מה קרה.
עדנה צונץ: מ"אגד" חזרו אליי פעם, "תנובה" חזרו אליי פעם.
עדנה צונץ: יפה.
עדנה צונץ: אני רוצה כאן לקרוא שחיי אדם זה לא גימיק.
עדנה צונץ: הציבור חייב לדעת וקציני הבטיחות צריכים לדעת שנוהל 6 הוא לא גימיק.
עדנה צונץ: אני רוצה להקריא מתוך ריו של חברנו הטוב, גבי בן-הרוש, שממליץ לא ליישם את הנוהל.
עדנה צונץ: הוא תקף בחריפות את מנכ"ל משרד התחבורה.
זאב בילסקי: עדנה, אנחנו כבר עברנו את השלב הזה.
עדנה צונץ: אבל אני רוצה להגיד לגבי בן-הרוש: חיי אדם הם לא גימיק.
עדנה צונץ: חיי אדם הם הרס משפחות.
עדנה צונץ: הנוהל הזה, אם הוא ייושם וייושם כמו שצריך, אתם תאמרו תודה.
חמד עמאר: בואי נתרכז בכך שאת מרת לוועדה ולא לבן-אדם בוועדה.
חמד עמאר: אני מבקש, כל מי שמר מר לוועדה ולא מר לאנשים.
חמד עמאר: אני גם מבקש לקצר.
עדנה צונץ: אם קציני הבטיחות לא מעוניינים בנוהל, זה אומר שהם לא מעוניינים למנוע תאונות דרכים בחברות שלהם.
עדנה צונץ: זה מה שאני טוענת.
עדנה צונץ: תאונות דרכים אפשר למנוע, אפשר להציל חיי אדם.
עדנה צונץ: בואו נהיה כאן, סביב השולחן, קצת יותר הומאניים.
חמד עמאר: קרדו, קצין בטיחות בתעבורה, בבקשה.
גבי בן-הרוש: את מתכוונת לדיאלוג ברדיו ביני לבינך.
קרדו: שלום לכם.
קרדו: אני בא לכאן עם ניסיון מעשי בהפעלת נוהל 6 בציים של משאיות כבדות, חברות שעובדות בהובלת חומרים מסוכנים, ואין לי אלא לתמוך בנוהל הזה מכל וכל.
קרדו: זה הכלי שעוזר לקצין הבטיחות לטפל בנהגים עבריינים, נהגים שהתנהגותם היא בדרך כלל לא תקינה על הכביש.
קרדו: רק במקרים האלה מקבלים תלונות, תלונות קנטרניות לא קיבלתי בכלל.
קרדו: היו מקרים שקיבלתי תלונה שגויה, מישהו התעצבן בכביש על-יד הנהג שלי.
קרדו: עדיין היה מקום לר עם הנהג: אדוני, הבן-אדם הזה התלונן.
קרדו: אם השתכנעתי שהמתלונן לא בסדר, וגם זה קרה, יש מה לר עם הנהג שבפעם הבאה יתנהג אחרת, שהוא גם לא יתעצבן.
קרדו: גם זה ימנע את התאונה.
קרדו: אנשים שנותנים תלונה עניינית משאירים פרטים, משתפים פעולה ומעריכים מאוד כשחוזרים אליהם.
קרדו: זה מוריד להם 50% מהעצבים כשהם יודעים שיש להם עם מי לר.
קרדו: לגבי חיוג בנהיגה, אני עושה את הרים האלה לא מהיום.
קרדו: גם אני, כמו עדנה, יש לי תא קולי ואני מתקשר לתא הקולי ומשאיר את הפרטים בחיוג מקוצר.
קרדו: כשאני יכול, כשמסתדר, כשיש זמן, אני מתקשר לחברה.
קרדו: למדתי לחייג עיוור או חיוג קולי.
קרדו: אני מסכים לגמרי שחיוג תוך כדי נהיגה הוא בעייתי, וצריך גם לעקוב אחרי הרכב ולדעת את המספר שלו.
קרדו: עדיין, יש הרבה מאוד מקרים שקצין בטיחות, אם יעשה שימוש מושכל בדיווחים של האזרחים, אם המספרים על המקות יהיו גדולים וברורים ותהיה תשובה מהירה לטלפון, קצין הבטיחות הזה יכול לתקן את הנהגים הגבוליים ולהוריד מההגה נהגים שהם עבריינים ממש.
לאה ורון: מר קרדו, תתרום מהניסיון שלך בדיון על הסעיפים ותכניס הערות והצעות.
קרדו: ברצון.
קרדו: אני סיימתי, אלא אם מישהו רוצה לשאול משהו.
חמד עמאר: מר פריד אברהם, יושב ראש ארגון הגג של נהגי המוניות.
פריד אברהם: שלום לכולם וברכות.
פריד אברהם: חבר הכנסת בילסקי הציג את זה בצורה מאוד נרחבת, ואפילו ציורית.
פריד אברהם: לצערנו, זה בכלל לא ציורי.
פריד אברהם: אנחנו לא נגד זהירות.
פריד אברהם: לראיה, אם תסתכל על טבלת מעורבות נהגי המוניות בתאונות הדרכים, היא בתחתית.
פריד אברהם: אנחנו בעד זהירות על כל המשתמע.
פריד אברהם: אבל פה בהכללות שלכם, בקטע של חברות, לדעתי מישהו נסחף והכניס גם את המוניות, למרות שיש עליהן מקות בגודל של מטר על 20 סנטימטר, שאפשר לזהות אותן מיד; למרות שהן מפוקחות על-ידי קציני בטיחות על-פי חוק - חלק י' של תקנות התעבורה.
פריד אברהם: ממהרים להוציא חוקים לפיקוח אבל לא אוכפים אותם.
פריד אברהם: לפני שנים רבות מאוד קיימנו דיונים בנושא פיקוח עם משרד התחבורה, כדי להיכנס לקטע של פיקוח קציני בטיחות, שזה א-ב של רכב תקין, נהג וכל המשתמע.
פריד אברהם: הסכמנו וניסינו להעביר לחברינו, ואכפנו על חלק מחברינו – כי אין לנו חובת אכיפה.
פריד אברהם: מי שאמור לאכוף בפועל - שזה משרד התחבורה ואולי גם המשטרה, אם היא תופסת את הנהג - לא אכפו בכלל.
פריד אברהם: לכן, 20,000 מוניות שמסיעות כ-600,000 נוסעים ביום, האכיפה בפועל היא על 25% - של מי שרוצה ומקבל קצין בטיחות.
פריד אברהם: זאת אומרת, 75% על הדרך - אתם לא מסתכלים עליהם, המשטרה לא מסתכלת עליהם, קציני בטיחות לא מסתכלים עליהם וידינו כבולות.
פריד אברהם: לכן אל תמהרו כל כך להכניס נהגי מוניות.
פריד אברהם: מר בילסקי דיבר על חברות.
פריד אברהם: אין לנו חברות, שלוקחות את האוטו מהנהג.
פריד אברהם: כל נהג זה האוטו שלו.
פריד אברהם: אם אצעק עליו, הוא יגיד לי: סליחה, אצא מהתחנה ואעבוד כחאפר.
פריד אברהם: זאת אומרת, אתם יוצרים מצב שעוד ועוד נהגים הולכים לעבוד כבודדים, עצמאיים, מצפצפים על החוק, מצפצפים עליכם – סליחה על הביטוי - וגם עלינו.
פריד אברהם: במקום זה, אולי הייתם אוכפים את הכול על כל הנהגים, מגבירים את האכיפה ונותנים גם לנו כלים.
פריד אברהם: למשל, להגיד: חובה על כל נהגי המוניות להיות בחברות, בכל החברות חייבים להיות קציני בטיחות.
פריד אברהם: אז נוכל לאכוף גם את הר הזה.
פריד אברהם: אבל אתם לא עושים את כל זה.
פריד אברהם: מקות – אני מודיע לך מראש, לכל מונית, גדולה כקטנה, יש לה 1 מטר אורך ו-20 סנטימטר רוחב זהות של הרכב.
פריד אברהם: אגב, אין לנו מקום בכלל למקות נוספות.
פריד אברהם: יש לנו מקה של התחנה, ועוד מקות, ורוצים מקום למקת מחאה כנגד - - -
חמד עמאר: יש לכם כל כך הרבה מקות לפרסום שלא נשאר מקום.
פריד אברהם: מלא מקות.
פריד אברהם: לכן אני סבור שכדאי שתבדקו פעם נוספת.
פריד אברהם: אנחנו בעד זהירות, אבל אני לא חושב שאתם יכולים להכניס את חברות המוניות בתוך הקלחת הזאת.
פריד אברהם: תודה.
חמד עמאר: נועם קום, יו"ר פורום נוהגים היי-טק, בבקשה.
נועם קום: בוקר טוב לכולם.
נועם קום: ראשית, אציין שאני גם עובד בחברת "מטריקס" ואנחנו מקיימים את הנוהל הזה עוד משנת 2005.
נועם קום: אני רוצה לפתוח במחאה של חברות הפורום וארגוני התחבורה על רי ההסבר, שכאילו מציגים את הנוהגים בחברות, כמו שהגדיר חבר הכנסת בילסקי, כנהגים אלימים ובריונים.
זאב בילסקי: רי ההסבר לא היו מוצלחים.
זאב בילסקי: אנחנו מושכים אותם חזרה.
זאב בילסקי: אני מתנצל על כך בפני כל מי שנפגע, לא זאת הייתה הכוונה.
זאב בילסקי: תתייחס רק לריי בפתיחה וכל השאר שם – תשים את זה במגרסה.
נועם קום: מקבל.
נועם קום: עוד מצג שווא שנכלל ברי ההסבר, שאם מישהו חושב שנוהל 6 – ואני מר בתור מי שמייצג הרבה חברות שמקיימות את זה - הפחית את תאונות הדרכים בשיעור שבין 20% ל-50%, טועה טעות גדולה.
חמד עמאר: זה הפחית?
נועם קום: לא, זה לא הפחית.
נועם קום: אין על זה שום מחקר.
חמד עמאר: אמרת שזה לא הפחית בין 20% ל-50%, אז בכמה זה הפחית?
עדנה צונץ: סליחה, יש מחקרים, וצריך להגיד את זה.
חמד עמאר: שאלתי שאלה ברורה: כמה זה הפחית אצלכם בחברה?
חמד עמאר: בדקתם?
נועם קום: יש לנו מחקר, אגב, המחקר היחיד שהתקיים במדינת ישראל עד היום על רכבי חברה.
נועם קום: אני מדגיש, מחקר אקדמי שערכה אותו המכללה למינהל בראשות ד"ר טובה רוזנבלום.
נועם קום: הוא נערך בחברות פורום נוהגים היי-טק – ב"אינטל", "מטריקס", "מוטורולה" ו"נייס" בשנת 2007.
נועם קום: אני מקבל את זה שהנוהל, באופן טבעי, צריך להתקיים בחברות של חלק י' בתקנות התעבורה, כפי שמוגדר בהצעת החוק.
נועם קום: זה בסדר, אנחנו בהחלט רואים בזה יתרון כי זה עוד כלי שניתן לפקח על הנהגים, על-פי המתחייב בתקנות.
נועם קום: זה עוד כלי, וגם המקה בפני עצמה מחייבת.
נועם קום: אבל צריך לזכור ר אחד, שבחברות שיש בהן קציני בטיחות, כמות התאונות היא לא לכך כך משמעותית כמו אותם מקרים שמתארים לנו כאן.
נועם קום: אם אנחנו רוצים באמת לחייב ולהפחית תאונות אז בואו נתייחס עניינית לנתוני התאונות במדינת ישראל.
נועם קום: מגיל 18 ועד 24 - חייב במקה.
נועם קום: הרי זה עיקר הנהגים שמעורבים בתאונות קטלניות וקשות.
נועם קום: בואו נפלח גם את סוגי כלי הרכב: משאיות, אוטובוסים ומוניות מעורבים יותר מרכב פרטי.
נועם קום: צריך לעשות את העניין הזה בצורה הגיונית, כי אם המטרה היא להפחית תאונות אז בואו נתמקד בבעיה.
נועם קום: עכשיו לכמה הערות שיש לנו.
נועם קום: קודם כול, בנושא של רישום מספרים.
נועם קום: הסיפור הזה הוא ממש לא פשוט.
נועם קום: באה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים וקובעת, על-פי מחקרים שנעשו בעולם, ששימוש בטלפון תוך כדי נהיגה מגדיל את הסיכויים להיות מעורב בתאונה פי ארבעה.
נועם קום: מנתונים שיש לנו - ועשיתי בימים האחרונים כמה סבבים וסקרים, ויש לנו על דוחות כי הרבה מאוד חברות בפורום מקיימות את הנוהל הזה - 95% מהמדווחים הם הנוהגים ברכב, הם הנהגים עצמם.
נועם קום: זה לא שהנהג אומר לאשתו או למי שיושב לידו לרשום את המספר.
נועם קום: לבצע רישום של 16 ספרות זה ר בלתי נתפס, וצריך גם מספר טלפון.
נועם קום: לכן, אנחנו מבקשים ללכת על הנושא של מספר מקוצר.
נועם קום: מישהו יודע מה העלות של מספר מקוצר?
נועם קום: מספר מקוצר עולה 2,000 שקלים בחודש לחברה.
נועם קום: זו גזירה שאי-אפשר לעמוד בה.
עדנה צונץ: כמה עולה תאונת דרכים, אני שואלת.
נועם קום: אבל החברות לא עושות את תאונות הדרכים כי גם - - -
כרמל שאמה-הכהן: סליחה, למה מספר מקוצר עולה 2,000 שקלים בחודש?
זאב בילסקי: אם אתה רוצה מספר רק לעצמך, זה עולה ב"בזק" בערך 1,600 עד 1,700 שקלים בחודש.
זאב בילסקי: אבל יש היום שירות אחר לגמרי, שעולה בין 1 שקל ל-3 שקלים.
זאב בילסקי: לדוגמה, בדקנו חברת "פז".
זאב בילסקי: כל מי שממלא דלק ב"פזומט", היא נותנת לך בשקל אחד את השירות.
נועם קום: זה שירותי מוקד.
זאב בילסקי: כן, זה שירותי מוקד.
זאב בילסקי: קצין התעבורה מקבל מסודר בדיוק את התאריך, את השעה.
זאב בילסקי: זה עולה לך בין 1.5 שקלים ל-3.5 עד 4 שקלים למכונית לחודש.
זאב בילסקי: זה בהחלט מחיר סביר לכל קצין רכב.
זאב בילסקי: בדקנו גם לגבי ציי רכב קטנים, למשל אם יש לו רק 40 מכוניות.
זאב בילסקי: אז יש לו מינימום שהוא משלם, שזה יוצא משהו כמו 120-100 שקלים - - -
שוקי שדה: 3 שקלים לשיחה אחת.
שוקי שדה: מה קורה אם יש מעבר לשיחה אחת?
שוקי שדה: מה עם כאלה שיש להם 300-200 כלים?
זאב בילסקי: אז אני אומר שזה יכול לצאת בין 1 שקל ל-3 שקלים לחודש למכונית.
לאה ורון: הזמנו לדיון נציגים של חברות לשירותי התקשרות, למוקדים.
לאה ורון: האם מישהו מהם נמצא?
לאה ורון: נמצא פה דורון רגב?
לאה ורון: אוקיי, אז אני מניחה שאחר כך יבקשו ממך לר.
נועם קום: בדיון הקודם שהיה בוועדת הכלכלה, לדעתי עוד בתקופת השר ארדן, העלינו רעיון שהחוק ייעשה באמצעות מוקדים, שיהיה מספר 1000* בכל מדינת ישראל.
נועם קום: מה שבאמת צריך לעשות זה להתלונן על כל רכב, כי אותם נהגים פורעים ועבריינים הם אותם נהגים שאני לא רוצה פה לציין.
נועם קום: תפתחו את ספרי הדוחות ותראו מי בדיוק קבוצת הסיכון הזאת.
נועם קום: אנחנו לגמרי לא בקבוצת הסיכון.
נועם קום: יש פה בעיה נוספת, והיא המדווחים.
נועם קום: 75% מהמדווחים – אתמול בדקתי בעוד חברה מאוד משמעותית - זה בעילום שם בכלל.
נועם קום: מה אשפר לעשות בדיווח בעילום שם?
נועם קום: אנחנו לוקחים את הדיווח - - -
חמד עמאר: אמר את זה חבר הכנסת בילסקי.
חמד עמאר: הוא אמר שאם אתה מקבל על אותו כמה תלונות בחודש-חודשיים, נדלקת אצלך נורה אדומה ואתה בודק מה קורה עם אותו נהג.
חמד עמאר: בוא נדלג על הנושא הזה.
נועם קום: אבל שתדעו שאם זה נחקק יש עם בעיה.
נועם קום: לגבי הקנסות – את עניין הקנסות צריך לעשות באופן מידתי.
נועם קום: אי-אפשר להטיל קנס של 25,000 שקל על חברה כי לא היקו את המקה.
נועם קום: צריך לתת את דעת על זה.
נועם קום: מה, ילך שוטר בחניון, יראה רכב של חברה ויתחיל לרשום דוחות?
עדנה צונץ: זה לא קשור למשטרה בכלל.
נועם קום: זה כתוב פה בקנסות.
זאב בילסקי: אבל ברגע שיש חוק אז חברה צריכה לעמוד בחוק הזה.
נועם קום: בסדר, אבל איך יירשמו דוחות?
חמד עמאר: קנס נקבע רק אם בית המשפט מחליט שיש קנס, זה לא באופן אוטומטי.
חמד עמאר: אם שוטר רואה שלא הקת הוא לא יכול לקנוס אותך ב-25,000 שקל.
חמד עמאר: רק בית משפט יכול לעושת את זה.
נועם קום: עוד פעולה שצריך לתת עליה את הדעת, וזה בהיבט המשפטי, זה שכל הקיום של הנוהל הזה הוא בניגוד לתקנה 28 בחוק.
נועם קום: תבדקו את זה, כי התקנה אוסרת להסיר את היד מההגה, אלא לתפעול בטוח של המכונית.
זאב בילסקי: אתם חברה שהחילה את הנוהל הזה, נכון?
זאב בילסקי: אז אני מקווה שאתם בסדר, לא עוברים על - - -
נועם קום: אנחנו בסדר.
נועם קום: אגב, אצלנו 5% מכלי הרכב קיבלו תלונות בממוצע בשנים האחרונות, ויחסית זה לא הרבה.
נועם קום: אבל העניין הוא של העילום שם, כשעושים בירור זה טיעון לא רציני ולא מקצועי.
נועם קום: צריך לקחת את זה בחשבון.
חמד עמאר: גבי בן-הרוש, יושב ראש מועצת המובילים והמסיעים, בבקשה.
גבי בן-הרוש: בוקר טוב, אדוני היושב ראש.
גבי בן-הרוש: גברתי, אני משתתף באסון שקרה לך.
גבי בן-הרוש: היה לנו איזה עימות ברדיו, אם אני לא טועה, אבל את מחזקת מה שטענתי ב-2006 פה בכנסת, באגף הישן.
גבי בן-הרוש: אמרתי למצנע: אתם הולכים להקים משיבון ואנשים ירו למשיבון.
גבי בן-הרוש: את הודית בזה.
גבי בן-הרוש: אף אחד בחדר הזה לא מתנגד לחסוך חיי אדם.
גבי בן-הרוש: בשבוע שעבר הייתי פה בדיון עם חברי הכנסת, אחת השאלות שנשאלו, ובצדק, הייתה בנושא של הכפלת הקנסות והחמרה.
גבי בן-הרוש: אמרו שיש עמותת "אור ירוק" שרושמת כל היום דוחות.
גבי בן-הרוש: לא ראיתי שהורידו את התאונות.
גבי בן-הרוש: השאלה של חברי הכנסת למשרד התחבורה ולמשפטנים הייתה: האם קיימתם דיון מקצועי?
יפעת רווה: סליחה, אני הייתי שם.
יפעת רווה: השאלה הייתה: האם קיימתם דיון מקצועי בהחלטה על משיכת ההצעה, לא ההצעה עצמה.
יפעת רווה: ההצעה עצמה ועוד איך היה דיון מקצועי.
חמד עמאר: אני שאלתי את זה.
גבי בן-הרוש: אז אני מצטער, אי-אפשר להביא את זה פה לכנסת.
גבי בן-הרוש: הלוא בתי המשפט עושים את זה יום-יום, קופה רושמת – רק לרשום דוחות.
גבי בן-הרוש: בואו נבדוק את עצמנו, האם יש הצדקה ואיך אנחנו חוסכים חיי אדם.
גבי בן-הרוש: פה, בוועדת הכלכלה, תקועים עם רצף של חוקים של ממשלה שהתחלפה.
גבי בן-הרוש: וכשדיברתי על גימיקים התכוונתי לכך שאין הכשרה מעשית.
גבי בן-הרוש: אני מנהל חברה למעלה מ-20 שנה - - -
חמד עמאר: אני מבקש, מר גבי בן-הרוש, תר על הנושא של החוק.
גבי בן-הרוש: אני מגיע לנושא.
חמד עמאר: לא, לא, אני מקיים כאן דיון שמתמקד בנושא של החוק.
גבי בן-הרוש: כשאני מר על גימיק, לא יכול להיות שנהג רכב שמוביל משא של 80 טון לא עובר הכשרה בחוק, אפילו לא של שעה.
גבי בן-הרוש: החוק לא מחייב אותו.
לאה ורון: זה לא החוק הזה, מר בן-הרוש.
גבי בן-הרוש: לא משנה.
גבי בן-הרוש: אני מר על התאונות.
גבי בן-הרוש: מה רוצים?
גבי בן-הרוש: למנוע תאונות, נכון?
גבי בן-הרוש: לגבי אותו מספר, למה התכוונתי?
גבי בן-הרוש: יושבים פה קציני בטיחות – אין להם שום סמכות בחוק, רבותי.
גבי בן-הרוש: אין להם שום סמכות.
גבי בן-הרוש: למלא טפסים?
גבי בן-הרוש: אין בעיה, אבל אין לו סמכות.
גבי בן-הרוש: כשאין לו סמכות אין לו גם אחריות.
גבי בן-הרוש: אני רוצה לשנות בקריאה שניה ושלישית, אתך אדוני.
גבי בן-הרוש: יש המלצות.
גבי בן-הרוש: הנה, יושב ראש אגף קציני בטיחות פה.
גבי בן-הרוש: אני רוצה לחייב את קציני הבטיחות – רבותי, אל תתנערו ותעבירו הלאה.
גבי בן-הרוש: אני מנהל חברה עם 100 נהגים מעל 20 שנה ואני לא מעורב בתאונות.
גבי בן-הרוש: למה?
גבי בן-הרוש: כי אנחנו משקיעים הון עתק בהכשרה ולא נותנים לכל נהג מטען ואומרים לו להתחיל לדהור, כמו שטענת.
גבי בן-הרוש: אנחנו משקיעים בזה הרבה כסף והמדינה, בעניין הזה, מחפפת.
גבי בן-הרוש: לגבי המספרים – ברכב כבד יש את המספר; כביש 6 ביקש מאתנו, ונענינו, לשים עוד מספר מאחור; יש לנו גם שלטים של סוג החומרים המסוכנים שאנחנו מובילים; אם חלילה קורה אירוע, יש קוד חירום שאומר אילו כוחות הצלה להזמין.
גבי בן-הרוש: זאת אומרת, אם אתה לוקח את הרכב הכבד לא מוצא איפה להשאיר מספר, לא מספר מקוצר ולא מספר שאינו מקוצר.
גבי בן-הרוש: אבל נשב יחד.
גבי בן-הרוש: מה הכוונה שלי?
גבי בן-הרוש: אנחנו רוצים למנוע כל תאונה, שחלילה לא תתרחש מחר.
גבי בן-הרוש: יקרו תאונות, אין מה לעשות.
גבי בן-הרוש: אבל נבוא עם רעיונות.
גבי בן-הרוש: תבדקו פה במחקר הכנסת, טביעת אצבעות שלי ב-15 השנים האחרונות, כמה חוקים יזמתי - יושבים פה נציגי משרד התחבורה והיועצים המשפטיים – בנושא בטיחות כדי להחמיר ולהכביד עלינו, כמנהלים.
עדנה צונץ: אז למה אתה מפחד מנוהל 6?
גבי בן-הרוש: שמעת אותי אומר שאני מפחד?
גבי בן-הרוש: אני לא רוצה לר למשיבון ואני לא רוצה לר לקצין בטיחות שאין לו סמכות.
גבי בן-הרוש: יותר מזה, בואי נתקשר למשטרה ונדווח.
גבי בן-הרוש: מה יענה לך היומנאי?
גבי בן-הרוש: אדוני, תבוא ותתלונן.
גבי בן-הרוש: ואני מבטיח, שזה ייסגר שבועיים לאחר מכן מחוסר עניין לציבור.
גבי בן-הרוש: אז או שעושים משהו רציני או שמתעסקים בגימיקים.
גבי בן-הרוש: לגימיקים אני לא שותף.
חמד עמאר: אני חושב שבנושא של קצין בטיחות טעית, יש לו סמכות בחוק.
חמד עמאר: קצין בטיחות רשאי לאסור את השימוש ברכב – ואני לא אמשיך לקרוא את הסעיף.
חמד עמאר: מר שוקי שדה, מנכ"ל ארגון חברות ההסעה, בבקשה.
שוקי שדה: בוקר טוב ותודה רבה.
שוקי שדה: ארגון חברות ההסעה בהחלט תומך בכל מה שקשור בנושא הבטיחות בקשר לרכבים.
שוקי שדה: מצד שני, אנחנו צריכים לראות איך הרים האלה מתקיימים ומה מסתתר מאחורי התשלומים של כל נושא.
שוקי שדה: דרך אגב, תחילת החוק הייתה בזמני, כשהייתי מנהל אגף הרישוי, וכל הדיונים היו אתי.
שוקי שדה: הנושא הזה הוא מאוד חשוב ומאוד חיובי.
שוקי שדה: האמת, שלא נעשו מחקרים מעמיקים שממציאים את המידע לטובתו או לרעתנו בעניין הזה.
שוקי שדה: אבל בסך הכול, אני חושב שהר הזה חיובי וגם מונע תאונות לא מעטות.
שוקי שדה: מצד שני, צריך לראות איפה מסתתרת מערכת הכספים סביב העניין הזה.