GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חמד עמאר: אני לא רוצה "רשאית" - - -
לאה ורון: את לא משיבה לבקשתו של חבר הכנסת חמד עמאר.
חמד עמאר: אני לא רוצה "רשאית", אני רוצה שיהיה.
חמד עמאר: אם היא רשאית היא יכולה שלא יהיה מצב כזה.
חוה ראובני: משפטית – "רשאית" זה "חייבת" ברוב המקרים, אלא אם כן - - -
חמד עמאר: אז שיהיה "חייבת".
חמד עמאר: אני לא רוצה מישהו מדימונה שייסע לערד.
אבי קרמר: לא ייסע, אנחנו אתך.
אבי קרמר: מאה אחוז, ככה צריך להיות.
חמד עמאר: אני לא רוצה שמישהו מבית ג'אן ירד לכרמל, אני רוצה שיהיה לו בבית ג'אן.
חוה ראובני: במצפה רמון, שם יש 100 תלמידים בשנה, אז המל"ן יהיה הרבה יותר קטן.
חוה ראובני: זה מוסכם.
קריאה: למה לסגור לי משרד בן 35 שנה?
קריאה: יש לי משרד של 40 מטר, למה את צריכה לסגור אותו?
כרמל שאמה-הכהן: אדוני הסדרן, אפשר להושיב אותו או להוציא אותו?
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, מר ברק.
שי ברק: אני רק רוצה לשאול שאלה אחת.
כרמל שאמה-הכהן: אתה לא שואל, אתה מר.
שי ברק: זה לא עובר לי מהראש, כי על זה אני מתבסס.
שי ברק: 600 שקל לתלמיד, זה המחיר?
שי ברק: אל תגיד שזה לא כלכלי או כן כלכלי, אני שואל שאלה – תענו לי.
עוזי יצחקי: כן, זה הבסיס.
עוזי יצחקי: יכול להיות שזה ירד.
שי ברק: 600 שקל ב-2007 יהיו נכונים גם ב-2014.
שי ברק: הבנתי.
שי ברק: תעשו אתם את ההחלטה, חברי הכנסת.
אבי קרמר: לא נכון, אתה מטעה את האנשים.
כרמל שאמה-הכהן: נא לא להפריע לו, אדוני.
כרמל שאמה-הכהן: אתה מוזהר בפעם האחרונה, בפעם הבאה אני קורא אותך לסדר.
כרמל שאמה-הכהן: בעוד שלוש דקות מעכשיו אתה מסיים את המצגת, מר ברק.
שי ברק: גם אם אנחנו הולכים ל-75 מטר – זה שקף שמשרד התחבורה הציג לנו בפעם הקודמת וקרא לזה מל"ן גדול – אנחנו רואים את הפירוט של המל"ן אבל אנחנו תוהים איפה שירותי בנות, שירותי בנים, איפה יש כאן מסדרונות.
שי ברק: ד"ר דורון לביא, דרך אגב, מוסיף ל-75 מטר האלה 20 מטר מרובע והוא קורא לזה "שטחי גן", ואנחנו יודעים שיש ברוטו ונטו.
שי ברק: זאת אומרת, מה שייפול עלינו זה לא 40 מטר ולא 75 מטר אלא 100 מטר בסופו של ר.
שי ברק: זה מראה לכם את הרצינות של איך משנים כל יום שני וחמישי את התוכניות.
שי ברק: נמשיך הלאה.
שי ברק: אני עדיין מתייחס לתוכנית העסקית של הכלכלן שהוא מייעד למל"ן גדול – אבל אוקיי, נקרא לזה מל"ן ממוצע – 72 מפגשים בחודש, זאת אומרת 144 שעות חודשיות של ניצול שטח הכיתה.
שי ברק: כלומר, במקום לנצל נדל"נית למעלה מ-200 שעות פעילות חודשית יוצא ששליש מהזמן הנכס נשאר ריק, ללא תשואה.
שי ברק: אם היינו נשארים עם המודל של מל"ן גדול, מל"ן קטן ומל"ן בינוני אז מל"ן קטן היה נשאר שני שליש מהזמן נכס ללא תשואה.
שי ברק: אם אנחנו מסתכלים טוב על הנתונים של עורך המחקר עולה כי הכלכלן שכח לכלול הוצאות של הנהלת חשבונות של העסק – הוצאה חודשית של מאות ואלפי שקלים, שכח שבשוק תחרותי על המל"ן לפרסם ולשווק את עצמו על מנת שיוכל לגייס תלמידים חדשים מדי חודש.
שי ברק: פה מדובר על עלויות שיכולות להגיע לאלפים ועשרות אלפי שקלים מדי חודש.
שי ברק: שכחו, בתוכנית העסקית אין זה.
שי ברק: רבותי, סיכום הכשל הכלכלי – נדרשים מורים יזמים מתאבדים להקמת מל"נים על-פי התוכנית העסקית המוצעת.
שי ברק: אני חוזר ואומר: אם יש תוכנית עסקית חדשה, אנחנו מבקשים לקבל אותה.
שי ברק: רק גופים גדולים, כמו מכללות, יוכלו בתנאים אלה להתקיים.
שי ברק: יש לבצע תוכנית עסקית עדכנית וחדשה, שתשקף ריאלית את המחיר של קורס התיאוריה המוצע.
שי ברק: הצעת החוק מתבססת על הפיילוט.
שי ברק: כל הצעת החוק מרת על ניסוי חיובי שנערך בכפר סבא.
שי ברק: ניסוי קטן מאוד, שנערך בעיר קטנה מאוד, שאינה יכולה ואינה מתאימה לייצג חתך זה באוכלוסייה בישראל.
שי ברק: הניסוי מוצג בדוח – זה הדוח – שעליו מתבססת הצעת החוק, שארוז באריזה נוצצת וקשור בסרטי זהב, אבל כשפותחים את האריזה ומביטים פנימה באופן מקצועי, ריאלי ואמיתי מגלים כשלים מערכתיים, מקצועיים ומנהליים חמורים ביותר.
שי ברק: הגשנו למבקר המדינה בקשה לחקירה.
שי ברק: מתוך ממצאי הפיילוט – זה מתוך המצגת שהראו לנו בישיבה הקודמת של ועדת הכלכלה: שיעורי המל"ן תרמו תרומה משמעותית ללומדים.
שי ברק: התלמידים הציגו ציונים גבוהים יותר במבחן עיוני בהשוואה לקבוצת הביקורת.
שי ברק: תחליטו אתם, רבותי, אם קבוצת ביקורת של אנשים שסיימו את מבחן התיאוריה שלהם לפני שנתיים – וזה מה שכתוב, לא המצאה שלנו – לוקחים אותו ליד מי שעשה מבחן תיאוריה אתמול ובודקים מי עונה יותר טוב, אני חושב שהתשובה ברורה מראש.
שי ברק: קבוצת הביקורת פה ממש לא משקפת.
שי ברק: מראים לנו: הצלחה גדולה יותר במבחני התיאוריה בהשוואה לשיעור הארצי, נטייה לשיעור הצלחה גבוה יותר במבחן המעשי בהשוואה לשיעור הארצי.
שי ברק: על סמך הממצאים האלה ועדת ההיגוי מחליטה לשכלל את רעיון המל"ן וליישמו.
שי ברק: כל זה מתוך דוח מסכם של ועדת הפיילוט, מרכז לימוד נהיגה 2007.
שי ברק: זה מה שהוצג לנו בישיבת ועדת הכלכלה הקודמת.
שי ברק: בואו נבדוק את זה; תוצאות מהניסוי הבודד שנערך בכפר סבא בהשתתפות 105 תלמידים בלבד: עיוות משמעותי של התוצאות שהתקבלו בפיילוט והצגת כישלון כהצלחה.
שי ברק: בצד ימין אנחנו רואים את הנתונים שהוצגו לנו על-פי משרד התחבורה.
שי ברק: מבחן התיאוריה – ניגשו 69 תלמידים, עברו 60; שיעור הצלחה 87%; ממוצע ארצי 50%.
שי ברק: נשמע טוב?
שי ברק: המבחן המעשי: ניגשו 23 תלמידים, עברו 13; שיעור הצלחה 57%; ממוצע ארצי 36%.
שי ברק: זה משכנע, אין ספק, אבל את תוצאות האמת צריך להגיד ככה: מבחן התיאוריה - ניגשו 69 תלמידים מתוך 105 תלמידים, עברו 60; שיעור הצלחה 57%; ממוצע ארצי 50%.
שי ברק: מבחן מעשי – ניגשו 23 תלמידים מתוך 105, עברו 13; שיעור הצלחה של 12.5% - בפיילוט בכפר סבא, שעליו מבססים את החוק הזה; ממוצע ארצי 36%.
גאנם חאמדה: אתה מעוות את הנתונים בצורה מאוד קיצונית.
חוה ראובני: הוא סופר את מי שלא ניגש בכלל כמי שנכשל.
כרמל שאמה-הכהן: חברים - - -
גאנם חאמדה: חבר הכנסת שאמה, אני מציע לאיש הזה שיציג אלטרנטיבה למל"ן.
גאנם חאמדה: הוא רוצה להשאיר את המצב כפי שהוא היום?
גאנם חאמדה: בבקשה - כל הזמן הוא מטיף מוסר – שיציג אלטרנטיבה למל"ן.
כרמל שאמה-הכהן: הוא יציג מה שהוא רוצה.
שי ברק: יש לנו אלטרנטיבה.
גאנם חאמדה: תציג.
גאנם חאמדה: אתה כל הזמן מטיף מוסר, תציג משהו יותר מקצועי.
שי ברק: למה אתם מתרעמים כשמראים לכם את תוצאות האמת?
עוזי יצחקי: זה אמת?
חוה ראובני: זו אמת?
חוה ראובני: מי שלא ניגש שווה נכשל?
שי ברק: למה הם לא ניגשו אחרי שישה חודשים?
שי ברק: אבל למה הוא לא ניגש אחרי שישה חודשים?
שי ברק: כי לא הצליחו להכשיר אותו, וכאן הייתה הנפילה.
חוה ראובני: זו פרשנות שלך.
שי ברק: זו לא פרשנות.
שי ברק: תבואו אתם תגידו איפה - - -
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, מר ברק.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חמד עמאר ברשות דיבור.
חוה ראובני: אתה לא יודע מתי הם התחילו, אולי התחילו באותו יום.
חמד עמאר: אדוני היושב ראש, קודם כול אני רוצה לברך את משרד התחבורה על הצעת החוק ועל זה שהוא נכנס לנושא של לימודי הנהיגה.
חמד עמאר: כל הזמן דיברתי על הנושא הזה ואמרתי שלא יכול להיות מצב כזה במדינת ישראל, שאחרי מעל 60 שנה לא משנים בכלל את עניין לימודי הנהיגה.
חמד עמאר: אנחנו רואים ובודקים את כל המעורבות של נהגים חדשים בתאונות הדרכים.
חמד עמאר: חוזרים אחורה ובודקים אותו נהג, שרק עכשיו קיבל את הרישיון: האם הוא למד בלילה; האם הוא למד בתנאי שטח - למרות שהצעת החוק לא מתייחסת ללימודים בתנאי שטח ובחורף, בגלל מחסור במגרשים להכנה הזאת.
חמד עמאר: אני חושב שמשרד התחבורה צריך להיכנס גם לנושא הזה ולאפשר ללומודי נהיגה להיכנס לרים האלה.
חמד עמאר: עם כל זה, אני חושב שיש כמה רים בהצעת החוק שצריך לתקן, לבדוק לעומק.
חמד עמאר: אחד הרים שאמרתי - אני לא רוצה מצב שמישהו בדימונה, בגלל חוסר מקום ללמוד ואי-אפשרות כלכלית לא ילמד, כי הדוח אומר שניתן לכוחות השוק לקבוע כמה מל"נים יהיו ואיפה יהיו.
חמד עמאר: אם ניתן לכוחות השוק לקבוע אז איפה שלא משתלם לא יהיה ומישהו יצטרך לנסוע.
חמד עמאר: אני לא רוצה להגיע למצב שמישהו מדימונה לוקח רכבת ונוסע לתל-אביב לעשות את רישיון הנהיגה.
חמד עמאר: אנחנו לא רוצים את זה, אנחנו רוצים שזה יהיה בחוק – לא "רשאי" – שבכל מקום ומקום בפריפריה תהיה אפשרות להקים את המל"נים האלה כי זה ר מאוד טוב, מאוד חשוב ואני תומך בחוק הזה ואני תומך בשינוי שיטת לימוד הנהיגה.
חמד עמאר: אני תומך כי זה רק יצעיד אותנו קדימה.
חמד עמאר: הנקודה השניה היא העניין של 600 שקל.
חמד עמאר: קיבלתי את העדכון שלכם וקראתי גם את הדוח, זה הבדל של 160 שקל ממה שתלמיד נהיגה שילם עד עכשיו ומה שישלם עכשיו, כי הוא היה מחויב ב-28 שעורים ועכשיו הוא מחויב ב-24 שיעורים.
חמד עמאר: עשיתם את כל החישוב ויוצא 160 שקלים.
חמד עמאר: אני לא בטוח שאחרי 24 שיעורים אותו תלמיד ייגש למבחן ויעבור את המבחן.
חמד עמאר: אני רוצה לבדוק את העלויות גם בנושא הזה, כי אני רוצה שלא ייווצר מצב שרק העשירים יכולים לעשות רישיון נהיגה.
חמד עמאר: זו נקודה שניה שאני רוצה שנבדוק, ותוך כדי כניסה לסעיפים אעיר את ההערות שאני רוצה להעיר.
חמד עמאר: קראתי בקשר לנהג מלווה, ודיברתי אתכם על הנושא.
חמד עמאר: דיברתם שם על מלווה מעל גיל 24 וניסיון של חמש שנים, אבל לא התייחסתם לשאלה אם אותו נהג מלווה הוא עבריין תנועה.
חמד עמאר: תארו לכם עבריין תנועה שמלווה נהג אחר.
חמד עמאר: זו נקודה שאתם צריכים להתייחס אליה ולבדוק אותה, וצריך להתייחס לנושא של המלווה.
חמד עמאר: בנוסף, אתו נהג, שאין לו אפשרות למלווה – הוא בן יחיד, אין להורים שלו רישיון – אין לו אפשרות שיהיה לו מלווה בתקופה של שלושת החודשים הראשונים.
חמד עמאר: איך אתם נערכים?
חמד עמאר: האם בתוך החוק יש התייחסות לנושא הזה?
חמד עמאר: זה באמת חוק טוב.
חמד עמאר: אני מברך אתכם, טוב שנכנסתם לנושא הזה, זה נושא כבד מאוד ואני חושב שדרכו, אולי, נצליח להוריד את מספר תאונות הדרכים במדינת ישראל.
כרמל שאמה-הכהן: גיא גריאני, חבר מועצת התלמידים והנוער הארצית, בבקשה.
גיא גריאני: קודם כול, חשוב לי לציין שהחוק הזה מתעסק בבעיה מאוד גדולה בחברה הישראלית.
גיא גריאני: אני מברך על הצעת החוק, אבל יש לי גם כמה שאלות שאני רוצה להעלות לדיון ואשמח לקבל תשובות מכל מי שיוכל לענות לי.
גיא גריאני: כמו שאמר חבר הכנסת עמאר, היום הממוצע של השיעורים במדינת ישראל עומד על 47-46 אמרו לי קודם 45.
גיא גריאני: הלכתי לחברים שלי, 60 ילדים מרחבי ישראל – מהדרום, מהצפון מהמכרז, ממחוז תל-אביב, ממחוז חיפה – היו אותם נתונים אצל כולם.
גיא גריאני: הממוצע אצלי היה 47 שיעורים, ממוצע התיאוריה 1.3.
גיא גריאני: אני שואל אתכם: אם נשנה את שיטת התיאוריה ונוריד את מספר השיעורים, מה זה משנה?
גיא גריאני: אם היום תלמיד ניגש למבחן נהיגה אחרי 45 שיעורים, אז נגיד שהתיאוריה תעזור והוא ייגש אחרי 37 או 38 שיעורים.
גיא גריאני: הוא עדיין לא יגיע למכסה של 24 שיעורים.
גיא גריאני: ההטבה, כביכול, לא תעזור לנו, ומה גם שזו לא הטבה שאנחנו מבקשים.
גיא גריאני: עם כל הכבוד - יש כבוד לשיעורי התיאוריה - עיקר הלמידה יהיה על הכביש.
גיא גריאני: גם אם עוברים סימולציה של טיסה זה עוד לא אומר שהופכים לטייסים.
גיא גריאני: ההכרה שלי של הכביש, הנסיעה שלי בזמן אמת עם הרכב ומורה נהיגה נותנת לי הרבה יותר מכל שיעור תיאוריה שאי-פעם למדתי או שלמידה מאתר כזה או אחר נתנה לי אי פעם.
גיא גריאני: לי יש מורה מצוין, שמשון עידו, אני מאמין שחלקכם מכיר אותו.
גיא גריאני: אני יכול לומר שבכל שיעור שלי אתו למדתי הרבה-הרבה יותר מאשר בשעות שקראתי את אתר "ל", כי בסופו של ר, כשאני מקבל את השליטה על הרכב, אין שום ר שמשתווה לזה מבחינת למידה, אין מה לעשות.
גיא גריאני: עוד בעיה שהוצגה פה היא המקום.
גיא גריאני: אני לומד בבית-הספר הריאלי, בית-ספר מאוד יוקרתי, שמושך תלמידים מכל האזור.
גיא גריאני: יש לי חברים שבאים מישובים סמוכים, מקומות שאין בהם שיעורי נהיגה או שיש בערך, והרבה חבר'ה עושים אצלנו את השיעורים.
גיא גריאני: הרבה חבר'ה מהאזור נוסעים עד חיפה - יש לי ידידה שבאה מרמת ישי עד חיפה, שזו נסיעה של חצי שעה עד 40 דקות, רק כדי לעבור שיעורי הנהיגה.
גיא גריאני: במידה שאנחנו עוברים למל"נים, אני לא רואה יישובים קטנים שבהם בונים מל"ן.
גאנם חאמדה: גם היום אין לך את זה - - -
גיא גריאני: אבל אני מחפש את הפתרון.
גיא גריאני: פנית קודם למר ברק וביקשת שיציע פתרון – אז בוא נמצא את הפתרון יחד.
גיא גריאני: אני בעד שבני הנוער ישבו אתכם.
גיא גריאני: אני בטוח שאנחנו לא מומחים כמוכם, אין לנו את הנתונים מול העיניים, אנחנו לא עוסקים בזה יום-יום, אבל אנחנו מכירים את השטח.
גיא גריאני: אני בן 18, אני יודע מה עושה נהג בן 18-17 על הכביש.
גיא גריאני: אני יודע מה אנחנו צריכים לחזק, אני יודע מה אנחנו צריכים לתקן – ויש הרבה.
גיא גריאני: לעסוק בעניין של הטסט ושל התיאוריה או הרעיון של הרישיון המדורג ומסלול אתגרי – אלה רים מדהימים, שיוסיפו לנהגים הרבה ויעזרו להם – אבל אם כבר מציעים הצעת חוק, בואו נציע הצעת חוק שתענה בכל המקומות, על כל ההגדרות, שאני אדע שכל בן נוער יוכל ליישם אותה.
כרמל שאמה-הכהן: גברת נילי קשת, מוועד מורי החינוך התעבורתי, בבקשה.
נילי קשת: שלום לכולם.
נילי קשת: אני לא רגילה במעמד הזה.
נילי קשת: במקצוע שלי אני מורה לחינוך תעבורתי.
נילי קשת: לפי ההגדרה של מורי הנהיגה אני מורה למלאכה, של"ח.
נילי קשת: אני גאה להגיד לכם שרק מורים יכולים לשנות את דפוסי ההתנהגות שאנחנו רואים.
נילי קשת: אני רוצה להתייחס לנושא התיאוריה, עם ההישגים או לא הישגים.
נילי קשת: אני מרצה ברשת "עמל", שזכתה במכרז המולטימדיה.
נילי קשת: לפי התוצאות שאנחנו רואים יום-יום – ואתמול הסתכלתי באתר HNN – יש 351 הרוגים מתחילת השנה, אבל יש 900 עד 1,000 נפגעים שמפונים בשבוע לבתי-החולים עקב תאונות דרכים.
נילי קשת: לא אתייחס כרגע לגיל הצעיר, קראתי את הדיון הקודם בעיון וראיתי שהסטטיסטיקה איומה והם באמת קבוצת הסיכון הגבוהה ביותר, ואני מלמדת אותם.
גאנם חאמדה: מה הרושם שלך לגבי הקורסים של הנהיגה המונעת?
גאנם חאמדה: הם תורמים?
נילי קשת: הם נהדרים, הם יתרמו.
גאנם חאמדה: הם באיכות טובה?
כרמל שאמה-הכהן: תן לה לר.
גאנם חאמדה: אתן לה, אבל - - -
נילי קשת: אני מבינה שהסרטים שאנחנו מציגים וקורסי הריענון הבסיסי הם הסרטים של המל"ן.
נילי קשת: יש פה כפילות, ואני חושבת שאם היו נותנים אותם בכיתה י"ב כתוספת לחינוך התעבורתי - - -
קריאה: בהחלט נכון.
נילי קשת: אני כבר נותנת פתרונות.
נילי קשת: אם היום נותנים אותם בכיתה י"ב כפתרון של תוספת – כי בי"ב אין לנו תוכנית מובנית - אפשר היה לעשות את הרענון בי"ב כהשלמה.
נילי קשת: בהזדמנות זו, אני חייבת לברך את הרשות הלאומית והעומד בראשה, רון מוסקוביץ, שכשבמשרד החינוך סירבו בשנתיים האחרונות להיפגש אתנו כדי שנשדרג את המקצוע – המקצוע קפא על שמריו – הם אימצו אותנו.
נילי קשת: אימץ אותנו יאיר דורי לפניו ומר מוסקוביץ קיבל אותנו חודש או חודשיים לאחר שנכנס לתפקיד.
קריאה: מה הקשר לדיון הזה?
נילי קשת: אגיד.
נילי קשת: פה בדיון אנחנו רוצים לצמצם את הקטל בדרכים בקרב נהגים צעירים.
נילי קשת: עד לפני שלוש שנים הייתה מגמת ירידה הדרגתית, בערך עשר שנים, ו"אור ירוק" הציגו את זה.
נילי קשת: מה קרה בשלוש השנים האחרונות?
נילי קשת: יש לנו את חוק הרשות מ-2005 עם המלצות ועדת שיינין, שישב בה ד"ר משה בקר, שעסק בתחום של החינוך של בני הנוער וקבע בחוק – למי שלא יודע, הייתה ועדת מנכ"לים בחודש מאי של מנכ"ל משרד החינוך, בחסות משרד התחבורה, ונקבע שחובה ללמד – בדיוק המסקנות של ועדת שיינין – כמקצוע לבגרות את החינוך התעבורתי.
נילי קשת: במה עוסק החינוך התעבורתי?
נילי קשת: אני גאה שיש לי רישיון הוראה, למדתי ארבע שנים את מדעי ההתנהגות ומה שאנחנו צריכים לשפר זה את ההתנהגות של כולנו על הכביש.
נילי קשת: אגיד לכם מה ההבדל בין הנהגים שאני מלמדת בקורסים בערב - ואני מזמינה אתכם להצטרף - לבין התלמידים שמגיעים אליי לפני שהם מקבלים רישיון נהיגה.
נילי קשת: אצייר לכם: עבריינים – ויצא לי ללמד עבריינים כבדים שרק אם הם מאחורי סורג ובריח אנחנו יכולים להינצל מפניהם – חולים במחלת סרטן.
נילי קשת: אנחנו צריכים תרופה, והיא לא עוזרת.
נילי קשת: התרופה היא מרכזי הלימוד האלה.
נילי קשת: לתלמידים שלי אני נותנת טיפול מונע.
נילי קשת: מי זה התלמיד בן ה-16?
נילי קשת: הוא בא מדפוס התנהגות של 16 שנה, שהוא רכש מהבית, וכולנו יודעים איך נראית תרבות הנהיגה שלנו.
נילי קשת: פה בארץ נוהג כל העולם והחברים שלו.
גאנם חאמדה: את מסכימה שהיום התלמיד צריך לקבל את הפרק העיוני?
נילי קשת: הוא מקבל אותו.
גאנם חאמדה: לא, לא, היום הוא לא מקבל אותו.
יצחק כהן: אפשר לעשות הפרדה בין הרישיון המדורג לבין נושא המל"ן.
נילי קשת: אני גם אציע פתרונות, כי אני מתעסקת במקצוע הזה עשר שנים.
נילי קשת: הרציתי ולימדתי אלפי משתלמים.
גאנם חאמדה: תגעי בעיקר הבעיה.
נילי קשת: אני האיש בשטח, אני עומדת מול התלמידים – ויש לי מאות בשנה.
נילי קשת: אני אגיד לכם מה אני רואה, ואף אחד לא יוכל לסתור את זה.
נילי קשת: בשלוש השנים האחרונות, הסיבה שאני רואה כישלון ועלייה בקטל בדרכים - באכיפה אני מניחה שאין שינוי לרעה, התשתיות משתפרות כל הזמן – רק בר אחד יש כישלון, והתקשורת לא עוסקת בזה: המפקח הארצי שלי ביטל את המקצוע בכיתות י' לפני ארבע שנים.
נילי קשת: בשלוש השנים האלה, שהסטטיסטיקה בעלייה, הגורם היחיד במשוואה שהשתנה לרעה מוועדת שיינין זה שאין חינוך תעבורתי.
נילי קשת: קראתי שרשמו 3,000 כיתות – זה מאה אחוז, אבל לומדות רק 2,000.
גאנם חאמדה: את חושבת שהנושא הזה - - -
כרמל שאמה-הכהן: מר גאנם, לא.
כרמל שאמה-הכהן: נא לסכם, גברתי.
נילי קשת: ישבו מיטב המומחים בארץ לנושא העיוני של הכשרת הנהג , גם בחודש מאי 2011, והעלו את נושא המל"ן.
נילי קשת: ד"ר רחל רותם, שהיא ראש אגף הבטיחות בדרכים, העלתה את הנושא הזה והכותרת הייתה: האפקטיביות של החינוך התעבורתי.
נילי קשת: היא היחידה שהתנתה את זה בכסף, ואני אגיד לכם שתמיד היה כסף ללמד את המקצוע.
נילי קשת: ישנם מורים מפוטרים.
כרמל שאמה-הכהן: תודה, גברת קשת.
כרמל שאמה-הכהן: הארגון הארצי לבתי-הספר לנהיגה, מר קרמר, בבקשה.
אבי קרמר: אני רוצה לר בקצרה, וקודם אפתח בנימה אישית.
אבי קרמר: אני רוצה שיוצהר ויהיה כתוב בפרוטוקול: אנחנו בארגון נתנגד לכל יזמות פרטית, לכל מכרז, לכל העברת חומר שתשרת איזשהו גוף נקודתי, ספציפי, כי אנחנו כל הזמן מואשמים בזה שיש לנו אינטרסים.
אבי קרמר: אני מודיע כאן ועכשיו לפרוטוקול: נתנגד.
אבי קרמר: מעולם לא היה ולעולם לא יהיה.
אבי קרמר: זה בראש ובראשונה, כדי שיהיה ברור – לא ספרי תיאוריה, לא אתרי אינטרנט, לא שום ר שייתן העדפה לאף אחד מהעוסקים בגוף הזה.
אבי קרמר: הגוף הזה יישאר חופשי וניטרלי, בדיוק כמו היום.
אבי קרמר: לשם אנחנו מכוונים.
אבי קרמר: זה בנימה האישית, כדי שיהיה מוצהר וכתוב בכל מקום.
אבי קרמר: לגבי הנתונים - קצת הסיטו את הרים.
אבי קרמר: קצת נדהמתי, אז אשנה קצת את סדר הרים.
אבי קרמר: הייתי חבר בוועדה השניה – בוועדה הראשונה ישב מר ברק והיה תומך נלהב בנושא הזה - לא ראינו את נושא לימוד הנהיגה בתחום המל"ן כיזמות.
אבי קרמר: הרווח הבסיסי שנלקח, 10%, הוא רווח סמלי כי אנחנו מאמינים שהשינוי נחוץ מבחינה בטיחותית.
אבי קרמר: לקחת את הדיון הזה ולהסיט אותו עכשיו לכלכלה – אז אל"ף, הנתונים לא נכונים.
אבי קרמר: הקמה של מל"ן היא 80,000 שקלים.
אבי קרמר: הם הכניסו ערבות של 350,000 שקל - - -
שי ברק: מי זה "הם"?
שי ברק: הכלכלן הכניס.
שי ברק: זה כסף שאנחנו צריך להעביר אם אני מקים מל"ן.
שי ברק: זה מה שהוא כותב.
אבי קרמר: 4% העלות שלו, הוא כתב את זה.
אבי קרמר: הוא הוסיף איזה משהו, שמשרד התחבורה לא מבקש לא, איזה רעיון איך להגן על כספים של תלמידים וכל מיני רים כאלה.
אבי קרמר: כל ההשקעה של מורה היא בערך 2,000 שקלים.
אבי קרמר: מי שקורא דוח אמיתי, וקורא אותו לא באופן מגמתי ולא באינטרסנטיות – אנחנו לא באים לעשות כסף, אנחנו להרוויח את המעט ולעשות שינוי מהותי בתפיסה.
אבי קרמר: היום תאונות הדרכים מתרחשות בהרבה רים שאנחנו לא נוגעים בהם, לא בגלל שמורי הנהיגה לא מוכשרים לזה, לא בגלל שמורי הנהיגה לא יודעים את זה.
אבי קרמר: סביבת העבודה של מורי הנהיגה לא מאפשרת ללמד את הנושאים החדשים.
אבי קרמר: הנושא של פלאפון, הנושא של היסח דעת - - -
שי ברק: לימוד עיוני לא יעזור אם אתה נכנס לצד המקצועי.
אבי קרמר: מי שבא ואומר שאנחנו עושים קורס תיאוריה מטעה - -
נילי קשת: חינוך תעבורתי.
אבי קרמר: - - כי קורס תיאוריה זה ידע של תמרורים.
שי ברק: לא נכון, זה לא מבחן התיאוריה.
שי ברק: יש 1,800 שאלות במאגר השאלות, ונשאלות שם שאלות גם על סלולאר, גם על אלכוהול.
שי ברק: אלה שאלות שנשאלות היום.
אבי קרמר: קורס תיאוריה הוא ידע.
שי ברק: מתי בכלל הסתכלת על השאלות של התיאוריה, אדוני?
אבי קרמר: אנחנו רוצים שתלמיד ייצא עם הבנת נהיגה.
אבי קרמר: אמר בצדק וביושר מר ברק, וזה מסכם את הרים שלי: לקחתם נהגים שהם רק שנתיים נהגים, צעירים, ואלה שגמרו את המל"ן בפיילוט יודעים יותר טוב מהם.
שי ברק: לא, זה אלה שעשו קורס תיאוריה יום קודם.
אבי קרמר: זאת אומרת שהתיאוריה שמלמדים בשיטה הישנה לא מוטמעת, היא לא נכנסת פנימה.
אבי קרמר: היום אנחנו מלמדים את האיך ולא את הלמה, והלמה הוא חשוב.
אבי קרמר: אם לקחת ולהסיט את הדיון הזה לנושא כלכלי, אראה לכם שמורי הנהיגה יוצאים לא ברווח גדול, ברווח קטן.
אבי קרמר: אמר פה הבחור ביושר, וזה נכון - 46-45 שיעורים.
אבי קרמר: הוא עשה את המתמטיקה ואמר שזה יחסוך שישה-שבעה שעורים.
אבי קרמר: חברים, זה החיסכון, זה בסך הכול תיעול.
אבי קרמר: היום אני לא מסוגל ללמד חנייה בעלייה 80 פעם, כשבסוף אין תאונה אחת מחנייה.
אבי קרמר: אבל בנסיעה לאחור נדרסים ילדים בכל מגזרים.
שי ברק: לא תפתור את זה עם קורס העיוני.
שי ברק: אתה נכנס לצד המקצועי ואומר רים לא נכונים.
אבי קרמר: אנחנו לא מחפשים יזמים שייכנסו לשוק הזה, ובכוונה אני אומר לכם שאין פה יזמות.
אבי קרמר: הם אומרים יזמים - אנחנו לא רוצים להיות יזמים.
אבי קרמר: מי שמחפש יזמות – לא אצלנו.
אבי קרמר: אנחנו מחפשים מקצועיות.
קריאה: הוא לא ישרוד.
אבי קרמר: בית-ספר לנהיגה ישרוד.
אבי קרמר: אני מקבל את מה שחבר הכנסת עמאר אמר:
אבי קרמר: בכל ישוב שיש בו טסטים חייב להיות בית-ספר לנהיגה.
אבי קרמר: אני מקבל את הבחור הזה ונשמח לשתף פעולה כדי למצוא את הפתרונות.
אבי קרמר: אין עלויות נוספות - - -
כרמל שאמה-הכהן: הרים שלך ברורים.
כרמל שאמה-הכהן: אילן גרודסקי מעמותת "אור ירוק", בבקשה.
אילן גרודסקי: אדוני היושב ראש, אנחנו רואים את החוק הזה בשני מעגלים שונים - מל"ן, לתהליך הכשרת הנהיגה; ורישיון נהיגה מדורג - התהליך שבו הנהג עולה ומשתלב.
אילן גרודסקי: כפי שאמר נציג מועצת התלמידים, גיא גריאני, מה שלומדים אחר כך על הכביש.
אילן גרודסקי: לא אוסיף ולא אבטל את זמנכם היקר.
אילן גרודסקי: נאמר כאן כמעט הכול על המל"ן, אין לי מה להוסיף.
כרמל שאמה-הכהן: אתם תומכים או מתנגדים?
אילן גרודסקי: אני רוצה רק לחזק את הצעת החוק, לתמוך בה, מתוך ראיית רישיון הנהיגה המדורג, החשיבות שלו והעבודה שצוות המומחים המקדים עשה בכדי להמליץ על הדרך הזאת.
אילן גרודסקי: אני מבקש לתמוך בחוק, תודה.
לאה ורון: התייחסת רק לרישיון הנהיגה המדורג.
לאה ורון: מה לגבי מל"ן?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה עם נושא המל"ן?
אילן גרודסקי: תמכתי רק ברישיון נהיגה מדורג.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז חשוב להגיד את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני, כחברת כנסת, שיודעת שאתם מומחים בתחום הבטיחות בדרכים, מאוד חשוב לי לדעת האם עשיתם בדיקות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוצאה - בדיוק בתקופה הזאת, כשכל הארץ גועשת - של 600 שקלים לתלמיד, שלא לר על זה שהוא צריך להגיע לבית-הספר וגם הנסיעה תעלה כסף, שלא לר על זה שהם גם יצטרך לקנות שם סנדוויץ' או שילך לקנות גם קוקה קולה במכונה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה אומר שלכל תלמיד ממוצע זה יעלה מינימום קרוב ל-1,000 שקל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם אכן בדקתם שבתי-ספר אלו עוזרים למניעת תאונות דרכים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם יש ר כזה – אני הראשונה לתמוך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה תשובתכם?
אילן גרודסקי: בדיקה, כפי שחברת הכנסת שואלת עליה בצדק, לרבדים האלה לא הגענו.
אילן גרודסקי: לא אבטא כאן שום ר בהיבט של עלויות.
אילן גרודסקי: אנחנו רואים את המל"ן כהזדמנות להקנות לתלמידים, לפני כניסתם אל הרכב, מעגלים נוספים, תכנים נוספים, מבחינה עיונית.
אילן גרודסקי: זאת המטרה, וכך ראינו את זה במצגות ובמולטימדיה.
חמד עמאר: אתה תומך או לא תומך?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה בעד או נגד?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם אמרת שאתה מר רק על רישיון - - -
אילן גרודסקי: אמרתי שאני תומך בהצעת החוק, מתוך ראיית רישיון הנהיגה המדורג.
אילן גרודסקי: בהיבט של המל"ן – ברגע שהוא מוסיף, ונראה על פניו שהוא מוסיף תכנים נוספים - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בדקת שהוא מוסיף?
גאנם חאמדה: תני לו לסיים.
אבי קרמר: הם היו בוועדה, הם שותפים להמלצות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא אמר רים קודם - - -
כרמל שאמה-הכהן: הוא לא יגיד יותר ממה שהוא אמר.
כרמל שאמה-הכהן: הוא לא בחקירה עכשיו.
כרמל שאמה-הכהן: רון מוסקוביץ, מנכ"ל הרשות לבטיחות בדרכים, בבקשה.
רון מוסקוביץ: מיותר לומר שאנחנו עומדים באופן מלא מאחורי הצעת החוק, וזאת נוכח הנתונים.
רון מוסקוביץ: אני חושב שהניסיון לר רק כלכלה – ואני מניח שאנשי משרד התחבורה יתייחסו בהמשך לצד הכלכלי-אופרטיבי, אני לא רוצה לבטל לא 100 שקל וגם לא שקל אחד - מעבר לחיסכון בחיי אדם, יש פה חיסכון ניכר גם בעלות כלכלית.
רון מוסקוביץ: כל נפגע בתאונות דרכים, בין אם הרוג ובין אם פצוע, עולה סכומים ניכרים.
רון מוסקוביץ: אנחנו מרים על מיליוני שקלים לאדם פצוע קשה או לאדם הרוג.
רון מוסקוביץ: אנחנו חייבים להדגיש, בהמשך למה שנשאל פה, לגבי החינוך התעבורתי והמל"ן – אין סתירה בין הרים אלא השלמה.
רון מוסקוביץ: החינוך התעבורתי - אנחנו אמונים על החינוך התעבורתי ומתקצבים אותו.
רון מוסקוביץ: שוררת אי-ודאות גדולה סביב הנושא הזה, לצערי.
רון מוסקוביץ: אנחנו נמשיך ונטפח את החינוך התעבורתי באמצעות המורים, וישבה פה נילי קשת כנציגת המורים.
רון מוסקוביץ: זו זירה אחרת, שנמצאת בתוך בתי-הספר.
רון מוסקוביץ: היא צריכה להתמקצע, היא צריכה להיעשות והיא צריכה להיעשות בגילאים רלוונטיים, דהיינו כבר בכיתה י', עוד מוקדם יותר ממה שמתקיים היום בכיתה י"א.
רון מוסקוביץ: הכוונה היא להעניק את מה שרלוונטי לגיל הזה עוד לפני שנכנסים התלמידים למבחני התיאוריה והלימוד המעשי.
רון מוסקוביץ: המל"ן שעליו מדובר הוא זירה אחרת - זירה משלימה, אבל זירה אחרת - שמי שאמור להוביל אותה הם מורי הנהיגה.
רון מוסקוביץ: למורי הנהיגה יש ידע וניסיון.
רון מוסקוביץ: נאמר פה באופן הכי מדויק - היכולת של מורי הנהיגה היום, בתנאים שיש, כשהם נמצא בתוך כלי הרכב, להעביר את החומר ולהעביר נושא של בטיחות בדרכים – אני לא מר על תפעול הרכב – היא כזאת שאי-אפשר לעשות את הרים, בעיקר כשאנחנו נמצאים בעידן של מידע שהולך וגדל.
רון מוסקוביץ: המידע שיש לנו היום על נושא של בטיחות בדרכים, המחקרים והניסיון בעולם, מכריחים אותנו להביא את החומרים הללו בצורה סדורה, באמצעות מנגנון מסודר ומהודק, שפרוש בכל הארץ, וזאת בדיוק העבודה שנעשתה פה.
רון מוסקוביץ: צריך לקחת בחשבון – וגם על זה דובר פה - שיש כל הזמן אלמנטים חדשים בעולם של בטיחות בדרכים, מאמצעי בטיחות אקטיביים בתוך כלי הרכב, שגם אותם צריך להכיר - גם בצד העיוני, בצורה של מצגות ושיחה בכיתה וגם בתרגול ברכב.
רון מוסקוביץ: יש הרבה רים שקשורים לנושא התנהגות, שצריך להעביר אותם במל"ן.
רון מוסקוביץ: יש לנו היום הרבה מאוד מחקרים על לחץ חברתי, נושא של היסח הדעת – לכל אותם רים המל"ן הוא הכתובת.
רון מוסקוביץ: אני רוצה לחדד ולומר, מעבר לחינוך התעבורתי, שאנחנו רוצים להרחיב ולהפוך למקצוע בגרות, יש לנו מספיק ידע ומספיק חומרים להעביר, גם אם ירחיבו את המל"ן, וודאי בתוך בתי-הספר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איזה בתי-ספר?
רון מוסקוביץ: בתוך בתי-הספר התיכוניים נדאג לחינוך התעבורתי, ובתוך המל"ן ניתן את הפרקים שצריכים להיות במל"ן.
רון מוסקוביץ: אנחנו, כרשות לאומית, ודאי עם משרד התחבורה, נדאג לסנכרון ונדאג להשלמת הידע.
רון מוסקוביץ: כמו שאמרתי, כמות הידע שנצברת בנושא של עולם הבטיחות בדרכים היא בגרף עולה.
רון מוסקוביץ: התחושה שלי היא שאנחנו הולכים לכיוון של ההוצאה.
רון מוסקוביץ: מדיונים פנימיים שהיו במשרד למדנו שגם הנושא של ההוצאה הכספית הוא ר שהוא בר פתרון במכלול הזה.
שי ברק: איך?
שי ברק: תסבירו איך.
רון מוסקוביץ: אנחנו מעריכים שהממוצע של השיעורים אמור לרדת.
שי ברק: אבל אומר לך הילד שהוא עושה 46 שיעורים.
אבי קרמר: הוא יעשה 37.
שי ברק: יש לך הוכחה שהוא יעשה 37?
שי ברק: בפיילוט של המל"ן הוא עשה הרבה יותר.