GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
: אבל זה שהוא קיבל רישיון לא אומר שהוא יכול כבר לעלות לאוויר.
: ברגע שהוא קיבל רישיון זה לא בהכרח שהוא כבר עלה.
אתי בנדלר: יש כאן הערה מאוד נכונה של חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ שאומרת שלא תמיד העלייה לאוויר חופפת למועד קבלת הרישיון, אז את לא יכולה להתייחס בנושא הזה למועד קבלת הרישיון.
נגה רובינשטיין: אבל זה יכול להיות 3 חודשים או 6 חודשים או כמה שיגידו שמתאים לאחר מכן.
אופיר אקוניס: מיום תחילת שידוריו.
אופיר אקוניס: 90 יום מיום תחילת שידוריו.
נגה רובינשטיין: בהגדרה זה "מיום תחילת שידוריו", רק שם הוא עולה.
נגה רובינשטיין: אבל צריך להגדיר את פרק הזמן מרגע קבלת הרישיון עד שהוא עולה.
: קודם כל, היועצת המשפטית צודקת ב-100 אחוז שאין סיבה לאפשר כל כך הרבה זמן.
: שנית, מרגע שהוא עלה לאוויר, מרגע שהוא יודע - - -
יעקב שמש: אפשר "90 יום מתחילת שידוריו".
יעקב שמש: זה זמן סביר וארוך.
אופיר אקוניס: זה מה שהצעתי בדיוק.
אופיר אקוניס: האיקס הקובע הוא יום תחילת השידורים ועוד 90 יום.
אתי בנדלר: "90 ימים מיום תחילת שידוריו" נראה לכם סביר?
נגה רובינשטיין: לא "מיום תחילת שידוריו".
נגה רובינשטיין: כשהוא מתחיל לשדר זאת אומרת שהוא כבר על המערך.
נגה רובינשטיין: אולי "90 ימים מיום קבלת הרישיון", או המועד שיגידו שהוא נכון.
כרמל שאמה-הכהן: "90 ימים מן המועד שהוא ביקש".
אופיר אקוניס: מיום שהוא ביקש, תוך 3 חודשים הוא לא יהיה באוויר.
אופיר אקוניס: מיום שהוא ביקש לעלות על המערך ולא מיום בקשת הרישיון.
אתי בנדלר: אז עדיין אני לא מבינה.
אתי בנדלר: 3 חודשים ממתי?
נגה רובינשטיין: או מיום קבלת הרישיון או ממועד קיומה של קיבולת פנויה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה קשור?
כרמל שאמה-הכהן: חברים, לשמור על השקט.
: כל ערוץ טלוויזיה שמתכוון לעלות מודיע על קמפיין העלייה שלו.
: הוא מסביר שבתאריך כזה וכזה הוא עולה.
: אף ערוץ לא יעלה בלי שהוא מודיע על כך, גם בתקשורת, או אפילו עושה מסע פרסום.
: מהרגע שהוא החליט לעלות, הוא צריך להודיע 3 חודשים מראש, מהיום שהוא מתכוון לשדר.
: בגלל זה 3 חודשים מספיקים.
: ברגע שהוא יודע שב-1 בינואר הוא מתכוון לשדר, עליו להודיע 3 חודשים מראש שב-1 בינואר הוא עולה לשידור ואם הוא לא עולה לשידור, צריכים להטיל עליו סאנקציות.
אופיר אקוניס: למה צריכים להטיל סנקציות?
אופיר אקוניס: זה הפסד שלו שהוא לא עולה לשידור.
: אני אגיד לך.
: בגלל שאתה לא נותן למישהו אחר לעלות בגללו.
: הוא תופס מקום של מישהו אחר.
אופיר אקוניס: מי לא ירצה לעלות לשידור?
אופיר אקוניס: מישהו בכלל ביקש רישיון?
נגה רובינשטיין: החוק עוד לא עבר.
אופיר אקוניס: כיצד זה היה בחוק הקודם?
אופיר אקוניס: הבנתי את התשובה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שרשות השידור או הרשות השנייה צריכה לקנוס אותו מפני שהוא יכול להגיד אבל לא לעלות ואז הוא פוגע במישהו אחר שרצה לעלות.
יעקב שמש: אם הוא אומר אז הוא יעלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אני אגיד לך, יעקב שמש, אם הוא אומר הוא יעלה?
נגה רובינשטיין: לדעתי אנחנו מסתבכים כאן לשווא.
נגה רובינשטיין: יש כאן את הקריטריונים של הרישיון והקיבולת, צריך לקבוע זמן במקום "זמן סביר", אנחנו מקבלים את העמדה הזאת.
נגה רובינשטיין: ביקשנו שתבוא הצעה מהגורם המקצועי, לגבי פרק הזמן.
נגה רובינשטיין: מקובל עלינו לחלוטין.
אתי בנדלר: אז אתם תעבירו לנו הצעה אחרי שתשקלו?
נגה רובינשטיין: זאת תהיה המתכונת, באופן שמנוסח כאן, אבל פרק הזמן הסביר יוגדר בתוך החוק.
אתי בנדלר: אני מציעה: "שלא יעלה על...".
נגה רובינשטיין: פרק הזמן הסביר במתכונת של: "לא יעלה על..." יוגדר בחוק, אבל למסגרת, כפי שהיא, פשוט נוסיף את "פרק הזמן הסביר שלא יעלה על...", בסדר?
אתי בנדלר: ההצבעה תהיה בישיבה הבאה, אני מניחה.
אתי בנדלר: רק תימסר לוועדה הודעה מהו פרק הזמן שקבעו.
כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הנוסח?
כרמל שאמה-הכהן: בהמשך תימסר הודעה לגבי פרק הזמן שנקבע.
כרמל שאמה-הכהן: בעד סעיף קטן (ב) – פה אחד הסעיף נתקבל.
אתי בנדלר: אנחנו מדברים על פסקה (3) ו-(4)?
הילה שמיר: רק (3), כי רק בפסקה (3) יש את "הזמן הסביר"
אתי בנדלר: יש "זמן סביר" גם בפסקה (3) וגם בפסקאות (5) ו -(6).
הילה שמיר: המונח "זמן סביר" מופיע בפסקאות (5) ו-(6) וב-(3), אבל דיברתם על פסקה (3) כרגע.
אתי בנדלר: דיברנו רק על פסקה (3) כרגע.
כרמל שאמה-הכהן: אבל לא יהיו הערות להמשך.
אתי בנדלר: יש הערות.
אתי בנדלר: קודם כל, מה שיוחלט כאן, בוועדה, לגבי "זמן סביר" רלוונטי לגבי כל אחת מהפסקאות האלה.
אתי בנדלר: דבר שני, הטלוויזיה הלימודית.
אתי בנדלר: מדובר כאן, שוב: "ובלבד שנמסרה הודעת שר החינוך כאמור באותו סעיף קטן".
אתי בנדלר: מדובר כאן על סעיף (א)(6) שהוועדה החליטה לדלג עליו ולכן אני לא חושבת שכרגע אפשר לאשר אותו.
כרמל שאמה-הכהן: למה זה משנה?
אתי בנדלר: כי אולי הוועדה תחליט שלא תידרש הודעה של שר החינוך, לצורך העניין?
נגה רובינשטיין: אני מציעה שכל סעיפי הלוויין לגבי ההסדרים הראשיים, כמו עם הטלוויזיה החינוכית, יאושרו מכיוון שאחר כך, בשביל לפתוח אותם עוד פעם, יידרש מהלך מאוד משמעותי.
נגה רובינשטיין: נצטרך כמובן לדון בשאלת הודעת שר החינוך אבל אני מבקשת שכל ההסדרים הנלווים יאושרו.
נגה רובינשטיין: נחזור עליהם, ככל שיידרש.
אתי בנדלר: אני לא יודעת אם יש טעם כרגע לאשר את מועד תחילת הפצת שידורי מְשַׁדֵּר ערוץ נושאי, כשהנושא כולו לא נדון בכלל.
נגה רובינשטיין: אבל אם ירד הנושאי, ירד גם באופן אוטומטי הסעיף הזה.
נגה רובינשטיין: פשוט אנו מכפילים את העבודה שלנו כך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא מקובל.
אתי בנדלר: - - - על פסקה (3).
אתי בנדלר: אפשר להצביע על פסקאות (1), (2), (3) ו-(4).
אתי בנדלר: לפחות את המְשַׁדֵּר ערוץ נושאי - - -
נגה רובינשטיין: מה עם (6)?
כרמל שאמה-הכהן: עד (5) לא אושר.
נגה רובינשטיין: ו-(6)?
אתי בנדלר: אושרו כל הפסקאות בסעיף קטן (ב) למעט פסקה (5).
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה עם החינוכית?
נגה רובינשטיין: גם לא.
כרמל שאמה-הכהן: אושר סעיף החינוכית.
: הייתה לנו בעיה לגבי החינוכית בפעם שעברה, לגבי אחוז השידורים של החינוכית.
כרמל שאמה-הכהן: נסדיר את זה, ברור.
אתי בנדלר: בניגוד למְשַׁדֵּר ערוץ נושאי, כאן, לדעתי, אין מניעה לאשר את זה כי אין ספק שיכללו את שידורי ערוץ הטלוויזיה הלימודית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה עם אחוז החינוכית?
כרמל שאמה-הכהן: נחליט, נכריע בשאלה.
אתי בנדלר: זה קשור לפסקה הקודמת שעדיין לא אושרה, אבל כשתאושר, במתכונת זו או במתכונת אחרת, אין ספק שירצו להפיץ אותה גם ב-DTT.
אופיר אקוניס: אם להיות יותר ספציפיים, בכל הסעיף הזה מדובר בערוץ 23, משום שהזמן של החינוכית בערוץ 1 ו-2 הוא בלאו הכי חלק מסדר היום של ערוצים 1 ו-2.
אופיר אקוניס: כשאתם אומרים הטלוויזיה הלימודית, בכל מקום שאתם מדברים על הלימודית, מדובר על ערוץ 23.
אתי בנדלר: אני רק רוצה להבהיר.
אתי בנדלר: הוועדה החליטה לאשר את סעיף קטן (ב) פסקאות (1) עד (6) למעט פסקה (5), ובכל אחת מהפסקאות שבהן מוגדר זמן סביר, ההגדרה תהיה "זמן סביר שלא יעלה על 90 ימים מ..." ואתם תמסרו לנו מאיזה מועד.
נגה רובינשטיין: המועד, לדעתי, ברור.
נגה רובינשטיין: צריך להיות "ממועד קבלת הרישיון".
נגה רובינשטיין: פרק הזמן הוא שיימסר לוועדה, שיימסר לך.
אתי בנדלר: פרק הזמן הוא - - -
כרמל שאמה-הכהן: מועד תחילתו.
נגה רובינשטיין: אפשר לקרוא את סעיף קטן (ג)?
טל רוזנפלד: "(ג) הגורם המפעיל יפיץ את שידורי הטלוויזיה, לפי הוראות סעיף זה, כך שאופן ההפצה, איכות שידורי הטלוויזיה ואפשרות הבחירה של שאר המרכיבים של שידורי הטלוויזיה, יהיו זהים לגבי כל הגופים ששידורי הטלוויזיה שלהם מופצים באמצעות טכנולוגיית חדות רגילה או באמצעות טכנולוגיית חדות גבוהה, לפי העניין".
טל רוזנפלד: זה סעיף שמבוסס על סעיף שקיים היום כבר בחוק הרשות השנייה, סעיף 51ב(ה), שרוצה ליצור שוויון באופן ההפצה, כך שהכול יופץ באותו אופן, שלא תהיה אפליה בין הגופים.
טל רוזנפלד: יש כאן רק אבחנה בין HD ל-SD כי מן הסתם זה לא יהיה באותה איכות.
כרמל שאמה-הכהן: יש למישהו הערות על הסעיף?
: אני רוצה לשאול, הגורם המפעיל – דיברנו על כך ארוכות בפעם שעברה – כשאנחנו מדברים על גורם מפעיל כאן, האם בעצם כבר החלטנו שיש גורם מפעיל אחר ולא הרשות השנייה?
אופיר אקוניס: זה הוכרע, זה הוצבע כבר.
אופיר אקוניס: אני מודיע שאני מתכוון להגיש רוויזיה על הסעיף הזה.
אופיר אקוניס: אני חושב שבזמן שבו הרוח הציבורית מדברת על השארת נכסים ציבוריים בידי המדינה, למה שהמדינה לא תפעיל?
אופיר אקוניס: למה הרגולטור לא יפעיל?
נגה רובינשטיין: הגורם המפעיל הוא בידי המדינה.
: - - - אז "הגורם המפעיל".
: יש לי פה בעיה.
אופיר אקוניס: אני אגיש רוויזיה.
אתי בנדלר: סעיף 2 אושר בשינויים.
אתי בנדלר: עקרונית אושר שזה יועבר לגורם מפעיל אבל זה יבוא לאישור ועדת הכלכלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא אושר.
אופיר אקוניס: אין שום סיבה שהמדינה לא תפעיל את זה.
אתי בנדלר: אז צריכים להגיש בקשה לדיון מחדש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם עושים פלטפורמה שלישית וחושבים שזה יעבור לכם בשקט בכנסת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאוד מצטערת, דיברתי על זה בפעם שעברה, אתה יצאת כשדיברתי על הנושא הזה.
אופיר אקוניס: הזיכרון שלך מאוד חד ואת זוכרת מתי בדיוק יצאתי.
אופיר אקוניס: אני לא זוכר את זה.
: הזיכרון שלי מאוד חד.
: בכל מקרה, אני חושבת שהנושא של הגורם המפעיל, שפה הוא מנסה לעבור לנו בשקט, לא יקרה, שאנחנו מקימים עוד פלטפורמה.
: אם אתם רוצים להקים עוד פלטפורמה, תבואו עם זה לכנסת ותגידו שמדינת ישראל החליטה להקים פלטפורמה נוספת, חוץ מ"יס" ו"הוט".
: אם כן אנחנו נחליט מה זה עושה לאיכות שידור, מה זה עושה עם הפקות מקור.
דנה נויפלד: אני לא מבינה, זה בדיוק מה שאת אומרת.
דנה נויפלד: זה מה שיקרה כי אי אפשר יהיה לעשות הפרטה מבלי - - -
מאיר אסרף: זה לא מדויק, מה שאת אומרת ממש לא מדויק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא רוצה לפגוע ברשות השנייה אבל אני חושבת שסוף סוף, בשנים האחרונות יש לכם מה לעשות ואולי מצאתם לכם את התפקיד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את הרגולציה אתם לא עושים טוב, לפחות אם יכולים להפעיל את ה-DTT.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הייתי ברורה?
כרמל שאמה-הכהן: עוד הערות לסעיף קטן (ג)?
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על (ג) בנוסח הממשלתי.
כרמל שאמה-הכהן: בעד סעיף קטן (ג) – רוב
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מגישים - - -
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, עורך דין אסרף.
מאיר אסרף: אני בא כוח של ועד העובדים הארצי של ענף הכתוביות בהסתדרות.
מאיר אסרף: ביקשנו את רשות הדיבור מיושב-ראש הוועדה לגבי סעיף שלא קיים בהצעה וראוי שיהיה.
מאיר אסרף: הסעיף שחסר לנו כאן הוא סעיף 6(ד) שיאמר: "הגורם המפעיל יפיץ רק שידורים שתורגמו או תומללו".
מאיר אסרף: הסעיף הזה חסר כאן.
מאיר אסרף: למרות שעכשיו יבואו היועצות המשפטיות הנכבדות ממשרד התקשורת ויאמרו שאין מדובר כאן על תוכן, הרי שהתוכן שזור בכל ההצעה שמונחת כאן בפני הוועדה.
מאיר אסרף: זו ההצעה שלנו שהוגשה גם למזכיר הממשלה ולצוות הממשלתי שהוקם לקידום הלשון העברית.
מאיר אסרף: אני מבין שהוא עדיין לא התכנס כדי לדון בהצעה הזו אבל זו הצעה שראוי שתהיה.
מאיר אסרף: באמצעות ההצעה, אנשים שהם כבדי שמיעה יוכלו ליהנות מהשידורים של אותו גורם מפעיל ואנשים שאינם דוברים אנגלית או שפות זרות אחרות של ערוצים נושאיים, ייעודיים, יוכלו ליהנות גם מהשידורים האלה.
מאיר אסרף: אם זה גוף מְשַׁדֵּר שהוקם בכספי המיסים של האזרח הישראלי אז ראוי שהוא יוכל ליהנות, כל האזרחים יוכלו ליהנות מהשידורים האלה.
כרמל שאמה-הכהן: צדק שידורי.
מאיר אסרף: אדוני אמר.
מאיר אסרף: לגבי ההערה של היועצת המשפטית ממשרד המשפטים שהשיבה לחברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ לגבי הצורך להקים גוף, שאז יבואו ויאמרו לכנסת – ההצעה מדברת על הקמת חברה ממשלתית, משכך, לא יצטרכו להגיע לכנסת.
מאיר אסרף: יוכלו לקבל החלטת ממשלה על מכירת מניות וזה לא יגיע לפה.
דנה נויפלד: הצעת החוק אומרת שהוא מוחזק 100% בידי המדינה ולכן צריך יהיה לתקן את החוק כדי לשנות את המצב.
נגה רובינשטיין: זאת לא הפרטה.
נגה רובינשטיין: הפרטה היא כשהמניות יוצאות מהידיים של המדינה.
נגה רובינשטיין: בשביל זה צריך לבוא לכנסת.
נגה רובינשטיין: זאת שאלה משפטית שהעלית וברמה המשפטית זה פשוט לא נכון.
מאיר אסרף: נחה דעתי.
מאיר אסרף: השאלה מדוע בחרתם דווקא בפלטפורמה של חברה ממשלתית ולא - - -
נגה רובינשטיין: לא בחרנו.
נגה רובינשטיין: זה יכול להיות גם כל משרד ממשלתי.
נגה רובינשטיין: זה כתוב.
נגה רובינשטיין: תסתכל, זה נמצא - - - אפשר להתייחס לגופם של דברים?
מאיר אסרף: אמרתי את זה גם בנושאים אחרים, כמו הרכבת שהיא 100% ממשלתית.
מאיר אסרף: כאשר אתה קורא היטב את השורות הקטנות אתה מגלה שלא סתם בחרו להקים את זה בצורה של חברה ממשלתית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תקשיבו, אחד התחתן ואמר שעשה צעד ראשון לגירושין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה פחות או יותר מה שאתם עושים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם כל ממשלתי ואחרי זה הפרטה.
מאיר אסרף: הצענו להוסיף את סעיף קטן (ד) שייקבע שהגורם המפעיל יפיץ רק שידורים שתורגמו או תומללו.
מאיר אסרף: ההצעה שלנו הולמת חוקים אחרים שהכנסת חוקקה בעניין הקלות לחירש וחוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים).
מאיר אסרף: יש כרגע לקונה כי בהצעת החוק הממשלתית שמונחת בפניכם לא מופיעה התייחסות לנושא הזה.
נגה רובינשטיין: גם בפעם הקודמת וגם הפעם הקשבנו לדברים שנאמרו ואי אפשר להגיד שהם לא משכנעים במהות שלהם לגבי חשיבות העניין, אבל מה לעשות, יש מסגרות חוקיות.
נגה רובינשטיין: להבנתי, אתה מכוון לחוק שעוסק בכתוביות ושפת סימנים, זאת אומרת שאתה רוצה למסד הסדרה של תחום הכתוביות בשביל דברים שבעינינו נראים נכונים אבל המתכונת הנכונה או המסגרת המתאימה לזה היא החקיקה הספציפית שעוסקת בכתוביות ובשפת סימנים.
נגה רובינשטיין: התיקון לחוק צריך להיות שם, כאן זה לא המסגרת הנכונה.
מאיר אסרף: מבחינתנו, בתיקונים העקיפים בהצעת החוק הזו היה אמור לבוא גם תיקון עקיף לאותם חוקים.
נגה רובינשטיין: אבל למה דווקא במסגרת הזו?
נגה רובינשטיין: התיקון שאתם מדברים עליו הוא תיקון כללי.
נגה רובינשטיין: הוא רלוונטי לכל הפלטפורמות, לכל סוגי השידורים.
נגה רובינשטיין: הוא לא מדבר דווקא על ערוץ שעולה ל-DTT, נכון?
מאיר אסרף: דווקא כן.
נגה רובינשטיין: למה רק שם?
מאיר אסרף: כי מדובר על אותו ערוץ נושאי, אותו ערוץ שבעתיד יעלה, אותו ערוץ כללי.
נגה רובינשטיין: נניח ערוץ 2, ערוץ 10, 9 ו-24 שיעלו.
מאיר אסרף: הוא לא יהיה מחויב לכתוביות ולתמלול.
מאיר אסרף: זה העניין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נורא.
אתי בנדלר: הוא חייב בחוק לפי חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים).
מאיר אסרף: זה לא כתוב בחוק.
מאיר אסרף: אם גברתי תאמר שאתם תשקלו את הנושא ותשקלו תיקונים לחוקים שציינתי - - -
נגה רובינשטיין: יש היום שידורים שקיימים ברשות השנייה תחת הסדרה של חוק התקשורת.
נגה רובינשטיין: אלה השידורים שיעברו שם, זה בדיוק אותו דבר.
נגה רובינשטיין: הקושי שלך, אם אני מבינה אותו נכון, הוא כבר עם השידורים שנעשים היום, זאת אומרת יש לך קושי עם מתכונת השידורים שמועברת היום, שלדעתכם יש בה חסרים שצריכים להיות מושלמים במסגרת של חקיקה.
מאיר אסרף: זה לא מה שאמרתי.
נגה רובינשטיין: אז למה היום זה בסדר וב-DTT זה לא יהיה בסדר?
מאיר אסרף: זה לא מה שאמרתי, למרות שזה נכון בחלקו.
מאיר אסרף: ההצעה שלנו מדברת על שני דברים: ראשית, להסדיר את נושא הכתוביות והתמלול לטובת הציבור.
מאיר אסרף: הדבר השני, לשמור על איכות העברית.
נגה רובינשטיין: זה כללי.
מאיר אסרף: אלו ההצעות הכלליות.
מאיר אסרף: אם תבחרו בכלי משפטי אחר, אם תציעו חוק אחר לא במסגרת הזו אשמח לשמוע זאת.
נגה רובינשטיין: הרעיון הזה צריך להיבחן, לא במסגרת הדיון על הכלי הטכני של דרך ההפצה אלא במסגרת תיקון לחוק הכתוביות ושפת סימנים.
נגה רובינשטיין: אנחנו כמובן לא יכולים להגיד שלא נכון לבחון את הדבר זה, פשוט לא זה הדיון ולא זה החוק.
מאיר אסרף: נשמח אם תגישו הצעה כזו לתיקון כי אז אנחנו בעצם מתייתרים.
כרמל שאמה-הכהן: נא לקרוא סעיף 7, בבקשה.
טל רוזנפלד: "7.
טל רוזנפלד: הפצת שידורי רדיו באמצעות תחנות שידור ספרתיות (א) הגורם המפעיל יפיץ באמצעות תחנות השידור הספרתיות את שידורי הרדיו של הגופים המפורטים בפסקאות שלהלן, אם ביקשו זאת, במסגרת ערוצי רדיו כמפורט באותן פסקאות: (1) רשות השידור – במסגרת שמונה ערוצי רדיו, לכל היותר; (2) גלי צה"ל – שידורי רדיו של צבא ההגנה לישראל (בסעיף זה – גלי צה"ל) – במסגרת שני ערוצי רדיו, לכל היותר; (3) בעלי זיכיונות לשידורי רדיו – במסגרת ערוץ רדיו אחד לכל בעל זיכיון.
טל רוזנפלד: (ב) על אף הוראות סעיף קטן (א), שידרו רשות השידור או גלי צה"ל שידורי רדיו, במסגרת ערוץ רדיו נוסף על הערוצים האמורים בסעיף קטן (א)(1) או (2), לפי העניין, יפיץ הגורם המפעיל גם את שידורי ערוץ הרדיו הנוסף, אם ביקשו זאת רשות השידור או גלי צה"ל, בכפוף לקיבולת הפנויה להפצת השידורים כאמור.
טל רוזנפלד: (ג) הגורם המפעיל יפיץ את שידורי הרדיו של גוף כאמור בסעיף קטן (א) ששידוריו הופצו בידי הרשות השנייה ערב היום הקובע באמצעות תחנות שידור ספרתיות, כאמור בסעיף 23(ב) – החל ביום הקובע; לא הופצו שידורי הרדיו של גוף מהגופים האמורים ערב היום הקובע כאמור, יהיה מועד תחילת הפצת שידוריו, בידי הגורם המפעיל, באמצעות תחנות שידור ספרתיות, בתוך זמן סביר מהמועד שבו הגיש בקשה להפצת שידוריו כאמור, ולענין שידורי רדיו בערוץ רדיו נוסף כאמור בסעיף קטן (ב) – בתוך זמן סביר מהמועד שבו קיימת קיבולת פנויה להפצת השידורים כאמור.
טל רוזנפלד: (ד) הגורם המפעיל יפיץ את שידורי הרדיו, לפי הוראות סעיף זה, כך שאופן ההפצה, איכות שידורי הרדיו ואפשרות הבחירה של שאר המרכיבים של שידורי הרדיו, יהיו זהים לגבי כל הגופים ששידורי הרדיו שלהם מופצים כאמור".
טל רוזנפלד: זה חידוש שמתווסף בחוק, שבאמצעות המערך יופצו גם שידורי רדיו.
טל רוזנפלד: הסעיף מפרט אילו שידורי רדיו יופצו באמצעות המערך: השידורים של רשות השידור – 8 ערוצי רדיו; שידורים של גלי צה"ל בשני ערוצי רדיו; והשידורים של בעלי זיכיונות לשידורי רדיו ושידורי הרדיו האזורי.
טל רוזנפלד: הסעיפים הבאים עוסקים בזמן ההפצה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו קושרים את זה לזמן הפצה כפי שדיברנו?
טל רוזנפלד: גם כאן דיברנו על זמן סביר אז גם כאן, אם הוועדה תחליט, אפשר להוסיף "זמן סביר שלא יעלה על..." כמו שדיברנו קודם.
טל רוזנפלד: גם כאן, כמו בסעיף הקודם, מדובר על זה שאיכות שידורי הרדיו צריכה להיות זהה לכלל המשדרים.
כרמל שאמה-הכהן: מר סמירה, אתה לא בניגוד עניינים בסעיף הזה?
מנשה סמירה: היועצת המשפטית יושבת לידי.
מנשה סמירה: בהסדר נכתב שאם היועצת לידי אז אני בסדר.
הילה שמיר: לא בדיוק.
כרמל שאמה-הכהן: לא בדיוק, היא אומרת.
מנשה סמירה: אני לא אדבר בהיבט של התחנות, אני אדבר בהיבט של ההפעלה.
מנשה סמירה: לגבי עניין לוח הזמנים, המצב הוא אחר לגבי תחנות הרדיו.
כרמל שאמה-הכהן: אני מציע שנשאל את גב' בנדלר לגבי העניין הזה.
אתי בנדלר: לגבי איזה עניין?
כרמל שאמה-הכהן: בסעיף פה מוזכרות תחנות רדיו, כולל גלי צה"ל, מר מנשה סמירה מתמודד עכשיו על תפקיד מפקד התחנה.
הילה שמיר: יש בעניין הזה הסדר ניגוד עניינים ואין שום בעיה.
דוד בן בסט: מדובר רק על התשתית, לא מדובר על - - -.
דוד בן בסט: זה ברור, אם מדובר רק על התשתית התכנים ממילא כבר לא רלוונטיים בסעיף הזה.
מנשה סמירה: אני רוצה להתייחס לעניין לוחות הזמנים כי במקרה הזה יש לנו אפשרות להתייחסות קונקרטית.
מנשה סמירה: מדובר על עליה מיידית במוּקְס הקיים.
מנשה סמירה: כלומר, אין כאן צורך להמתין להקמה.
מנשה סמירה: המקום קיים בתחנות הרדיו בתוך המערכת המשדרת ברגע זה, ולכן אם יהיה מקובל, אפשר להכתיב לוח זמנים ממש קונקרטי שאומר שמרגע אישור התיקון בתוך 3 חודשים ניתן לעלות ולשדר את תחנות הרדיו.
מנשה סמירה: זה ממש קונקרטי, זה לאלתר, זה מיידי.
מנשה סמירה: צריך 3 חודשים של התארגנות, התאמות, ממשקים וכו' ואני ממליץ, באופן כללי ובלי קשר לזה – בהזדמנות אחרת אמרתי את זה בנפרד אבל לא הבאנו את זה לידי ביטוי – שגם יש להגביל בזמן את הקיימים כדי שלא נצטרך לשמור להם מקום For good, למי שלא ירצה לעלות.
מנשה סמירה: ביקשו להגביל בזמן, כזכור, לגבי ערוץ הכנסת ורשות השידור, וכפי שהיועצת המשפטית של ועדת כלכלה בוודאי זוכרת גם את הערוץ בערבית.
מנשה סמירה: לכן אפשר לקבוע קונקרטית לגבי תחנות הרדיו, כאמור, עד 3 חודשים, אפילו פחות מזה, מרגע העברת התיקון.
אתי בנדלר: מקובלת ההצעה של מר סמירה?
נגה רובינשטיין: אני לא מבינה את ההצעה.
מנשה סמירה: אומרים שלא להשאיר "כללי" ו-"סביר", אלא צריך להגדיר.
נגה רובינשטיין: להגדיר את הזמן כמו קודם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא אומרת שלפני זמן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא טלוויזיה, זה יותר קל.
דנה נויפלד: זה צריך להיות 3 חודשים - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל לא צריך להגיד "זמן סביר".
דנה נויפלד: כתוב בתוך חוק הרשות השנייה שביחס לקיימים – אנחנו נגיע לזה, זה לא רלוונטי לחוק.
אתי בנדלר: זה מקובל עליכם?
נגה רובינשטיין: מקובל, רק לא התיקון לחוק הרשות השנייה, אלא התיקון לחוק הזה.
אתי בנדלר: ברור שהתיקון הוא תיקון לחוק הזה.
שלמה מולה: אני מומו נקוה, יושב-ראש ארגון נכי ישראל "גלגלים ברשת".
שלמה מולה: לאחרונה, כמו שאתה יודע אדוני היושב-ראש, השקנו את אולפן הרדיו שלנו, אולפן רדיו מיוחד לציבור האנשים עם מוגבלות בישראל.
שלמה מולה: אנחנו משודרים באינטרנט ועכשיו גם בכבלים ובלוויין, ב"יס" ו"הוט".
שלמה מולה: אנחנו מבקשים שיאפשרו לנו גם להעלות את התחנה שלנו ל-DTT.
שלמה מולה: זה מאוד חשוב לנו כי - - -
כרמל שאמה-הכהן: משרד התקשורת – לא צריך להסביר את החשיבות – מה האפשרות?
נגה רובינשטיין: אתם מעוניינים להעלות את הערוץ, לא בדרך אינטרנטית, אלא בדרך הסטנדרטית, נכון?
נגה רובינשטיין: היום, הדרך היחידה, בעצם, לשדר שידורי רדיו – וזה משהו שבעבר ניסינו לטפל בו בדרך אחרת שלא צלחה – זה באמצעות קבלת זיכיון על ידי הרשות השנייה.
נגה רובינשטיין: ניסינו לקדם מהלך של הפצת רדיו דיגיטלי באופן שירחיב את האפשרויות לערוצי רדיו נוספים.
נגה רובינשטיין: מהלך שניסינו קודם יחד עם משרד האוצר לא הושלם ולכן אין מתכונת אחרת.
נגה רובינשטיין: המתכונת היחידה היא קבלת זיכיון לשידורי רדיו מכוח חוק הרשות השנייה.
שלמה מולה: מתי ישמעו אותנו ב-DTT?
שלמה מולה: זיכיון – אנחנו לא שם.
שלמה מולה: אנחנו רוצים שישמעו אותנו.
נגה רובינשטיין: מה שאתה בעצם אומר זה שאתם רוצים לעלות.
שלמה מולה: מיליון נכים רוצים לשמוע את הרדיו, עכשיו איזה זיכיון או מי ישדר מה, אני לא יודע.
נגה רובינשטיין: אתה אומר שאתה רוצה שישמעו אתכם לא דרך קבלת זיכיון לפי חוק הרשות השנייה.
שלמה מולה: אני לא יודע לנסח את הניסוח המשפטי.
שלמה מולה: אני רוצה שישמעו אותנו בממיר הדיגיטלי הזה כי הממיר הזה, למעשה, הגיע למשפחות שאנחנו מייצגים.
נגה רובינשטיין: המתכונת שקיימת כיום, לפי החוק, זה לפי זיכיון בחוק הרשות השנייה.
נגה רובינשטיין: אם יקודם הרדיו הדיגיטלי, יהיו עוד אופציות.
ניצן חן: אם יורשה לי, עורכת הדין רובינשטיין, בשבע שלוש, הרי כמו הרדיו של מר שלמה נקוה, שזה ערוץ עבור נכים, יש את הרדיו החינוכי של קול ישראל, שלפי הנוסח כאן גם כן לא יכול לעלות.
ניצן חן: יש רדיו ערכי ציבורי וכל מיני סוגים כמו מה שעושה מוטי אמיר, נגיד, דרך בתי הספר והמכללות.
ניצן חן: יכול להיות שיש מקום לשקול להוסיף את פסקה (4), בהיבט של הרדיו, שאם רגולטור נתן אישור, רישיון, מכוח הרשות השנייה או מכוח הכבלים והלוויין או מכוח חוק רשות השידור, ישקול לפחות להעלות על ה-DTT כערוץ רדיו, זה לא סוף העולם.
נגה רובינשטיין: לא סוף העולם, זה בטוח.
נגה רובינשטיין: אנחנו תמיד בעד להוסיף כל גורמי תוכן שיכולים בכל מתכונת שהיא.
נגה רובינשטיין: אני רוצה להבין את ההצעה שלך, אתה אומר שאחד משלושת הגורמים - - -
: למה אין לו רישיון?
: מה הוא צריך לעשות כדי לקבל רישיון כמה שיותר מהר?
ניצן חן: לאחרונה הוא אכן קיבל רישיון, על "יס" לפחות, כמשדר ערוץ רדיו.
ניצן חן: אישור, סליחה.
ניצן חן: אבל הרגולטור עשה איזו שהיא בדיקה לגבי בקשה.
נגה רובינשטיין: היום אתה משדר על גבי "הוט" ו"יס", כמו שמפיק ערוץ עצמאי משדר תוכן, אתה משדר שידורי רדיו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא לקדם - - -
ניצן חן: יש כרגע סעיף שאומר ערוץ נושאי.
ניצן חן: יש ערוץ נושאי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מתנגדים לזה, נכון.
ניצן חן: רדיו נושאי, ואז ברגע שהרגולטור - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא צריך רדיו נושאי.
כרמל שאמה-הכהן: יש למישהו התנגדות שערוץ הנכים יעלה על הפלטפורמה הזאת?
כרמל שאמה-הכהן: יש למישהו התנגדות לרעיון?
כרמל שאמה-הכהן: אף אחד לא מתנגד.
נגה רובינשטיין: מר ניצן חן, יושב-ראש המועצה, אתה יכול להסביר לנו באיזו מתכונת הם משדרים היום?
נגה רובינשטיין: אני לא מכירה את זה.
ניצן חן: עד לפני מספר חודשים הם היו ערוץ אינטרנטי.
ניצן חן: אין עליהם שום פיקוח.
נועה גבע: הם כמו "נשיונל ג'יאוגרפיק".
נועה גבע: אני מבקשת אישור להעלות אותם.
נועה גבע: ברצוני אני מעלה אותם וברצוני אני לא מעלה אותם.
נועה גבע: כשרצינו להעלות אותם, ביקשנו אישור והעלינו אותם.
נועה גבע: זה לא מוסדר בחוק.
ניצן חן: לצורך מתן אישור ל"יס" כדי שהערוץ הזה ישודר, ערוץ אודיו לכל דבר ישודר ב"יס".
ניצן חן: החברה מגישה אישור למועצה או ליושב-ראש המועצה, זה נבדק.
ניצן חן: אישור רגיל של ערוץ.
ניצן חן: אנחנו עושים את זה באופן תדיר, חדשות לבקרים.
נועה גבע: חלים עליו הכללים שחלים עלינו, היינו, הוא לא יכול לשדר פרסומת, למשל.
כרמל שאמה-הכהן: עו"ד נגה רובינשטיין, יש לנו פיתרון לזה?
נגה רובינשטיין: אנחנו לא יכולים, כמובן, להתנגד לעלייה של כל ערוץ רדיו רלוונטי.
נגה רובינשטיין: לא נכון בעיני לצמצם את זה לערוץ אחד מסוים עם פנים ושמות.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אפשר למצוא תשתית שהוא ומי שדומה לו יוכלו לעלות עליה.
קריאה: הערוץ הוא לא למטרות רווח.
נגה רובינשטיין: אפשר לחשוב איך לעשות את זה, לחשוב על פיתרון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך אפשר לתת להם פיתרון מהיר, רישיון?
יעקב שמש: כל עוד לא קיים רדיו דיגיטלי, אין אפשרות למדינה לתת להם לעלות.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נאשר את הסעיף כמו שהוא.
כרמל שאמה-הכהן: אנו מבקשים לישיבה הבאה להביא הצעה לסעיף קטן (ה) שפותר את הבעיה הזו.
דוד בן בסט: מה עם הרגולציה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה עם הרגולציה?
כרמל שאמה-הכהן: איזו רגולציה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: של הרדיו.
דוד בן בסט: כל ערוץ שיעלה מצריך רגולציה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה מתכוון: כל ערוץ רדיו.
דוד בן בסט: - - - כלפי ערוצים אחרים שאין עליהם רגולציה.
דוד בן בסט: כל ערוץ שהוא, לא חשוב.
דוד בן בסט: 106, 108 לא חשוב.
יעקב שמש: לערוץ 106 יש רגולציה.
דוד בן בסט: אין רגולציה.
דוד בן בסט: מי שאמר, לא יודע על מה הוא מדבר.
דוד בן בסט: תפסיקו לאחז את העיניים פה.
דוד בן בסט: זה מעצבן, יש כאן דברים שלא עושים אותם.
דוד בן בסט: זה לפרוט כאן את כל - - -.
אסף אמיר: עשו את זה כבר בסעיף הקודם לגבי הערוצים הייעודיים.
אסף אמיר: נכון?
אסף אמיר: זה כבר נעשה, זה כבר נחתם.
אסף אמיר: אחרי שהערוצים היעודיים קיבלו.
דוד בן בסט: זה לא נכון.
דוד בן בסט: לא קיבלו.
דוד בן בסט: עוד אין ערוצים יעודיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הערוצים הייעודיים קיבלו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הנושאיים לא קיבלו.
אסף אמיר: קיבלו כבר, נכון?
אסף אמיר: זה כבר נפרץ.
אסף אמיר: אחרי שזה נפרץ הכול נפרץ.
אסף אמיר: הם עברו כבר.
דוד בן בסט: לא עברו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מר דוד בן בסט, הנושאיים לא עברו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היעודיים עברו.
אסף אמיר: היעודיים עברו.
כרמל שאמה-הכהן: סיכמנו לאשר את הסעיף כמו שהוא ועד הישיבה הבאה תביא גם הצעות לרגולציה לכולם.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, שיחות פנימיות תעשו בחוץ.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 7.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת, לפרוטוקול, שהנושא החדש, כפי שביקשתי לגבי הגורם המפעיל, בסעיף 2, יחול גם על סעיף 7.
כרמל שאמה-הכהן: הגשת רוויזיה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה שיהיה ברור בפרוטוקול שהנושא החדש חל גם על סעיף 7.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בקשה לדיון חדש.
כרמל שאמה-הכהן: מי בעד סעיף 7 כהצעת החוק הממשלתית?
כרמל שאמה-הכהן: בעד סעיף 7 – רוב
כרמל שאמה-הכהן: מחכים לתוספת לישיבה הבאה.
מנשה סמירה: ברור לנו שהערוץ שמשרת את הנכים חשוב, אבל צריך לזכור, לקראת הדיון הבא, לקחת בחשבון כמה דברים: אחד, עלויות, האם הם ישלמו כמו כולם?
מנשה סמירה: כי ברור שצריך לממן וזה עולה הרבה כסף, זה לא כמו באינטרנט.
מנשה סמירה: הדבר השני, מי כן ומי לא.
כרמל שאמה-הכהן: תעשה את התיאומים מולם.
שלמה מולה: אתה מקשה עלינו, מר סמירה?
מנשה סמירה: חס וחלילה.
מנשה סמירה: אני רק אומר שצריך לקחת את זה בחשבון.