GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טל רוזנפלד: יהיה הליך שוויוני – מורה עליו השר בהתייעצות עם שר האוצר ועם המועצות.
טל רוזנפלד: יש בסעיף גם את השיקולים שהוא צריך לבחון.
טל רוזנפלד: בין יתר השיקולים יש את הקיבולת הפנויה במערך.
זהר קדמון סלע: אני משידורי "קשת".
זהר קדמון סלע: אנחנו חושבים שכ-Broadcaster אנו צריכים מעמד שווה למעמד של רשות השידור במובן זה שאם נרצה, נוכל לשדר ב-HD בלי להיות כפופים להליך ולכל מיני שיקולים של קיבולת וקידום התחרות וכל זה.
זהר קדמון סלע: שיהיה מעמד לבעלי הזיכיונות ולבעלי הרישיונות, לשידור המסחרי, לכל ה-Broadcast כמו של רשות השידור בדיוק.
כרמל שאמה-הכהן: לתגובה.
נגה רובינשטיין: מספר ערוצי ה-HD מאוד מצומם.
נגה רובינשטיין: אנחנו לא רואים את השידור הציבורי באותו אופן כמו שאנו רואים את השידור המסחרי.
נגה רובינשטיין: יש מספר ערוצים מסחריים היום, יש מספר מאוד מצומצם של ערוצי HD.
נגה רובינשטיין: אנחנו לא רואים סיבה אמיתית להעדיף ערוץ אחד על פני ערוץ אחר וכמובן שתינתן אפשרות גם לערוצי השידורים המסחריים, גם לערוץ 2 ו-10 לעלות על ערוצי ה-HD, מה גם שעל פי שיטת הרישיונות, יכול להיות שיהיו מגוון של בעלי רישיונות וכמובן שמספר ערוצי ה-HD כיום לא יאפשר לכל בעלי הרישיונות לעלות.
נגה רובינשטיין: אז אין סיבה ואין יכולת לקבוע כבר היום שבאופן אוטומטי בעלי רישיונות יעלו ל-HD.
מנשה סמירה: מנכ"ל הרשות השנייה.
מנשה סמירה: בדיונים של הצוות הבין משרדי הסוגיה הזאת לא הוכרעה.
מנשה סמירה: נאמר שלכשת
מנשה סמירה: קום המערכת לטובת ה-HD, בסדר גודל של 4 ערוצים – אם הטכנולוגיה תתפתח אולי אפשר יהיה אפילו 5 – כרגע מדובר על 4 ערוצים, אז נשקול.
מנשה סמירה: אבל נאמרו כמה אמירות שנצטרך לקחת אותן בחשבון וגם אם לא יוכרעו היום, שיהיו מונחות בפני הוועדה.
מנשה סמירה: ערוץ אחד משוריין עבור רשות השידור כערוץ מראה, זה כבר נדון.
מנשה סמירה: אבל מאחר ואנחנו כל הזמן חוזרים לסיפור עוגת הפרסום, צריך שיהיה ברור שאם אנחנו נפתח את ערוצי ה-HD לאופציות נוספות, אז אנחנו מרחיבים בצורה קיצונית אפילו, את אלה שיצטרכו לחיות ולהתפרנס מהעוגה הזאת.
מנשה סמירה: יש היגיון רב בעיקרון – זאת הייתה העמדה שלנו בצוות אך זה לא הוכרע – שזה יהיה ערוץ מראה של ערוצי ה- Broadcast הקיימים.
מנשה סמירה: אם יהיו יותר ערוצי Broadcast מכפי שיש ערוצי HD אז ביניהם תהיה תחרות.
מנשה סמירה: ההיגיון היה שערוצי HD מיועדים לציבור הרחב – אנחנו מדברים פה על פלטפורמה פתוחה לציבור הרחב – ולכן יש חשיבות ש-HD יהיה לערוצי ה-Broadcast שמחויבים במחויבויות תוכן שפונות לערוץ הרחב.
מנשה סמירה: כאמור, אם יהיו 3 ערוצים כאלה ויש 3 ערוצי HD, זה יפה.
מנשה סמירה: אבל אם יהיו יותר, יכול להיות שייגבה מהם תשלום עבור זה.
מנשה סמירה: זה יוסדר.
מנשה סמירה: אך דבר אחד בטוח, להשאיר את זה פתוח ולומר שנכניס חדשים, אחרים, באמצעות הדבר הזה, אם נרחיב פה את המערכת מבחינה מסחרית, מבחינה עסקית אנחנו יוצרים כאן חוסר ודאות רב מדי.
ניצן חן: אני ממועצת הכבלים והלוויין.
ניצן חן: בכל הכבוד לחברי מנכ"ל הרשות השנייה, הדברים האלה לא רק שלא סוכמו בצוות אלא הם מופרכים מניה וביה.
ניצן חן: ההפך הוא הנכון משום שערוצי כבלים ולוויין צריכים את ה-HD – רזולוציה גבוהה ו-High Definition – מכוח העובדה שהם משודרים לערוצי נישה ולכן אנשים שרוצים רזולוציה רחבה, לראות את התמונה הרבה יותר חדה וברורה, מוכנים גם לשלם על זה כסף.
ניצן חן: אין שום נפקות לעובדה שיש או אין Broadcast, להפך.
ניצן חן: המהות של HD היא שאדם רוצה התמקדות במשהו, בז'אנר מסוים, בתחום מסוים או ברזולוציה גבוהה יותר מבחינת איכות התמונה.
ניצן חן: העובדה שמדובר בערוץ Broadcast אין לה שום נפקות ושום ערך מוסף, בטח ברשות השידור, כי היא ערוץ ציבורי שהצרכן שילם כבר עבורו בכוח האגרה ולכן אנחנו סברנו שיש מקום, כתוצאה מכך, לעלות על ה"עידן פלוס" אנשים שכבר שילמו, או מכוח האגרה או מכוח העובדה שהם משלמים דמי מנוי או פרסומות, מעוגת פרסום, ולכן לכלול את ערוצי ה- Broadcast, אבל להגיד שבערוצי ה-HD יש לערוצי ה- Broadcast יתרון, אני לא מצליח להבין על איזו תשתית עובדתית חברי מבסס את זה.
מנשה סמירה: אני מבקש להשיב.
מנשה סמירה: אני לא אשתמש במילה מופרך, אני אתן לנתונים ולעובדות לדבר בעד עצמם.
מנשה סמירה: האם מתכוון פה ידידי המלומד ש-HD יהיה רק לבעלי יכולות, שיכולים רק לשלם ב-Pay והאם אין לנו כוונה להגיע בתוך שנתיים-שלוש למצב שהציבור הרחב יוכל ליהנות מ-HD פתוח חינם?
נגה רובינשטיין: HD בכל מקרה לא יהיה ב-Pay.
מנשה סמירה: שאלה שנייה - -
אתי בנדלר: לא הבנתי את השאלה שלך.
מנשה סמירה: - - לפי דבריו של יושב-ראש מועצת הכבלים והלוויין, HD זה רק למתי מעט שיכולים לשלם וצריך לאפשר את זה רק לכאלו שישלמו ב-Pay כדי לזכות בשידורי HD.
אתי בנדלר: זו הכוונה כאן?
נגה רובינשטיין: ערוצי HD הם לחלוטין לא ב-Pay.
נגה רובינשטיין: הצעת החוק היא לחלוטין אחרת.
נגה רובינשטיין: ערוצי HD הם ערוצים פתוחים.
נגה רובינשטיין: גם דרך הבחירה של מי שיעלה על ערוצי HD היא דרך פתוחה.
נגה רובינשטיין: חבל לכבול ולחסום היום לתכנים מסוימים, שאולי היום אנחנו יודעים מי הגורמים הספציפיים, מחר אולי יהיו גורמים נוספים.
נגה רובינשטיין: צריך לתת שוויון הזדמנויות לכולם.
מנשה סמירה: נקודה שנייה.
מנשה סמירה: ניתן לעובדות לדבר בעד עצמן.
מנשה סמירה: בתוך 3-5 שנים, לפחות, אנחנו צופים גידול משמעותי בהיקף ציוד קצה של HD במשקי הבית בישראל.
מנשה סמירה: אנחנו כבר לא נהיה בצורה של נישה, לא נהיה במקומות האלה וכדאי להסתכל קדימה.
מנשה סמירה: אני חוזר ואומר, מהשיקול המסחרי הכולל ומהשיקול של מתן השירות לציבור, כדאי לחשוב על כך שערוצי ה- Broadcast המסחריים שנותנים תמהיל של שידורים, יתאפשר להם לתת את זה גם ב-HD בנוסף ל-SD שהם יהיו חייבים לשדר בו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה מקום נוסף שהם תופסים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה עוד ערוץ?
מנשה סמירה: זה בכל מקרה קיים.
נגה רובינשטיין: יש מספר מצומצם כרגע של ערוצי HD.
נגה רובינשטיין: טכנולוגיית HD לעומת טכנולוגיית SD.
כרמל שאמה-הכהן: כמה ערוצים כאלה יש?
נגה רובינשטיין: כרגע אנחנו מדברים על 4 ערוצים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אילו ערוצים?
נגה רובינשטיין: זה לא נקבע.
נגה רובינשטיין: זה משהו שהשרים יצטרכו לקבוע בהצעת חוק.
נגה רובינשטיין: כרגע אין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ערוץ 2 ו-10.
נגה רובינשטיין: שמשדרים כמו שהיום, ערוצים בטכנולוגיית שידור רגילה, SD.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו ערוץ 2 ו-10 משדרים ב-HD.
נגה רובינשטיין: כרגע יש אופציה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת, אם אכן ירצו לשדר ב-HD.
נגה רובינשטיין: קודם כל נגיד מה המצב הנורמטיבי.
נגה רובינשטיין: נדבר על מה המצב בהצעת החוק ונגיד מה ההצעות כאן.
נגה רובינשטיין: כרגע הצעת החוק אומרת שיש 4 ערוצים.
נגה רובינשטיין: ייקבעו בעתיד אילו 4 ערוצים יעלו: לפי צורכי הציבור, לפי שיקולים של טובת הציבור, יעלו וישודרו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מתוך אלו שנמצאים כרגע ב-DTT?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת, יכולים להחליט האם זה ערוץ 2 או 10 או 9 או 23 או 29, או לא משנה מה?
: לא יהיו עוד ערוצים נוספים, שמגיעים עכשיו למדינת ישראל ואומרים שהם ערוץ נושאי מסוים, שירצו להיות משודרים ב-HD?
מנשה סמירה: נכון לרגע זה – זה אפשרי.
נגה רובינשטיין: אם הערוץ הנושאי משודר ב-DTT אז הוא יכול לעלות, כלומר, כל מה שב-DTT.
נגה רובינשטיין: השאלה שלך הייתה מדויקת.
נגה רובינשטיין: זה המצב, מי שנמצא בתוך ה-DTT יכול לעלות ל-HD.
נגה רובינשטיין: עכשיו השאלה היא אם אנחנו רוצים לחסום דווקא לגופים מסוימים כרגע ולהגיד להם: רק אתם עולים ואחרים לא עולים, או להשאיר את שיקול הדעת – כאשר יהיו ערוצי HD תהיה בחינה, מה נכון ברמה הציבורית, אילו ערוצים נכון להעלות לאותם 3-4 אפיקים פנויים שיהיו, מה נכון להעלות ל-HD.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נוסף ל-18?
נגה רובינשטיין: זה חלק מה-18.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ה-HD הוא חלק מה-18?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת, יש 14 ועוד 4.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת יש עכשיו את הערוצים.
שלמה מולה: למה שנכי ישראל לא יקבלו ערוץ?
: מה זה קשור בכלל?
: מר מנשה סמירה אני רוצה שתקשיב, אני רוצה לשאול.
: מה שבעצם את אומרת, גב' נגה רובינשטיין, שאנחנו יכולים, ב-18 הערוצים האלו, שיהיו לנו הערוצים הנושאיים – ויש לי ויכוח גדול איתכם כבר מהוועדה הקודמת – ומעבר לנושאיים יהיו נושאיים שהם HD.
נגה רובינשטיין: כל אותם שידורים שיכולים להיות ב-DTT, זה יכול להיות ערוץ 9, ערוץ 24, בעלי רישיונות, כי לא בטוח שבעלי הרישיונות – עכשיו אנחנו מדברים על 2 ו-10 ואנחנו תקווה שיהיו עוד בעלי רישיונות – יהיו ערוצים נושאיים.
נגה רובינשטיין: צריכה להתקבל החלטה, בהליך שוויוני ושקוף, אילו ערוצים עולים ל-3 האפיקים שייוותרו פנויים ב-HD ויוכלו לשדר את אותם שידורים.
: עכשיו ערוץ 10 משדר לא ב-HD.
: הם החליטו – בעקבות התוכנית "24/7" שכל-כך הצליחה שזה פשוט מדהים – שעכשיו הם משפרים והולכים לשדר ב-HD.
: מה קורה?
: האם רואים את ערוץ 10 פעמיים?
נגה רובינשטיין: כל ערוץ שיעלה ל-HD יהיה ערוץ מראה.
אתי בנדלר: כי לא לכולם יש ציוד קצה.
אתי בנדלר: אם זה היה ב-HD אז כדי לאפשר לציבור.
: אם את אומרת שלכל ערוץ יהיה ערוץ מראה, אז בעצם יש פה בעיה.
נגה רובינשטיין: לא כל ערוץ, רק אותם 3 ערוצים.
: אני חושבת, אדוני היושב-ראש, שיש פה עוד ניסיון להכניס עוד ערוצים נוספים, בנוסף לנושאיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אנחנו, לצערי הרב - - -
נגה רובינשטיין: אנחנו מדברים על ערוצי מראה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם את מדברת על ערוצי מראה, אנחנו צריכים בוודאות להבין שאם לא יהיו 18 אלא רק 6, אז ל-6 האלה יהיו ערוצי מראה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא שאת תגידי שאולי יהיה ערוץ אחר.
נגה רובינשטיין: לא יהיה ערוץ אחר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה טוב, אבל תסבירי.
נגה רובינשטיין: הערוצים יהיו ערוצי מראה כי זה מה שמנוסח כאן.
נגה רובינשטיין: רק ערוצי מראה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את אומרת שיכולה להיות גם אופציה לערוצים נוספים.
נגה רובינשטיין: לא ערוצים לשנייה.
נגה רובינשטיין: ערוצי ה-SD ישודרו במקביל ב-HD, זאת אומרת, אותם 3 ערוצים שיעלו ל-HD יהיו בדיוק אותו ערוץ, רק אחד ישודר בטכנולוגיה אחת והשני ישודר בטכנולוגיה שנייה, אבל התוכן יהיה בדיוק אותו תוכן.
מנשה סמירה: נוגה, אנחנו מסכימים על דבר אחד, שהערוצים בכל מקרה יהיו ערוצי מראה מתוך ערוצים קיימים, נכון?
נגה רובינשטיין: ערוצים מתוך ערוצים שיהיו קיימים ב-DTT.
מנשה סמירה: בואו נתחיל במה שאנחנו מסכימים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שאני רוצה לדעת.
נגה רובינשטיין: אנחנו מדברים על מה שנמצא בנוסח.
נגה רובינשטיין: הנוסח קובע שמה שיהיה ב-HD זה רק מתוך המאגר שנמצא ב-DTT, ואלה הם ערוצי מראה.
מנשה סמירה: אז זה כבר מייתר 50% מהוויכוח.
נגה רובינשטיין: אין לי וויכוח, אני עם הצעת חוק ממשלתית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם אמרת שיכולים להיות גם ערוצים אחרים.
נגה רובינשטיין: ערוצים שהם לא בהכרח 1 או 2, זה יכול להיות 2 או 10.
מנשה סמירה: לאט לאט.
מנשה סמירה: זה הוויכוח, זה שלב ב'.
נגה רובינשטיין: לא ידעתי שיש ויכוח.
מנשה סמירה: קודם כל, קיבלת תשובה לכך, הייתה פה הבהרה של משהו מאוד חשוב.
מנשה סמירה: קודם כל, לא יהיו ערוצים נוספים מעבר לאלה שזכאים לעלות על המערכת הזאת.
מנשה סמירה: שנית, יש פה אמירה נוספת: זה רק מראה – הם לא יהיו אחרים.
מנשה סמירה: זה חשוב, זה קריטי.
מנשה סמירה: עכשיו השאלה היא האם בין הערוצים הקיימים תינתן עדיפות לערוצי ה-Broadcast או שזה יהיה בין כולם?
מנשה סמירה: זה לא הוכרע.
נגה רובינשטיין: זה הוכרע בהצעת החוק.
יעקב שמש: זה מופיע בהצעת החוק.
נגה רובינשטיין: וגם לא הייתה על זה החלטה אחרת בוועדה.
מנשה סמירה: אתם לא מקשיבים.
מנשה סמירה: כרגע כתוב שייערכו בדיקה ושימוע מי יקבל את זה מתוך הקיימים, ובתנאי שיהיו מראה.
מנשה סמירה: מה שאמרה "קשת", ואנחנו מצטרפים לכך, שצריך לשקול – גם אם לא מחליטים על זה עכשיו – לתת בהחלט יתרון לערוצי ה- Broadcast, ואני לא רוצה לחזור על הסיבות.
יעקב שמש: אני רוצה להגיד משהו לגבי ערוצי High Definition.
יעקב שמש: אנחנו נמצאים בשלב ביניים שחלק מהטלוויזיות וחלק מהמערכות הן כבר High Definition אבל חלק מהמערכות הקיימות הן גם Standard Definition.
יעקב שמש: אם הצעת החוק הזאת הייתה מדברת על עוד 4 שנים מעכשיו, אז הכול היה High Definition.
יעקב שמש: מכיוון שאנו מדברים על שלב ביניים, אנו צריכים לתמוך גם ב- Standard Definition וגם High Definition.
יעקב שמש: עכשיו תארו לכם, שערוץ מסוים – נגיד ערוץ 9 – רוצה לשדר כדורגל ב-High Definition.
יעקב שמש: תהייה לו אופציה, בתור ערוץ שנמצא ב-DTT, לשדר את זה בערוץ של High Definition, בתור ערוץ מראה.
יעקב שמש: זה רוח הדברים של הצעת החוק.
יעקב שמש: עניתי לך על השאלה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הבנתי את התשובה כבר מזמן.
דבורה קמחי: אני רוצה להוסיף שזה שתהיה אופציה זה בסדר.
דבורה קמחי: אני מדברת על אלה שלא יהיה להם מספיק מקום בערוצי ה- High Definitionוכך ייווצר מצב שבעלי הרישיונות, וכל בעלי הרישיונות כולל חדשים, שהם הערוצים המושקעים ביותר בפלטפורמה הדיגיטלית, יהיו נחותים מבחינה טכנולוגית כי נותנים לנו מענה של היום ולא נותנים לנו מענה טכנולוגי של עוד שנתיים-שלוש.
יעקב שמש: אנחנו כרגע מדברים על השלב הראשון להגדיל ממוּקְס אחד לשני מוּקְסים.
יעקב שמש: באופן פוטנציאלי, משרד התקשורת ערוך להוסיף.
נגה רובינשטיין: מה זה שני מוּקְסים?
יעקב שמש: שני מרבבים.
יעקב שמש: מבחינת משרד התקשורת, הקצנו מקום לעוד שניים בנוסף ל-3 האלה.
יעקב שמש: כלומר, אם יהיה ביקוש ל- High Definitionלא תהיה בעיה להרחיב לעוד ערוצי High Definition.
דבורה קמחי: זה לא כתוב כאן בהצעת החוק.
יעקב שמש: אני אומר שאם יהיה ביקוש, נקבל החלטות.
דבורה קמחי: הצעת החוק מדברת על מצב הפוך בדיוק, על מצב שאין מספיק.
נגה רובינשטיין: הצעת החוק מדברת על סיטואציה שבה יש הליך שוויוני ושקוף, עם קריטריונים, עם התייעצות.
נגה רובינשטיין: השאלה היא למה אתם מפחדים לקיים את אותו תהליך שוויוני ושקוף, שלכל גורם שנמצא ב-DTT תהיה אפשרות לעלות ל-HD?
דבורה קמחי: אנחנו מבקשים הליך שוויוני.
דבורה קמחי: אנחנו מבקשים שכל מי שיוכל, כל מי שיבקש להיות מסודר בטכנולוגיה שתהיה רלוונטית בעוד שנתיים-שלוש, יתאפשר לו הדבר ולא יחסמו אותו.
אסף אמיר: הציבור ייפגע - - -
נגה רובינשטיין: איזה שינוי אתם מבקשים, ביחס לפסקה (8) שקובעת שבזמן אמת, בזמן הרלוונטי מרגע שיהיו שחקנים שיכולים לשדר ויהיה גם המוּקְס הרלוונטי, יהיה הליך שוויוני ששר התקשורת יקבע בו מי יעלה בסופו של יום, אחרי התייעצויות - - -
: יכול להיות מצב שבתוך 3-4 שנים הטכנולוגיה מתקדמת וכולם עוברים ומסוגלים לשדר High Definition, וגם הציבור, לקוח הקצה, רוכש לאט לאט – אין פה כמעט אף אחד שיש לו טלוויזיה שחור לבן, רוב הציבור יקנה טלוויזיה שיכולה לקלוט שידור High Definition.
מנשה סמירה: אין מצב כזה.
מנשה סמירה: לא בעשור הקרוב.
מנשה סמירה: ראי את סיפור האנלוגי.
: אתה יכול להגיד מה יהיה עם המחאה החברתית?
: לא ידעתי שאתה נביא.
מנשה סמירה: מניתוח של החברה הישראלית ויכולותיה, אין מצב שה-HD יהיה בכל בית בישראל בתוך 3-4 שנים.
מנשה סמירה: אנחנו רואים מה קורה בעולם בו ה-HD כבר לפנינו.
מנשה סמירה: אנחנו נצטרך בעשור הקרוב להמשיך לשדר ב-SD וב-HD, צריך לתת את שתי האופציות.
מנשה סמירה: לקח 15-20 שנה לסגור את האנלוגי, היו 100,000 משפחות שקלטו אנלוגי עד לפני 4 חודשים.
מנשה סמירה: זאת אומרת, צריך לקחת את זה בחשבון ולכן אני חושב שמה שנקבע כאן, שהערוצים יילקחו מתוך המערכת הקיימת, זה בסדר גמור.
מנשה סמירה: מראה זה בסדר.
מנשה סמירה: אני חושב שאם התקנות ייקחו בחשבון את - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה לקחת בחשבון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על סמך מה יחליטו מי יהיה?
מנשה סמירה: לי יש עמדה ואמרתי אותה.
מנשה סמירה: ה- Broadcastersצריכים להיות בעדיפות עליונה.
כרמל שאמה-הכהן: נראה לי שמיצינו את הנקודה.
כרמל שאמה-הכהן: למישהו יש משהו חדש להגיד?
שאול מגנזי: מה שצריך להוביל זו רמת המחויבות שיש לערוצים.
שאול מגנזי: ערוצי ה- Broadcast רמת המחויבות שלהם בחוק היא יותר גבוהה משמעותית מכל הערוצים הנושאיים שמדברים עליהם, האזוטריים האלה.
שאול מגנזי: לא יכול להיות שלערוצים האלה יהיה מעמד כמו לערוץ Broadcast שמחויב בהוצאות מרחיקות לכת: גם של תכנים, גם של הפקות, גם של סוגה, והם יעמדו באותו מעמד.
שאול מגנזי: זה פשוט לא סביר.
: אני מבינה שכולם כבר מסכימים שאנחנו מקבלים את הערוצים הנושאיים.
: אם אתם כבר החלטתם להרים ידיים ויהיו לכם נושאיים, על הכיפאק.
נגה רובינשטיין: אני חושבת שבכל הכרעה שלכם, אחר כך אפשר לקבל החלטה לגבי ערוצים נושאיים.
נועה גבע: גם לערוצים הייעודיים אין את המחויבויות, לא של זכייני ערוץ 2 ולא של "יס" ו"הוט", הם אפילו לא מתקרבים לזה.
נועה גבע: זה צריך להיות בחקיקה.
נועה גבע: אם המחויבויות לא יהיו בחקיקה המועצות לא יוכלו לכתוב את זה ברישיונות.
כרמל שאמה-הכהן: מספיק עם ההתפרצויות.
כרמל שאמה-הכהן: מה הסיפור עם רשות השידור, למה הם קיבלו עדיפות?
דנה נויפלד: אני קצת מתפלאת על הוויכוח.
דנה נויפלד: יש לנו משאב במחסור.
דנה נויפלד: כשיש משאב במחסור יש יותר מבקשים ממקום אז מן הסתם חייבים לתרגם זאת לסוג של הליך שבו בוחרים בחירה שוויונית, על פי קריטריונים שנקבעו מראש.
דנה נויפלד: הדבר נראה לי טריוויאלי, אני אפילו לא מבינה מה הוויכוח.
דנה נויפלד: לרשות השידור יש מעמד מיוחד בכל מיני היבטים בחקיקה.
דנה נויפלד: היא לא גורם פרטי, היא גורם ציבורי ובתוקף זה שהיא גורם ציבורי שמשדר מכוח האגרה שאנו כבר משלמים עליה, או אז מעניקים לה, לעניין הזה, מעמד מיוחד.
מנשה סמירה: קטנוע מתחרה באוטובוס, זה מה שעושים כאן.
מנשה סמירה: ערוץ עם מחויבות של קטנוע מתחרה עם ערוץ עם התחייבות של אוטובוס - - -
נגה רובינשטיין: אם קטנוע מתחרה באוטובוס אז כנראה שהאוטובוס ישיג.
מנשה סמירה: לא בהכרח.
מנשה סמירה: לאוטובוס יש יותר הוצאות.
נועה גבע: אנחנו דורשים שוויון גם בין ה- Broadcasters.
נועה גבע: לא יעלה על הדעת - - -
אסף אמיר: שוויוני זה לא רק התהליך, זה מה קורה לצופה בבית.
אסף אמיר: ערוץ אחד יוכל לקנות ספורט כי יש לו HD וערוץ אחד לא יוכל לקנות ספורט כי אין לו HD.
אסף אמיר: תוך כמה שנים – את רואה בארצות-הברית: מי שלא משדר ב-HD אנשים לא צופים בו ועוברים ערוץ, מה השאלה בכלל?
אסף אמיר: זה כמו שחור-לבן וצבע.
אסף אמיר: אתם לא מסתכלים קדימה.
אסף אמיר: או כולם או אף אחד, לדעתי.
אסף אמיר: או שאתם יכולים לספק את זה לכולם או שאתם לא יכולים לספק את זה.
נגה רובינשטיין: זה באמת כמו טיעון הצבע והטכנאים ברשות השידור.
נגה רובינשטיין: אם אין את זה באופן מלא, לא כולם יכולים לעלות ל-HD אז בוא נחכה 10 שנים עד שיהיו 14 ערוצי HD ואז נעלה את כולם.
אסף אמיר: לצורך העניין, לערוץ 10 לא יהיה HD ולערוץ 2 יהיה HD, זה אפשרי?
אסף אמיר: זו תחרות לא הוגנת, זה חוסר שוויון מטורף.
נגה רובינשטיין: תמנע מ"קשת" ו"רשת" לעלות כי להם יש את הטכנולוגיות - - -
אסף אמיר: עדיף שכולם יהיו באותו - - -
נגה רובינשטיין: אבל אם ערוץ 10 לא מתאים את עצמו לטכנולוגיה?
כרמל שאמה-הכהן: תמשיכו את הוויכוח אחרי זה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על פסקה (8).
כרמל שאמה-הכהן: מי בעד פסקה (8) של הצעת הממשלה?
כרמל שאמה-הכהן: בעד – רוב
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יכולה להעלות הסתייגות?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה בוודאות לדעת שמדובר על - - - ומה לגבי הקריטריונים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שיש פה בעיה - - -
כרמל שאמה-הכהן: חברים, לכל אלו שנזכרו עכשיו, במשך חצי שעה התנהל דיון על פסקה אחת.
כרמל שאמה-הכהן: אז אף אחד לא יכול שלא מיצינו את הדיון בפסקה הזו.
טל רוזנפלד: "(ב) הגורם המפעיל יפיץ את שידורי הטלוויזיה של גוף ששידוריו הופצו בידי הרשות השנייה ערב היום הקובע באמצעות תחנות שידור ספרתיות, כאמור בסעיף 23(ב) – החל ביום הקובע; לא הופצו שידורי הטלוויזיה של גוף מהגופים המפורטים בפסקאות שלהלן ערב היום הקובע כאמור, יהיה מועד תחילת הפצת שידוריו, בידי הגורם המפעיל, באמצעות תחנות שידור ספרתיות, לא יאוחר מהמועד המפורט באותן פסקאות, לפי העניין: (1) בעל רישיון לשידורי טלוויזיה כאמור בסעיף קטן (א)(2) – שנה מהמועד שבו ניתן לו הרישיון; (2) רשות השידור, לעניין שידורי הערוץ הנוסף כמשמעותו בסעיף קטן (א)(4) – שנה מהמועד שבו ביקשה כי שידורי הערוץ האמור יופצו באמצעות תחנות השידור הספרתיות; (3) משדר ערוץ ייעודי הנמנה עם חמשת משדרי הערוצים הייעודיים הראשונים כאמור בסעיף קטן (א)(5) – שנה מהמועד שבו ביקש כי שידוריו יופצו באמצעות תחנות השידור ספרתיות, וכל משדר ערוץ ייעודי נוסף כאמור באותו סעיף קטן שהפצת שידוריו כפופה לקיבולת הפנויה להפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות – זמן סביר מהמועד שבו קיימת קיבולת פנויה כאמור; (4) הטלוויזיה הלימודית כאמור בסעיף קטן (א)(6) – שנה מהמועד שבו ביקשה כי שידוריה יופצו באמצעות תחנות השידור הספרתיות, ובלבד שנמסרה הודעת שר החינוך כאמור באותו סעיף קטן, במועד הגשת הבקשה; (5) משדר ערוץ נושאי כאמור בסעיף קטן (א)(7) – זמן סביר מהמועד שבו קיבל רישיון לפי סעיף 13(ב); (6) גוף כאמור בסעיף קטן (א)(8) – זמן סביר מהמועד שבו נבחר בהליך לפי אותו סעיף קטן.
טל רוזנפלד: הסעיף הקטן הזה עוסק בשאלה מתי הגורם המפעיל מתחיל להפיץ שידורים באמצעות המערך.
טל רוזנפלד: קודם כל, שידורים שכבר הופצו קודם לכן על ידי הרשות השנייה, פשוט יופצו באופן מיידי על ידי הגורם המפעיל.
טל רוזנפלד: שידורים שלא – יש כאן חלוקה: גופים שהשידורים שלהם לא מותנים בקיבולת פנויה במערך יופצו בתוך שנה.
טל רוזנפלד: גופים אחרים, שהפצת השידורים שלהם מותנה בקיבולת פנויה במערך, יופצו על ידי הגורם המפעיל בתוך זמן סביר.
אתי בנדלר: איך נקבעה השנה ומה זה זמן סביר?
אתי בנדלר: ומי קובע מהו זמן סביר לצורך - - -
טל רוזנפלד: השנה מבוססת על מה שקבוע בחוק הרשות השנייה לגבי בעל רישיון.
טל רוזנפלד: כתוב שבעל רישיון, השידורים שלו יופצו באמצעות המערך שנה מיום קבלת הרישיון.
נגה רובינשטיין: תקופת היערכות שנראתה סבירה בנסיבות ההן.
אתי בנדלר: זאת באמת תקופת ההערכות הנדרשת לכם?
מנשה סמירה: נקבע פרק זמן של שנה מתוך הנחה שהמערכת תהיה מוכנה ב-1 בינואר 2013, שזה מועד עלייתם לאוויר של בעלי רישיון שיקבלו אישור לעלות ברישיון.
מנשה סמירה: ההצעה הזאת נכתבה ונהגתה לפני כמעט שנה ולכן חייבים לסנכרן: שנה, ובלבד שהמערכת כבר מוכנה.
מנשה סמירה: המערכת זקוקה – יש סעיף שכמדומני כבר נדון – המערכת צריכה סדר גודל של בין 18 ל-24 חודשים להקמתה, מרגע העברת תיקון החקיקה או החוק או התיקון.
מנשה סמירה: אם המערכת תהיה מוכנה ב-1 בינואר 2013 אז המועד "שנה" הוא בתוקף והוא בסדר גמור ואנחנו עומדים מאחוריו.
מנשה סמירה: אבל אם המערכת לא תהיה מוכנה ב-1 בינואר 2013 משום שבנייתה התעכבה בשל תיקון החוק - - -
נגה רובינשטיין: בנייתה התעכבה בשל תיקון החוק?
נגה רובינשטיין: מה הקשר בין הבנייה לבין התיקון בחוק?
נגה רובינשטיין: האם יש התניה שאסור לבנות בגלל התיקון לחוק?
אתי בנדלר: התחלתם כבר בבניית המערכת?
מנשה סמירה: בוודאי, התחלנו לא במועד שנקבע.
מנשה סמירה: חברים, שלא יהיו אי הבנות, זה נאמר גם בישיבת הוועדה הקודמת וזה נאמר גם בישיבות הקודמות וזה נאמר בכל מקום.
מנשה סמירה: רק כשהצעת החוק הונחה פה, לאחר ההצבעה בקריאה הראשונה, זה המועד שהיה דיון באוצר ושתוקצב הנושא.
מנשה סמירה: הרי ללא תקציב לא ניתן לבצע את זה.
אתי בנדלר: היום הנושא מתוקצב?
מנשה סמירה: כן, מתוקצב.
מנשה סמירה: העבודה התחילה לפני כחודש וחצי-חודשיים, פחות או יותר זה היה המועד.
כרמל שאמה-הכהן: מה צריך לסנכרון, לפי הצעתך, מר סמירה?
מנשה סמירה: יכול להיות שאנחנו נעמוד בלוח הזמנים של 1 בינואר 2013.
מנשה סמירה: אנחנו עובדים.
טל רוזנפלד: זה לא רלוונטי לסעיף הזה.
טל רוזנפלד: אנחנו מדברים כאן על הגורם המפעיל.
טל רוזנפלד: הסעיף הזה יכנס לתוקף רק בשנת 2014, בהנחה שהמערכת כבר עובדת.
כרמל שאמה-הכהן: אני מתייחס ברצינות למה שאומר מר סמירה.
מנשה סמירה: אם מדובר כאן על שנת 2014 והלאה אז בוודאי שזה לא רלוונטי.
אתי בנדלר: אז אני שואלת שוב, מדוע צריכים שנה להפצת שידוריו של בעל רישיון חדש?
מנשה סמירה: כי כפי ששמעת קודם, אם יסתבר שצריך עכשיו להקים – השאלה כמה יהיו על המערכת – אם המערכת תהיה מלאה ובעל הרישיון יצריך הקמה של מולטיפלקס נוסף, אז צריך להקים אותו.
מנשה סמירה: אם יהיה מקום אז לא צריך שנה.
אתי בנדלר: מדובר על שנה מהמועד בו ניתן לו הרישיון בפועל, לא ממועד בקשת הרישיון, לא ממועד קיום דיונים.
אתי בנדלר: בהתאם לחוק העיקרי, תוך איזה פרק זמן ממועד הגשת הבקשה יש להיענות, אם יש בכלל מועד?
נגה רובינשטיין: גם אם גוף הגיש בקשה לרישיון, זה עדיין לא אומר שהוא יקבל את הרישיון ולכן נקודת הזמן הוודאית היא יום מתן הרישיון.
נגה רובינשטיין: על יסוד עמדה מקצועית בעבר, שלדבר הזה נדרשת שנה – כך נקבע בעבר – העתקנו את מה שהיה בעבר למה שנמצא בהסדר הזה.
מנשה סמירה: גם אתם נדרשתם באפריל 2008 להודיע על דחייה לספטמבר 2009, להזכיר לך, כך שנדרשת שנה להיערכות גם אצלכם, גם אצל הגוף המשדר – התאמות וממשקים – וגם בתוך המערכת, אם צריכים להרחיב אותה וכל מה שקשור בכך בפרק זמן סביר.
אתי בנדלר: אני מניחה שלפחות לגבי הראשון שמחייב הרחבת המערך זה אולי רלוונטי.
אתי בנדלר: בוודאי לגבי אחרים כבר תהיה קיבולת פנויה וזה "לא יאוחר".
אתי בנדלר: עכשיו אני עוברת לאלה שההפצה שלהם היא תלוית קיבולת.
אתי בנדלר: כאן מדובר על "זמן סביר" ואני לתומי שאלתי, מי יקבע מהו "זמן סביר" לצורך העניין הזה והאם בכל מקרה לא צריכים לקבוע פרק זמן מקסימלי, לאותו פרק "זמן סביר"?
אתי בנדלר: הרי "פרק זמן סביר" יכול להיות חודש בנסיבות העניין, אם יש קיבולת פנויה.
מנשה סמירה: אם יש קיבולת פנויה והוא לא הראשון, כפי שאמרנו קודם, זה בהחלט יכול להיות בין 6 ל-9 חודשים, זה פרק הזמן הסביר.
אתי בנדלר: אם יש קיבולת אז מדוע לא 6 ימים?
מנשה סמירה: כי גם הוא צריך להיערך.
אופיר אקוניס: למה הוא צריך להיערך, יש לו הכול?
נגה רובינשטיין: הוא קיבל רישיון.
נגה רובינשטיין: הרי הוא קיבל רישיון בשביל להעלות את השידורים.
מנשה סמירה: חברים, אם הוא קיבל רישיון הוא צריך לבנות את המערך.
מנשה סמירה: על מה אתם מדברים?
מנשה סמירה: הוא צריך להקים מערכת.
אתי בנדלר: אז אולי תגידו: תוך זמן סביר שלא יעלה על חודש או חודשיים מהמועד שבו נמסרה ההודעה על ידי המבקש, שהמערכת שלו מוכנה.
מנשה סמירה: מהיום שהוא מוכן – 3 חודשים.
אתי בנדלר: מדוע 3 חודשים אם יש קיבולת פנויה?
מנשה סמירה: כי יש היתרים ויש קיבולות ויש התאמות ויש תקופת ניסיון.
יעקב שמש: יש את נושא ה-EPG, הכתוביות.
אתי בנדלר: תעבירו בבקשה לוועדה הצעת נוסח שתגביל את "פרק הזמן הסביר" הזה.
אתי בנדלר: אני אומרת את הדברים משום שאני רוצה לוודא.
אתי בנדלר: מדובר כאן על הגורם המפעיל שאיננו הרשות השנייה ואינני יודעת אילו דרישות עלול אותו גורם מפעיל להעלות בפני הגופים המופצים כתנאי להפצת השידורים.
אופיר אקוניס: מר מנשה סמירה, כמה זמן זה לוקח בעולם טכנולוגי די משוכלל, שמשתכלל מיום ליום?
אופיר אקוניס: 6 חודשים, שנה?
מנשה סמירה: תשאל את אלה שממנים גורם מפעיל מקצועי, תשאלו אותו.
אופיר אקוניס: הוא יעשה את זה בחודש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה זה מדאיג אותך בכלל?
אתי בנדלר: משום שבא גורם מפעיל - - - ואז הוא יכול להתחיל להציב כול מיני דרישות לפני הגופים שאותם הוא צריך להפיץ כתנאי להפצה ויאמר שזמן סביר זה משהו אמורפי, אנחנו לא יודעים מה זה זמן סביר בנסיבות העניין - - -
אופיר אקוניס: מר מנשה סמירה, כמה זמן נדרש?
אופיר אקוניס: 3 חודשים זה מספיק?
מנשה סמירה: חצי שנה לוקח לגורם הטכנולוגי.
יעקב שמש: איך חצי שנה?
יעקב שמש: האולפן קיים, זה מיידי, על מה אתם מדברים?
אופיר אקוניס: עד 90 יום זה מספיק.
כרמל שאמה-הכהן: מר מנשה סמירה, מה הזמן המינימלי?
מנשה סמירה: במערכת קיימת וגורם חדש שצריך להפעיל, צריך בין 3-4 חודשים לתקופת ניסיון ופיילוט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה גורם חדש?
מנשה סמירה: בעל רישיון חדש, שרוצה להתממשק, אחרי שהוא סיים להקים את כל שלבי ההתממשקות ולראות שזה עובד ואיכותי ושאין תקלות.
אתי בנדלר: 4 חודשים מיום שהמשדר, שהגוף - - -
הילה שמיר: האם זה מעת קבלת הרישיון?
הילה שמיר: כי אם רוצים את המועד שבו הוא הודיע, זה משהו אמורפי, אנחנו לא יודעים מתי הוא יודיע שהוא מוכן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה קבלת רישיון?
הילה שמיר: עדיף לא להיות תלוי במועד שבו הגורם מודיע שהוא מוכן אלא במועד מתן הרישיון.
הילה שמיר: זה מועד ידוע וברור.
אתי בנדלר: הבעיה היא שאתם עשיתם עדכון.