GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנשה סמירה: היינו בסיטואציה הזו ופה הזכירו חברי הכנסת הוותיקים – בשנת 2006 נכנס מילצ'ן לערוץ 10.
מנשה סמירה: אמרו – משקיע אסטרטגי, עם כיס עמוק, ומבין בתקשורת.
מנשה סמירה: מה יותר ממנו?
מנשה סמירה: מר תקשורת, מחזיק רשתות טלוויזיה.
מנשה סמירה: וראה זה פלא, לא משם באה הישועה.
מנשה סמירה: זאת אומרת, ההזרמה הנוכחית לא תפתור את הבעיה אם לא נטפל בכשלים המבניים שמתרחשים כרגע בשוק הזה.
מנשה סמירה: זאת אומרת, לא על ידי זה שנפתח את זה - -
יואל חסון: מה הכשלים?
מנשה סמירה: אני אענה מייד.
מנשה סמירה: ברשותך עוד משפט, ואני אומר את זה אליך, יושב ראש הוועדה – גם לפתוח את העניין ולהזמין סכנה של השתלטות של תוכן, של אמצעי תקשורת, ולחשוב שזה יפתור את הבעיה הכלכלית, אני אומר לך ששכרנו יצא בהפסדנו ולא כדאי למהר.
מנשה סמירה: מה הכשלים?
מנשה סמירה: יש כאן כשל שעלה בכמה ממדים.
מנשה סמירה: אני לא רוצה להתייחס אליו מההיבט האישי שהוזכר כאן על ידי חבריי היוצרים.
מנשה סמירה: אני רוצה לדבר עליו ברמה המערכתית.
מנשה סמירה: תחום הפרסום, בצדק.
מנשה סמירה: חברים, בישראל, בגלל הריכוזיות הכוללת, בגלל שאין תחרות בוועדה - - מדברים שם על הנושא הזה, בגלל שבעלי ההון מחזיקים - - המפרסמים הגדולים הם מועטים.
מנשה סמירה: אין תחרות גדולה.
מנשה סמירה: לכן גם אין צורך להשקיע בפרסום.
מנשה סמירה: לא בכדי, בישראל, באמת – הנתונים שנאמרו כאן, שההשקעה במשק הפרסום היא נמוכה.
מנשה סמירה: אתה לא צריך לשכנע כל כך את הציבור, הוא בידיים שלך.
עינת וילף: אבל אז זה מעגל סגור כי אז לתקשורת יש אינטרס לשמר מצב לא תחרותי.
מנשה סמירה: אבל ברשותכם, עוד שניה אחת – זה לא יפתור את הבעיה.
מנשה סמירה: זו לא הבעיה של הערוץ הזה או ערוץ אחר.
מנשה סמירה: העוגה, או זה שבעל הון נמצא בערוץ טלוויזיה מסוים, זה לא מה שעושה את העניין, ואני לא רוצה להתווכח עכשיו על הדוגמה הספציפית שניתנה כאן.
מנשה סמירה: אני רוצה לומר באופן כללי.
מנשה סמירה: צריך לשאול את עצמנו – זה כשל מספר אחד, ואת זה אני אומר לך, חבר הכנסת חסון.
מנשה סמירה: העלית את נושא הפרסום.
מנשה סמירה: גם בזה לא למהר, לפני שנבין.
מנשה סמירה: בגלל שהרגולציה מפוצלת לא נעשה דיון כולל על שוק הפרסום והיכולת שלו להחזיק בכלל את מערכות התקשורת שאנחנו מדברים עליהן.
מנשה סמירה: וראה זה פלא.
מנשה סמירה: אנחנו, בדיון על עידן פלוס של ערוצים, וגם שם אנחנו מגניבים עכשיו איזה 2-3 ערוצים נושאיים שיחיו מפרסום, להכביד על עולם הפרסום הזה שלא מחזיק את הקיים, מבלי לקיים דיון כולל על יכולתו של משק הפרסום בישראל, ומדוע הוא מקבל רק 50% בערך ממה שקורה בעולם המערבי, או 60% על פי הנתונים - -
קריאה: כי הפלטפורמות שלו.
מנשה סמירה: זה לא רק בגלל העניין הזה.
מנשה סמירה: אני חולק.
מנשה סמירה: אני לא רוצה למקד את זה באיש ספציפי שדיברתם עליו ב"קשת".
מנשה סמירה: גם אם מחר נוצאי את "קוקה קולה" מ "קשת" –
עינת וילף: גם כשזה לא אישי, יש כאן בעיה מערכתית של ריכוזיות במשק בכלל.
עינת וילף: אבל כשאמצעי התקשורת נשלטים על ידי אלה שיש להם אינטרס לשמר משק לא תחרותי, אז גם הסיכוי להעביר שינוי בכנסת קטן, כי מתנהל קמפיין כדי שנחשוב שוועדת התחרותיות מסוכנת למשק, ואז לעולם לא יהיה לנו משק תחרותי.
עינת וילף: נהיה תקועים במעגל הסגור הזה.
מנשה סמירה: אני לא רוצה לגלוש לפסים הפוליטיים של הויכוח על הריכוזיות.
מנשה סמירה: אני חושב שיש שם עוד כמה ממדים.
מנשה סמירה: אני מנסה להישאר בממד המקצועי שאני מנסה לדבר עליו ואני רוצה לטעון ש – כן, הכשל של עולם הפרסום צריך להטריד אותנו.
מנשה סמירה: צריך לחשוב מה לעשות.
מנשה סמירה: בתוכו גם את כל השרשרת, כל התהליך שהזכירה חברת הכנסת יוליה –הנושא של איפה הפרסומאים, כל התהליך הזה, יש הרבה חומר לעניין הזה.
מנשה סמירה: אין ספק שזה דבר אחד.
מנשה סמירה: ודבר אחד בטוח: אם זה המצב, אי אפשר להכביד עד שאנחנו לא נשנה את הריכוזיות ונשנה את הדברים הללו והעוגה לא תגדל, אז בואו נראה מתוך הקיים מה אפשר להוציא מזה, לפני שאנחנו מלבישים על זה עוד ועוד ועוד, ואחר כך באים ונפגשים כאן ושואלים למה לא מצליחים.
מנשה סמירה: דבר שני, בין שאני אומר את זה, אני עדיין לא משחרר את חבריי בגופי השידור ממחויבות התוכן שהם לקחו על עצמם.
מנשה סמירה: הם נכנסו לדברים ביודעין, הם ידעו לקראת מה הם הולכים ולכן הם היו צריכים לקחת את זה.
מנשה סמירה: הרגולציה הכספית לא התכנית – התכנית זו רגולציה שמשרתת את הציבור ואסור לוותר עליה, זו רגולציה שמשרתת את היצירה, את האומנות ואת החברה בישראלית.
יואל חסון: לדוגמה – ערבויות לקבל רישיון.
יואל חסון: למה הן צריכות להיות כל כך יקרות?
מנשה סמירה: מהטעמים שאמרנו כרגע.
מנשה סמירה: אתה רוצה לקחת ולהשתעשע במשאב כזה ולהבטיח לציבור, שתדע שיש לזה מחויבות.
מנשה סמירה: אתה לא רוצה לעשות איזה ערוץ קיקיוני כזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה המטרה של הדיון?
יואל חסון: - -
מנשה סמירה: -
יואל חסון: קח את העניין של המפעיל הסלולארי.
יואל חסון: תראה שאחד המפעילים ויתר, ויתר בסופו של דבר, כי אף אחד פה לא נתן לו את הכסף.
יואל חסון: אף אחד לא נתן לו את הכסף בסוף ואז הוא ויתר.
יואל חסון: אז גם פה- למי יהיו 167 מיליון?
יואל חסון: למי?
עינת וילף: בגלל שאין תחרותיות במשק, ברור שלא יתנו לו.
קריאה: כי מי שולט בבנקים?
קריאה: יש ריכוזיות.
מנשה סמירה: אבל אתה עדיין רוצה תקשורת אחראית, ואתה עדיין לא רוצה שכל יומיים ייכנסו כל מיני כאלה – דרך אגב, יש להם מקומות.
איתן כבל: מנשה, גם אתה עושה לעצמך חיים קלים.
איתן כבל: כמה זמן מדברים על הפרסומות האלה?
איתן כבל: מהיום שאישרו את הפרסומות.
איתן כבל: ביום שלמחרת כבר אמרו – בוא נפתח, בוא נראה.
איתן כבל: אבל קבעו כללים.
איתן כבל: אתה רוצה?
איתן כבל: אז בוא נלך צעד אחד לאחור.
איתן כבל: אי אפשר, זה חלק מהכשל.
איתן כבל: אתה רוצה להתחיל, אל תתחיל מהתקרה.
איתן כבל: חילקנו את שוק התקשורת ואמרנו – שוק התקשורת פועל פה בכמה ממדים.
איתן כבל: יש את רשות השידור שהיא חיה מאגרה.
איתן כבל: יש את הכבלים והלוויין שאמורים חיות מדמי מנוי.
איתן כבל: הם חיו טוב, עכשיו הם חיים עלינו.
איתן כבל: אבל זה דיון אחר לגמרי, לא נפתח אותו עכשיו.
איתן כבל: והממד השלישי שזה ממד הפרסום, שנלחמים עליו מלחמת עולם.
איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם גם דיונים אחרים שהיום פה.
איתן כבל: אני מדבר בקול.
איתן כבל: אני לא אומר עכשיו משהו מוחלט – שגם היו ימים שבאו ערוץ 2 וערוץ 10 ואמרו – תפטרו אותנו, השוק קשה.
איתן כבל: היו תקופות שהשוק היה בכשל גדול מאד.
איתן כבל: אני אגיד לך אפילו מתי זה היה – אתה זוכר שבאתי והצעתי בתקופה של המונדיאל שצ'רלטון רכשו את הזכויות ואמרתי: בואו ניתן את האפשרות בתקופה קצרה מאד, כדי שהציבור יוכל לראות מונדיאל, שזה דבר מאד בסיסי.
איתן כבל: אתם זוכרים?
איתן כבל: מה אני מנסה לומר לך?
איתן כבל: לא להזכיר נשכחות, אלא אל תתחיל בעניין הזה.
איתן כבל: בוא נחזור לאחור, בוא נגיד שאנחנו רוצים לסדר את השוק מחדש.
איתן כבל: עברנו טלטלות כל כך גדולות - -
מנשה סמירה: חבר הכנסת כבל, אני במקום הזה ואני בא ואומר: ודאי, אני מכיר במצב, אני יודע את החלוקה הזו.
מנשה סמירה: אני בא ואומר: יש נתח מסוים היום לעוגה.
מנשה סמירה: יש כשל בהיקף שלו.
מנשה סמירה: אפשר להגדיל אותו על ידי טיפול ארוך טווח בריכוזיות, שאולי התחרות תגבר בישראל והמפרסמים יצטרכו להזרים יותר כסף לעולם הפרסום, קטע אחד.
מנשה סמירה: קטע שתיים – קודם כל, אם זו העוגה, צריך ראיה רחבה ולראות מה אפשר להעמיס עליה במצב הנוכחי.
מנשה סמירה: זו גם הערה מספר 2 שלי, כדי לא להגביר את הנטל וכדי לעמוד במחויבויות התוכן הקימות.
יואל חסון: אבל מנשה, הורדנו את הנטל, במעבר לרישיונות.
מנשה סמירה: במעבר לרישיונות היתה כוונה להסדיר את העולם החדש הזה ואני רוצה לחזור עכשיו לכשל השני.
מנשה סמירה: הכשל השני זה הכשל המבני.
מנשה סמירה: העובדה ששר התקשורת מנסה להוביל, והוא אמר את זה והצהיר על כך וניסה כמה וכמה פעמים – להוביל רפורמה של הסדרת רשות לאומית לתקשורת, שתיקח את כל התמונה כולה, היא תהיה חיץ והיא לא תהיה כפופה.
מנשה סמירה: היא תהיה מערכת מקצועית ולא מערכת שמחוברת בטבור לשלטון.
מנשה סמירה: סוג של מערכת מקצועית מופרדת שיש לה ראיה לגבי כל עולם הפרסום, לגבי כל מקורות המימון.
מנשה סמירה: הדבר הה מתבקש והכרחי, ויפה שעה אחת קודם.
מנשה סמירה: ואם לא מתאפשר לקדם את הרשות הלאומית לתקשורת, לפחות להסדיר את עולם השידורים, שכל הזמן יושבים כאן - - אתם יודעים מה האבסורד?
מנשה סמירה: שוועדת הכלכלה היא הוועדה היחידה, אחד הגופים היחידים שיש לו ראיה כוללת ומותר לו להתערב אצל כל - - .
מנשה סמירה: זו הסיבה שמגיעים לפה כל הזמן.
מנשה סמירה: היוצרים באים אליכם, אנחנו באים, כולם באים.
מנשה סמירה: – כי לכם יש את הראיה, ומותר לכם להתערב בכל.
מנשה סמירה: אין גוף - - זו אולי אחת המדינות היחידות בעולם שבהן הרגולציה התכנית מפוצלת בצורה כזו, שלא לדבר על כך שהכספית נמצאת במקום אחר.
מנשה סמירה: ואם לא נתקן את הדבר הזה אנחנו נמשיך ונחזור לאותו מקום.
כרמל שאמה-הכהן: ניצן חן, יושב ראש המועצה לשידורי כבלים ולווין.
ניצן חן: תודה רבה.
ניצן חן: האמת היא שקודמי כבר הספיק לומר את רוב הדברים שאני רציתי לומר.
ניצן חן: אני רוצה רק לומר לחבר הכנסת וילף תודה על היוזמה ועל תמיר ועמי שחיברו את המסמך הזה שהוא תשתית והתחלה טובה.
ניצן חן: אני בהחלט מברך על הדיון.
ניצן חן: אני רק מקווה שיהיה לזה הרבה המשך.
ניצן חן: אני השתמשתי במ.מ.מ ככתב פרלמנטרי הרבה שנים, ולא היה מסמך כזה של ריכוזיות בכלי התקשורת.
ניצן חן: היום, כרגולטור אני מוכרח לומר – אולי אני קצת אקלקל לכם את החגיגה, לא הרי קוטג', וידידי - - שם את נפשי בכפי, למרות שהוא עלול לתקוף אוי מחר ב- the marker, שלקח את זה כאג'נדה.
ניצן חן: חוק התקשורת והכללים של ריכוזיות במדינת ישראל הם מהנוקשים והמחמירים בעולם.
ניצן חן: עינת וילף: בתוך התקשורת, כן.
ניצן חן: ניצן חן: יש לזה כל מיני סיבות.
ניצן חן: בעיקר- אישה יקרה בשם דידי לחמן מסר, שיש לה הרבה זכויות.
ניצן חן: בנסיבות שהיו לפני 15 שנה היו ששוק הדעות במדינת ישראל היה מונופוליסטי.
ניצן חן: היו 2 וחצי אנשים, ולא נזכיר את שמותיהם, שחלשו על שוק הדעות במדינת ישראל, במיוחד בתחום החדשות והאקטואליה.
ניצן חן: אבל הרבה דברים השתנו מאז, והחוק לא השתנה.
ניצן חן: אני חושב שאם ייצא משהו טוב וחיובי מהדיון הזה זה שבאמת ועדת הכלכלה – אתם יודעים מה?
ניצן חן: פרומיל מהזמן שאתם משקיעים, יסלחו לי חבריי היוצרים שיודעים שמועצת הכבלים והלווין משקיעה המון ביצירה ישראלית וכו', אבל 10% מהזמן שאנחנו משקיעים בסוגה עילית וכל הסוגים - להשקיע בחדשות ואקטואליה.
ניצן חן: אני מתחבר לאמירה שאמר חבר הכנסת דב חנין.
ניצן חן: יש מה ללמוד מהחברים.
ניצן חן: למה אצל החרדים, ב-print, לפחות, אבל עכשיו גם ברדיו – יש פלורליזם אמיתי ומגוון של דעות?
ניצן חן: לליטאים – עיתון, לחסידים – עיתון.
ניצן חן: אני חושב שאין שום סיבה, ואגב, המחוקק, כשכתב את חוק התקשורת, למשל, חבר הכנסת חסון, ואני מסכים אתך לגמרי וחולק על חברי מנשה סמירה – דיבר על כך שהפרסום יהיה פתוח ופרוץ לכל הערוצים בטלוויזיה, נתן הגנת ינוקא לערוצי הברודקסט, 2, אז עדיין לא היה ערוץ 10 – לשנתיים-שלושה, והגנת הינוקא הזו ממשיכה עד עצם היום הזה.
ניצן חן: אני רוצהל ומר שחוץ ממלטה ואלבניה ומדינת ישראל, אין עוד מדינה בעולם המערבי שמדינה מתערבת בשוק הפרסום.
ניצן חן: דבר שני, ואולי אני אומר את זה בפעם הראשונה- בעיניי, עוד ערוץ חדשות במדינת ישראל זה הרבה יותר חשוב מבחינת האינטרס הציבורי מאשר עוד דרמה ב-23:00 בלילה.
ניצן חן: אני ניסיתי בכל כוחי להקים ערוץ כזה ונתקעתי - -
קריאה: אין כבר דרמות ב- 23:00 בלילה.
קריאה: יש לילה כלכלי - - אז בבקשה, תמצא לך מטרה אחרת.
קריאה: ניצן חן: מותר לי להביע את דעתי?
קריאה: חוק הבעלויות הצולבות כפי שהוא בא לידי ביטוי בחוק התקשורת הוא חוק חשוב ביותר.
קריאה: אמר חבר הכנסת כבל לחשוב 10 פעמים קדימה?
קריאה: אני מציע מאה פעם, לפני שנוגעים בו.
קריאה: הוא חוק חשוב, הוא משביח את הדמוקרטיה ואת הריכוזיות במשק.
קריאה: ברם, אני סבור וחושב שיש עקרונות חשובים, ועקרון הבעלות הצולבת הוא לא חזות הכל.
קריאה: למשל, העובדה שסל התקשורת ומשרד התקשורת בשנתיים –שלוש האחרונות מוביל את שוק התקשורת לעולם של רישיונות, העובדה שבאותו עיתון שצבי זרחיה כותב וממנף את סיפור הריכוזיות היום, בעיתון של היום, מדברים על כך שתהיה טלוויזיה באינטרנט בעוד פחות מחצי שנה, ורוחב הפס מאפשר, וההיתכנות הכלכלית והטכנולוגית מאפשרת לעוד מזמים תקשורתיים, דרך ה-IP באינטרנט, או דרך "עידן פלוס", החבילה החינמית, או כל דרך טכנולוגית אחרת, עוד מזמי חדשות ואקטואליה.
קריאה: זה הפלורליזם, זה שוק הדעות, וכרגולטור צנוע וקטן של הכבלים והלווין אני חושב שזה לא פחות חשוב.
קריאה: חדשות ואקטואליה – זה קיים, אנחנו לא המצאנו את זה.
קריאה: בדיוק כמו שבארצות הברית יש CNN ויש MSMBC שמגיע לארץ עוד פחות מחודש.
קריאה: הפלוריזם בחדשות, במידע שהציבור צורך, הוא לא פחות חשוב מאשר הרבה מאד דברים שהוועדה הזו בצדק מטיפה להם.
קריאה: לקחת את זה, לצמצם את זה לכותרת של עיתון, חשוב ככל שיהיה, כמו ה- the marker ולהגיד – כמו שיש פלורליזם בשוק הקימעונאות והקוטג', בואו נעשה גם בכלי תקשורת, זה לשפוך את התינוק עם המים.
קריאה: אני חושב, ובזה אני מסכים לגמרי עם חברת הכנסת ברקוביץ –לפעמים שחקנים קיימים בשוק התקשורת, שזו ההתמקצעות שלהם.
קריאה: כמו, למשל, אתר אינטרנטי חשוב, שאפשר להשתמש שמיומנת של קאדר הכתבים שלו ושל העורכים שלו גם במדיה נוספת, כמו, למשל, ערוץ ליניארי בטלוויזיה- זה לא פוגע בדמוקרטיה, זה משביח אותה.
קריאה: להפוך את זה לאיזו כותרת פופוליסטית כדי שצבי זרחיה ייתן לי מחמאות מחר –ב עיניי זה לוקה בחסר, אבל זו דעתי.
ירמי קדושי: אני מ "הפקות המזחר".
ירמי קדושי: שלום לכם.
ירמי קדושי: אני, בתור יוצר ומפיק שמתעסק ביצירה שהיא יותר לשכונות, עיירות הפיתוח המזרחי, אני וימין מסיקה כבר פועלים שנים בעיירות פיתוח ושכונות ויש יוצרים ואמנים רבים שלא נמצאים כחלק מהקרטל שהיום נוצר בתקשורת.
ירמי קדושי: למעשה, לא היום, מהקמת המדינה.
ירמי קדושי: יש כאן קבוצה שיצרה קרטל בתקשורת- בתחנות רדיו ותחנות הטלוויזיה, והיא מקדמת אמנים ויוצרים מסוימים.
ירמי קדושי: אמנים ויוצרים אחרים פשוט לא נמצאים כחלק מהדבר הזה.
ירמי קדושי: הם לא נמצאים שם - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לך כסף להקים טלוויזיה?
ירמי קדושי: אני שואל פה שאלה פשוטה ואני מתחבר פה לדבריו של חבר הכנסת יואל חסון.
ירמי קדושי: אני חושב שעד היום שומעים רק את החזקים בחברה, כשבאים ואומרים כאן – קשה לנו, אנחנו ניפגע קצת.
ירמי קדושי: העסקים של החזקים ייפגעו.
ירמי קדושי: אבל מה עם החלשים?
ירמי קדושי: מה עם אלה שנמצאים בשכונות, בעיירות פיתוח?
ירמי קדושי: מה עם האמנים והיוצרים שהם טובים- -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך זה קשור לדיון?
ירמי קדושי: זה קשור ועוד איך לדיון כי הם טובים, הם טובים, אותם אמנים, והם עובדים בעבודות אחרות בגלל שיש כאן קרטל בתקשורת.
ירמי קדושי: יש כאן קבוצות שהשתלטו על התקשורת, כמו שיש כאן, מה שאנחנו מדברים על הבעלויות הצולבות – שאם מישהו, איזה יזם, רוצה להקים ערוץ טלוויזיה או ערוץ רדיו, או משהו כזה, למוזיקה, לקליפים – מה זה מפריע לשוק הפרסום?
ירמי קדושי: מה זה מפריע?
ירמי קדושי: אני יכול להבין מה זה מפריע?
ירמי קדושי: אם מחר או מחרתיים יפתחו ערוץ קליפים מזרחיים ויפרסמו שם את כל המופעים המזרחיים.
ירמי קדושי: במי זה יפגע?
ירמי קדושי: זה יביא עוד אנשים לענף הזה.
ירמי קדושי: אם מחר מחרתיים יקימו ערוץ טיולים ויפרסמו שם כל מיני מטיילים בארץ ובעולם, למי זה יפריע?
ירמי קדושי: באיזה מקום בעולם יש חסמים כאלו?
ירמי קדושי: עד היום מקשיבים אך ורק לחזקים.
ירמי קדושי: לא מקשיבים לחלשים.
ירמי קדושי: אומרים שהחלשים לא ישרדו ולא יעברו את החודש שלהם, ואותם אנשים חזקים, שחס וחלילה עסקיהם לא ייפגעו קצת.
ירמי קדושי: שחס וחלילה לא תהיה להם טיפ טיפה מכה קטנה בעוגת הפרסום.
ירמי קדושי: זה בולשיט כל מה שמספרים על עוגת הפרסום.
ירמי קדושי: עוגת הפרסום יכולה להיות גדולה ויכולה לגדול בהרבה יותר כי יש כאן מקום להרבה עסקים.
ירמי קדושי: אם יש היום יזם שהוא בינוני, שהוא רוצה להקים תחנת רדיו או תחנת טלוויזיה- נגיד, הרדיו הדיגיטאלי, שנתקע, משום מה.
ירמי קדושי: , ויש היום תחנות אזוריות שנמצאים שם, ורק הם שולטים כאן.
ירמי קדושי: למה שהמדינה תציב לו חסמים?
ירמי קדושי: למה שהוא לא יוכל להקים קבוצה, להקים עסק כזה, ואם הוא הצליח – הוא הצליח.
ירמי קדושי: לא הצליח – אז הוא סגר את העסק.
ירמי קדושי: כמו שיש בתי קפה.
ירמי קדושי: מה הבעיה?
ירמי קדושי: אני לא מבין מה הבעיה כאן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבל שאתה לא מבין איפה הבעיה.
ירמי קדושי: אני לא מבין איפה הבעיה, ואני יודע, אני יודע טוב מאד איפה לזהות את הבעיה.
ירמי קדושי: הבעיה היא בחסמים שיוצרים כאן ובמניעת פתיחת שוק הפרסום.
ירמי קדושי: ואם יתנו, באמת, לאנשים שהם חלשים יותר לפתוח כאן תחנות רדיו וטלוויזיה באופן חופשי, ואם יתנו לאמנים ויוצרים אחרים וקבוצות אחרות להיות כאן, זה גורם לתחרות.
ירמי קדושי: התחרות תפתור גם את הבעיה של מה שקורה בשוק הפרסום.
ירמי קדושי: מה ששמעתי מאיגוד הבמאים, שדיבר כאן יריב, על הבעיות האלה, של הריכוזיות.
ירמי קדושי: זה גם יפתור הרבה מאד בעיות כלכליות כי היום הכלכלה נמצאת היום בדרפט גבוה מבחינת הפרסום בטלוויזיה.
ירמי קדושי: אם היו הרבה ערוצים קטנים, אז גם עסקים בינוניים היו מפרסמים שם, וככה זה היה עובד.
ירמי קדושי: עוד מילה קטנה.
ירמי קדושי: אני מדבר פה היום, למשל, על ערוץ 24 שנשלט על ידי "קשת", שזה ערוץ ייעודי שאמור לשרת את כל גווני המוזיקה במדינת ישראל.
ירמי קדושי: היום יש ערוץ ייעודי שאמור לטפל במוזיקה בישראל, ומי ששולט בו זה "קשת", וככה גם לגבי זליגת תכנים.
ירמי קדושי: כשאתה מציע איזושהי הצעה לערוץ ברודקסט לאיזו תכנית או משהו, אוטומטית הוא הולך, מפיק אותו עם אמנים אחרים או משהו בערוצי הנישה שלו, שזה "ביפ" או "ערוץ 24" ו – התכנים האלה עוברים - - לראשי.
אלעד מן: אני מ "הצלחה", התנועה הצרכנית לקידום חברה כלכלית הוגנת.
אלעד מן: צהריים טובים לכולם.
אלעד מן: תודה רבה לוועדה שהזמינה גם אותנו להשמיע את עמדתנו בעניין הזה.
אלעד מן: אני חושב שהמסמך הזה שגובש על ידי עמי ותמיר נותן תמונה רחבה, הייתי אומר – באופן ממצה, בפעם הראשונה, על המציאות העובדתית של בעלויות בתחום הזה, ואגב, דיברנו פה בעיקר על גופי תקשורת משדרים, פחות על עיתונים, גם בתחום הזה יש פריסה עובדתית מאד רחבה, שהמסמך מציג.
אלעד מן: אבל חשוב להגיד שבעלות זה לא חזות הכל.
אלעד מן: זה עלה פה בכמה מהנקודות, ויש תופעות לא פחות חמורות מבעלות שאפשר להסדיר אותן אפילו באמצעות רגולציה קיימת, וזה לא סוד שבמדינת ישראל בתחום התקשורת יש היום פערי רגולציה חמורים במישור האכיפתי.
אלעד מן: מנשה סמירה יוכל לספר לכם שהוא מקבל ממני הרבה מכתבים, בלא מעט נושאים, שבהם אנחנו סבורים שהרשות וגופים רגולטורים אחרים נמצאים במצב פסיבי של תת אכיפה, שכבר הייתי מגדיר אותה – מעבר למקוממת.
מנשה סמירה: זה שאני מקבל לא אומר שהסכמתי.
מנשה סמירה: שהשתיקה לא תתפרש כהסכמה.
מנשה סמירה: זכותך לטעון.
אלעד מן: זה נתמך גם בעובדות, אז קשה גם להתווכח.
אלעד מן: יש תופעות כמו הנושא המימוני, שהמסמך פחות מרחיב עליו.
אלעד מן: יש תופעות של ניהול צולב.
אלעד מן: יש המלצות שכבר כתבה לא מזמן ועדת הריכוזיות ומופיעות בהתייחסויות שלנו שהגשנו למסמך הזה, שיכול להיות שכדאי לאמץ אותן גם באספקט הזה.
אלעד מן: יכול להיות שכמו שדירקטורים בגוף ריאלי לא יוכלו להיות דירקטורים בגוף פיננסי, גם דירקטורים בגוף מסחרי לא יוכלו, ולא צריכים להיות, דירקטורים בגוף תקשורתי, מכיוון שיש ניגוד עניינים מובנה בהתנהלות הזו, ולא ברור איפה נמצאת חובת הנאמנות, שגוברת.
אלעד מן: אי אפשר לצפות ממי שיושב בגוף מסוקר להיות אובייקטיבי ולמלא את חובות האמון והזהירות שלו כלפי הגוף התקשורתי כשיש מעל ראשו עננה שמרחפת, לגבי חובות שהוא חב לעסק המסחרי.
אלעד מן: יש עוד פתרונות.
אלעד מן: כולם מדברים פה על בעלות מרוכזת.
אלעד מן: בעלות מרוכזת זה לא משהו שצריך לקבל אותו כמובן מאליו.
אלעד מן: יש מודלים כלכליים שניתן לעגן אותם בחקיקה מתמרצת, ויכול להיות שהבעלות על ערוצי טלוויזיה במדינת ישראל, בעידוד המחוקק, צריכה להיות בעלות מפוזרת, או בעלות מקצועית של קבוצות מקצועיות שתיתמך על ידי גיוס משאבים מהציבור.
אלעד מן: יש בהחלט אפשרות של עידוד מיסוי, עידוד מהלכים של הנפקות וגיוסי הון.
אלעד מן: הדברים האלה הם לא תלושים.
אלעד מן: הם נבחנו גם במקומות אחרים בעולם.
אלעד מן: העובדה שיש בעל שליטה בגוף תקשורת היא כשלעצמה, חלק מהבעיה.
אלעד מן: יכול להיות שצריך יותר למקד את הדיון גם בכיוונים האלה.
כרמל שאמה-הכהן: יש למישהו מחברי הכנסת משהו להוסיף?
כרמל שאמה-הכהן: למישהו יש איזו שהיא הצעת סיכום לדיון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מציעה שנחליט קודם מה המטרה שלנו.
כרמל שאמה-הכהן: ועכשיו לשלב הרציני.
עינת וילף: בגלל שהנושא הזה מורכב, תודה שהעליתם כמה היבטים נוספים ומרתקים בנושא הזה.
עינת וילף: בגלל שההיבט הזה מורכב אני אשמח גם לקבל רעיונות, הצעות, אחרי שראיתם את המחקר, איך אתם חושבים שצריך להתקדם מכאן.
עינת וילף: אני מאד אשמח לשמוע.
עינת וילף: היו"ר כרמל שאמה: אני שאלתי את זה לא מכיוון שאני מתעצל לסכם את הדיון אלא מכיוון שאין לי איזו הצעת סיכום שאני חושב שהגענו למיצוי והמסקנות הן ברורות.
עינת וילף: אני חושב שהדיון הזה היה דיון מעניין.
ניצן חן: יהיה לו המשך, או שזה נגמר - -
כרמל שאמה-הכהן: כל דבר שלא מסוכם באופן ברור, יהיה לו המשך.
איתן כבל: עוד יהיה לזה המשך.
איתן כבל: - - ערוץ 10, "קשת", "רשת", הכל קשור יחד.
איתן כבל: אלה תובנות להמשך.
עינת וילף: זו היתה, לדעתי, פתיחה חשובה מאד - -
כרמל שאמה-הכהן: לפני ההמשך יש לי כמה רעיונות אבל צריך לתאם אותם עם שר התקשורת, יוזמות שאנחנו נמליץ לו, אולי, לקחת על עצמו ולהוביל.
איתן כבל: תודה, אדוני היושב ראש, תודה לך.
עינת וילף: אחד הדברים, שוב – זה עדיין בשלב מקדמי.
עינת וילף: ועדת הריכוזיות, היו אליה הרבה פניות שהיא תטפל גם בנושא התקשורת.
עינת וילף: הם עצמם הודו בדיונים שזה נושא חשוב אבל שזה מעבר למנדט שלהם כרגע.
עינת וילף: יכול להיות שבאחד השלבים יש מקום שתצא קריאה פה, מהוועדה, להתייחס באופן ספציפי לנושא הזה - -
כרמל שאמה-הכהן: היא לוועדת הריכוזיות הקיימת?
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא יכולים להוסיף למנדט שלהם.
כרמל שאמה-הכהן: המחשבה שלי ששר התקשורת יוכל להשלים את המהלך החסר בוועדת הריכוזיות.
כרמל שאמה-הכהן: אבל לאור היחסים המצוינים שיש לנו אתו, הדברים האלה ייעשו בתיאום אתו.
כרמל שאמה-הכהן: מאחר וכרגע הוא לא בנמצא בארץ, נשאיר את זה.
כרמל שאמה-הכהן: אבל בורר שאם לא סיכמנו את הדיון זה לא אומר שהגענו לטיסה לשום מקום, אלא שיהיה המשך לכך.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לכל המשתתפות והמשתתפים, הישיבה נעולה.
חמד עמאר: על סדר היום הצעת חוק נגישות לדיווח על נהיגה מסוכנת בחברות, התשע"א-2010.
חמד עמאר: ההצעה אושרה בקריאה טרומית ב-13 ביולי 2011, ואנחנו מכינים אותה לקריאה ראשונה.
חמד עמאר: אני מבקש ממציע החוק, חבר הכנסת זאב בילסקי, להציג את החוק.
זאב בילסקי: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
זאב בילסקי: אני שמח לראות שכל כך הרבה אנשים הגיעו בשעה מוקדמת לירושלים.
חמד עמאר: 10:00 זה מוקדם?
זאב בילסקי: אני רואה פה אנשים שמגיעים מרחוק, קמים מוקדם.
זאב בילסקי: הצעת החוק הזאת היא במסגרת של מספר רב של הצעות חוק, שגם יושב ראש הוועדה וגם אנוכי מגישים, וזאת מסיבה אחת – לנסות ולצמצם את הקטל הנוראי שקורה בכבישי ישראל.
זאב בילסקי: זאת השליחות שלנו, אני מאמין בה.
זאב בילסקי: בכל תפקידיי הקודמים לא היה יום אחד שלא עסקתי בנושא של תאונות דרכים.
זאב בילסקי: אני מאמין בזה מכיוון שזה נושא שאפשר למנוע אותו.
זאב בילסקי: יש רים שאי-אפשר למנוע.
זאב בילסקי: חס וחלילה, קורית רעידת אדמה, חס וחלילה פורצת מלחמה, אם לא התכוננת לפני כן אין הרבה שאתה יכול לעשות.
זאב בילסקי: פה נהרגו בכבישי ישראל למעלה מ-31,000 אנשים מקום המדינה, יותר מאשר בכל מערכות מדינת ישראל.
זאב בילסקי: השנה הזאת כבר נהרגו 360 אנשים, עלייה של 5% לעומת השנה שעברה.
זאב בילסקי: לפחות מחצית מהאנשים האלה יכולנו להחזיר הביתה.
זאב בילסקי: מדינת ישראל היא מדינה מיוחדת.
זאב בילסקי: זאת מדינה עצבנית, זאת מדינה אלימה, זאת מדינה שאנשים בכביש נותנים פורקן להרבה מאוד רים שלא היו מעזים לעשות בשום מקום אחר.
זאב בילסקי: זה המצב.
זאב בילסקי: יש לנו הרבה מאוד נהגים מקצועיים במדינת ישראל.
זאב בילסקי: זאת עבודתם, הם קמים בבוקר, הם יודעים בדיוק, בדרך כלל, איך להתנהג כי זה המקצוע שלהם, זאת הפרנסה שלהם, גם אם חלק מהם לפעמים נוהגים לא בצורה תקינה.
זאב בילסקי: יש הרבה מאוד אנשים שזה לא המקצוע שלהם, שהם מקבלים אוטו, עולים על הכביש ואת כל התסכולים שלהם אנחנו רואים על הכביש.
זאב בילסקי: הרים שאנחנו רואים הם פשוט מזעזעים.
זאב בילסקי: הלוא כשאדם עוקף על פס לבן הוא יודע שזו רולטה רוסית, זה רק מזל.
זאב בילסקי: אם במקרה יגיע מישהו – הלך עליו; לא יגיע – הצליח.
זאב בילסקי: שיטת מצליח.
זאב בילסקי: כל כך הרבה עבירות של אורות אדומים – אדם רואה אור אדום, הוא נוסע.
זאב בילסקי: כשאתה נוסע באור אדום זה רק מזל, אם מישהו לא נסע באור ירוק ומנסה לעבור על 90-80, והתוצאות הן הרות אסון.
זאב בילסקי: כמה הולכי רגל נהרגים במדינת ישראל?
זאב בילסקי: כל פעם שהייתי נוסע ברעננה, מגיע למעבר חצייה – בתור ראש העיר רציתי להראות שאני מנומס – מסמן עם היד שיעברו.
זאב בילסקי: פתאום אני תופס את הראש, רואה במראה הימנית את החכם הזה, שעכשיו מסדר לעצמו עבירה מהירה.
זאב בילסקי: אני רואה את האיש הזה ואני כבר תופס את הראש ואומר: מה אני אעשה?
זאב בילסקי: אז קודם כול הפסקתי לעשות תנועה עם היד.
זאב בילסקי: בילסקי, אל תהיה מנומס.
זאב בילסקי: ר שני, לפעמים הייתי נעמד על שני הנתיבים, עוצר שם ומאפשר להולך הרגל לעבור.
זאב בילסקי: זה לא יאומן.
זאב בילסקי: למה?
זאב בילסקי: מה קרה?
זאב בילסקי: מה הרווחת?
זאב בילסקי: נתפס אתמול נהג בכביש 6 נוסע על 190 קמ"ש.
זאב בילסקי: יא אללה, לאן אתה נוסע ב-190 קמ"ש?
זאב בילסקי: מה הסיכוי שלך?
זאב בילסקי: כל ר שקורה בכביש, מרחק העצירה שלך.
זאב בילסקי: לכן, בגלל ההקדמה הארוכה שלי, הגענו לנושא שנקרא נוהל 6.
זאב בילסקי: לא אנחנו המצאנו אותו, אנשים גדולים, חכמים, מנוסים התחילו אותו לפני שנים וזה הלך בהרבה מאוד ורסיות.
זאב בילסקי: ובסוף, הגיע להיות נוהל.
זאב בילסקי: להפתעתי הטובה, הרבה מאוד חברות, מהגדולות במשק – חיל האוויר, הסוכנות היהודית, אמדוקס – אימצו את הנוהל בצורה זו או אחרת.
זאב בילסקי: כל אחד ממציא את הפטנט שלו: אחד יש לו מספר קטן, אחד יש לו מספר יותר גדול, אחד מוסיף גם פרסומת בשביל החברה שלו, אחד נותן לך מספר.
זאב בילסקי: אתה יודע מה, בדקתי בכנסת.
זאב בילסקי: שמתי מקה.
זאב בילסקי: קודם כול כעסו.
זאב בילסקי: מה פתאום חבר כנסת ישים מקה?
זאב בילסקי: אמרתי: אני שם מקה.
זאב בילסקי: אבל מה,- - - 02-64 - עד שתיכנס, אתה שומע הודעה קולית וכו'.
זאב בילסקי: אמרנו: בואו נתלבש על זה, נעשה את זה מסודר, נעשה את זה טוב.
זאב בילסקי: מה שאנחנו מרים עכשיו לא קשור למשטרת ישראל, אנחנו הולכים על משהו אחר לגמרי.
זאב בילסקי: משטרת ישראל, יש לה את העבודה שלה, והלוואי שהייתה אוכפת יותר, והלוואי שהפרויקט של מצלמות אלקטרוניות – אני מלווה עוד מהזמן שהייתי ברעננה.
זאב בילסקי: לפני 11 שנים התחילו לר על המצלמות האלקטרוניות, עד היום בקושי יש איזה ניסיון של כמה מצלמות.
זאב בילסקי: לא הצליחו לחבר.
זאב בילסקי: באוסטרליה, במשך שישה חודשים רישתו את סידני ב-3,000 מצלמות, הורידו את תאונות הדרכים ב-50%.
זאב בילסקי: אצלנו לא מצליחים.
זאב בילסקי: כל משרד יש לו - - - לכן אני לא נכנס עכשיו לעניין אכיפת המשטרה.
זאב בילסקי: יש לי הרבה מה להגיד בעניין הזה ויש להם הרבה מאוד אשמה בכך שהקטל ממשיך להשתולל בכבישים.
זאב בילסקי: אנשים לא מפחדים.
זאב בילסקי: הסיכוי שהוא ייתפס שואף לאפס אז הוא עושה את זה.
זאב בילסקי: אבל אנחנו באנו היום לבקש מחברי הכנסת ומהגופים המכובדים שהגיעו לפה לתמוך בנוהל קצת שונה, שאנחנו רוצים להפוך אותו לחוק.
זאב בילסקי: הוא אומר: יידע כל נהג שעולה על הכביש – הוא לא לבד.
זאב בילסקי: יש לו סימן זיהוי, אנשים רואים את מה שהוא עושה.
זאב בילסקי: בדקתי את ההתנהלות ואת ההודעות.
זאב בילסקי: קראתי הודעות שאנשים הודיעו, ואני רואה מה שקורה.
זאב בילסקי: אומרים: תשמע, מישהו יתנקם, יראה חבר כנסת ודווקא יעשה אתו את החשבון.
זאב בילסקי: אתם יודעים מה?