GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב אורפז: המהנדס פה ואני לא בטוח שהוא שמע את ההצעה הזאת.
ליאת זק: יש לי פה תיעוד של פגישה אתכם.
זאב אורפז: תראו, באופן עקרוני, אם יש הצעה כזאת לפתרון, ברור שניישם אותה.
זאב אורפז: הרי אין שום בעיה למצוא מקום, לשים ארון ולעשות כל מה שצריך כדי לאבטח אותו אבל אני רק לא בטוח שזה יעזור כי אני רוצה להזכיר לך שגם אין בניין עירייה.
חנא סוייד: שרפו שם את העירייה.
ליאת זק: זה עצוב מאוד.
זאב אורפז: אני רוצה להזכיר לכם שאין דואר - -
קריאות: אין תשתיות - - -
רוברט טיבייב: סליחה רבותי.
רוברט טיבייב: עכשיו זכות הדיבור למנכ"ל העירייה.
זאב אורפז: אני אתחיל מהסוף ותכף אני ארחיב טיפה.
זאב אורפז: אני מזכיר לכם שגם בנק לאומי עוזב את טייבה ואני מניח שאתם יודעים את זה.
זאב אורפז: זאת אומרת שעיר של 40 אלף תושבים תישאר עם בנק אחד, בנק הפועלים ואני מקווה שהם יישארו.
זאב אורפז: אני אומר את זה פה, כי אני חושב שזה הפורום פה, בכנסת, אולי תצליחו אתם ליצור לחץ על בנק לאומי, בוועדת הכלכלה - -
אחמד טיבי: יצרנו ועצרנו את זה לפני כמה חודשים, הוא העביר את המחלקה העסקית.
חנא סוייד: עם אזור תעשייה כזה, למה שבנק יפתח סניף בטייבה עם אזור תעשייה כזה?
זאב אורפז: תכף נדבר על אזור התעשייה.
ג'מאל זחאלקה: מה יש לך בקשר לבנק לאומי, כי הם אמרו לנו אחרת.
זאב אורפז: אני יודע שהם עובדים היום על שיפוץ הסניף בצור יגאל - -
אחמד טיבי: זה היה מזמן.
אחמד טיבי: המנכ"לית לפחות כך אמרה לי.
אחמד טיבי: העסקי העבירו והסניף נשאר.
זאב אורפז: לגבי אזור התעשייה: אני מסכים עם כל התיאור העובדתי כפי שניתן פה לגבי אזור התעשייה.
זאב אורפז: אני רק רוצה להזכיר שהמצב באזור התעשייה לא התחיל לפני שלוש שנים כשהגיע נאמן לעיר אלא הרבה הרבה קודם אפשר היה להבין שכל הצרות של טייבה התחילו עם הנאמן, כשהגיע לעיריית טייבה.
קריאות: רק החמירו.
רוברט טיבייב: בבקשה לא להפריע לו.
רוברט טיבייב: לאחר שיסיים את דבריו תוכלו לשאול שאלות.
זאב אורפז: הנאמן הגיע לטייבה משום שטייבה היתה עיר חדלת פירעון, שאם היתה חברה ולא עיריייה, היא היתה מתפרקת לחלוטין.
זאב אורפז: כשהגענו לטייבה אף מערכת לא עבדה.
זאב אורפז: מצב הרחובות מבחינת לכלוך היה כזה מכונות טאטוא לא יכלו לטאטא כי היה גובה של מטר, מטר וחצי אשפה.
זאב אורפז: היה צריך לבוא עם כפות וטרקטורים כדי להרים את הלכלוך הזה.
קריאה: 50 שנה אני בטייבה ולא ראיתי דבר כזה.
קריאה: רק ב-3 השנים האחרונות החמיר.
זאב אורפז: כל דבר כזה מתועד.
ג'מאל זחאלקה: עכשיו בואו נדבר על האזור תעשייה.
זאב אורפז: אנחנו 3 שנים בטייבה ואנחנו חיים רק ממה שאנחנו מקבלים בגביה.
זאב אורפז: זאת אומרת, אנחנו לא מקבלים שום דבר ממשרדי ממשלה.
זאב אורפז: עיריית לוד, למשל, באותה תקופה קיבלה מאות מיליוני שקלים.
זאב אורפז: כשהיה מהלך של שתי רציחות, הגיע ראש הממשלה וכל מי שהיה צריך להגיע לשם, נתנו לה עדיפות לאומית, הביאו כספים.
זאב אורפז: בטייבה בשלוש השנים האלה עשרות אנשים נרצחו ואף אחד לא הגיע לביקור, אף אחד לא הביא כסף.
זאב אורפז: כל מה שיש לנו, זה מה שאנחנו גובים.
חנא סוייד: אתה יודע מה הסיבה?
חנא סוייד: אתה מתאר לעצמך מה הסיבה לכך, אבל יש לך כיוון מחשבה.
זאב אורפז: חברה, אני מתאר עובדות.
זאב אורפז: ב-3 השנים האלה לא קיבלנו כספים שהגיעו לנו מכל מיני טענות.
זאב אורפז: זאת אומרת, אנחנו חייבים לחיות על כספים שאנחנו גובים.
זאב אורפז: כשהעירייה צריכה להחליט אם לסלול כביש ליד גן ילדים או ליד בית ספר או באזור אוכלוסייה, ברור שהיא תסלול ליד בית ספר.
רוברט טיבייב: אתה הגעת יחד עם היו"ר הממונה?
זאב אורפז: לא.
זאב אורפז: מאז שאני הגעתי התחלפו 3 או 4 ראשי מועצה ממונה.
זאב אורפז: כשאני הגעתי היה ראש מועצה ממונה, הוא הלך ואחר כך הגיע עוד אחד.
רוברט טיבייב: אף פעם לא קיבלת שום דבר מהמדינה?
זאב אורפז: שום דבר מהמדינה מעבר למה שצריך לתת על פי קריטריונים בשעה שאני רואה שברשויות אחרות מוצאים כל מיני דרכים ונותנים מהרזרבה הזאת וההיא, מהמענק הזה וכולי.
זאב אורפז: אני יכול לפרוט, אני לא רוצה להיכנס לזה כרגע.
רוברט טיבייב: בא נתמקד על האזור תעשייה.
זאב אורפז: לגבי אזור התעשייה: אזור התעשייה במצב נורא ואיום.
זאב אורפז: דיברנו עם התמ"ת ועם מע"ץ והיינו בכמה פגישות עם מע"ץ כדי לסדר את הצומת שהיא אחת המסוכנות במדינה.
זאב אורפז: כל מי שנוסע שם, זו פשוט סכנת מוות לעבור על כביש 444.
זאב אורפז: מע"ץ הבטיחו שיבצעו את הצומת ועד היום לא ביצעו את זה.
זאב אורפז: היינו בקשר עם משרד התמ"ת במשך שלוש השנים האלה, אם השרים, עם עוזרי השרים וכל מי שצריך.
זאב אורפז: הבטחות קיבלנו מכאן ועד הודעה חדשה.
זאב אורפז: אתם קיבלתם דיווח, אתם יודעים מה קורה.
זאב אורפז: אני לא יודע אם אתם יודעים שיש היום מאבק לגבי התאגידים אבל יש איזו נקודה לגבי התאגידים שאני לא יודע אם אתם מודעים לזה: אנחנו רצינו לבצע כבישים פנימיים באזור התעשייה אבל אין שם תשתית ביוב ואין תשתית מים.
רוברט טיבייב: סליחה זאב, יש פה נציגים של מע"ץ, נכון?
רוברט טיבייב: אני רוצה התייחסות.
חוה רון: על מה שהאדון מדבר אני לא יודעת, אבל אני יכולה לומר שהתכנון של כביש 444, מע"ץ בזמנו קידמה תכנית מפורטת לכביש הזה.
חוה רון: הכביש הזה חוצה את טייבה והוא כביש אזורי ומע"ץ היתה מעוניינת שהכביש הזה ימשיך לתפקד ככביש אזורי וגם יאפשר נגישות.
חוה רון: לכן, קודמה תכנית לכביש הזה יחד עם דרכי שירות.
רוברט טיבייב: ומה קורה עכשיו?
חוה רון: התכנית הזאת לא הגיעה לתוקף מכל מיני סיבות.
רוברט טיבייב: אפשר לפרט את הסיבות?
חוה רון: זאת היתה עוד מע"ץ הקודמת - -
זאב אורפז: סליחה, אבל יש לנו הסכם כתוב בפרוטוקול עם מנכ"ל מע"ץ לגבי הצומת, שאת הצומת הזאת תבצעו לפני התכנית הסטטוטורית הגדולה.
חוה רון: תן לי לסיים: בינתיים, מינהל התכנון התחיל בקידום של תכנית מתארית ליישוב כולו, לטייבה.
חוה רון: אם אני לא טועה זה טב/3400 - -
רוברט טיבייב: נכנסנו לסיפורים.
חוה רון: - - מע"ץ ביקשה להתנות את התוקף של תכנית המתאר כולה בקידום של התכנית המפורטת של הכביש על מנת שהתכנית המפורטת של הכביש תקבל תוקף.
חוה רון: בסופו של דבר, על מנת שלא לתקוע את תכנית המתאר הכללית - -
רוברט טיבייב: בקיצור, מע"ץ עכשיו לא עושה שום דבר, כך אני מבין.
חוה רון: - - אני רוצה להסביר מדוע: מפני שבאו ופנו למע"ץ ואמרו לה: תרדי מהתנאי הזה - -
רוברט טיבייב: מי אלה שאמרו?
חוה רון: במינהל התכנון.
חוה רון: בקשו ממע"ץ לא להתנות את התוקף של התכנית הכללית בתוקף של תכנית הכביש, ומע"ץ, על מנת לא לעכב את התכנית המתארית הכללית אמרה בסדר, תטמיעו את התכנון של הכביש בתכנית המתאר הכללית ובכך אנחנו בענין הזה בהמתנה.
חוה רון: לגבי הסדרים ספציפיים של הצומת, אני לא יודעת אז אני לא רוצה לפרט אבל אם האדון אומר שהיו - -
חאלד ג'באלי: אני מהנדס העיר טייבה.
חאלד ג'באלי: אנחנו קיימנו ישיבה לפני יותר מחודשיים עם ישראל כץ, ואנחנו היינו עם זוכמן ועם כל נציגי משרד התחבורה - -
חוה רון: זה משרד התחבורה.
רוברט טיבייב: מתי זה היה, חאלד?
חאלד ג'באלי: זה היה לפני כחודשיים.
חאלד ג'באלי: היתה כאן ישיבה עם שר התחבורה.
חאלד ג'באלי: הם הבטיחו שבתכנית החומש, במיוחד ב-2011, לפתור את מוקדי הסיכון, והכניסה והיציאה שהיא היום כאוס תחבורתי, מסוכנת מאוד, הוגדרה כמוקד סיכון וצריך לפעול מיידית לפתרון הבעיה על ידי הקמת רמזור.
רוברט טיבייב: מר חאלד, אני מתנצל.
ג'מאל זחאלקה: אני יכול לאשר את הדברים.
ג'מאל זחאלקה: יש לי מכתב משר התחבורה שהם בדקו ותכננו ומקימים רמזור.
רוברט טיבייב: 444 זה כביש אדום?
חוה רון: לא עד כמה שידוע לי אבל יכול להיות שהצומת הזה, באופן ספציפי...
חאלד ג'באלי: לא רק הצומת.
חאלד ג'באלי: נשאר רק קטע אחד של כשני קילומטר, וכל האנשים כאן, מטייבה, יודעים שהכביש הזה מכונה ככביש המוות.
חאלד ג'באלי: אני לקחתי דוחות של המשטרה, משטרת התנועה, ומפורט שם כמה תאונות קטלניות וכמה תאונות - -
רוברט טיבייב: תעביר לי את זה בבקשה.
רוברט טיבייב: יש לך פה תמיכה, אני יושב ראש הוועדה לבטיחות בדרכים.
חאלד ג'באלי: בסדר.
חאלד ג'באלי: גברתי, הקטע של כביש 444 מאושר סטטוטורית ויש תחום הכרזה של הכביש הזה של 50 מטר ואכן, התכנית של דרכי השירות, שהמתכנן שלה גם נמצא כאן, והיא מוטמעת בתכנית המתאר.
חאלד ג'באלי: אין שום בעיה לסלילת כביש.
חאלד ג'באלי: אנחנו ראינו באזור רעננה, באזור נתניה וכל מה שסובב אותנו, הם העיפו תחנות דלק וכל מכשול שהיה לפניהם על מנת לעשות ולסלול את הכביש.
חאלד ג'באלי: אז אין מצב כזה שלא לעשות או שזה לא מאושר - -
חוה רון: אני יודעת שזה לא מאושר אבל.
חוה רון: ..
חאלד ג'באלי: אם יש מצב סטטוטורי של 50 מטר ובתוך ה-50 מטר יש את דרכי השירות, שהן מוטמעות בתכנית המתאר ותכנית המתאר עכשיו נמצאת לאישור בוועדה המחוזית - -
רוברט טיבייב: חאלד, לסיום...
זאב אורפז: אני רק רוצה להוסיף שיש לנו סיכום עם מנכ"ל מע"ץ הקודם, מר וישניצר.
זאב אורפז: יש אתו סיכום שלפני כל דבר אחר, בלי קשר לכל מיני תכניות סטטוטוריות ותכניות מתאר וכולי, הוא מבצע את הצומת הזה כי הצומת הזה מאוד מסוכן.
זאב אורפז: צומת הכניסה לאזור התעשייה.
זאב אורפז: אנחנו היינו אצלו וויתרנו על דברים אחרים כדי שיעשה את זה כי אנחנו חושבים שמאוד חשוב לסדר את הצומת הזה.
זאב אורפז: אנחנו נסענו במיוחד גם לשר התחבורה כדי לדבר אתו על זה.
זאב אורפז: אם אפשר לקדם את זה, - -
חאלד ג'באלי: סליחה, רציתי עוד משפט בהתייחסות לאזור התעשייה, שהוא נושא הדיון של היום: כל מה שנאמר מכל האנשים הנכבדים זו אמת.
חאלד ג'באלי: אם זה חוסר תשתיות, אם זה מים, אם זה ביוב, כל דבר חסר שם באזור התעשייה.
חאלד ג'באלי: אנחנו קיימנו אין ספור ישיבות עם יגאל יוסף באזור התעשייה ועם הוועד.
חאלד ג'באלי: הפתרון באזור התעשייה הוא רק על ידי איגום תקציבים מכל משרדי הממשלה.
חאלד ג'באלי: אם זה משרד התשתיות שיטפל בענין הביוב וייתן...
חאלד ג'באלי: היום טייבה לא מקבלת תקציבים ממנהלת הביוב.
חאלד ג'באלי: היא לא מקבלת תקציבים ממינהל המים.
חאלד ג'באלי: איך אנחנו נעשה רשת מים?
חאלד ג'באלי: איך נעשה רשת ביוב?
זאב אורפז: חשוב להסביר את הנקודה הזאת.
רוברט טיבייב: יש לכם תאגיד?
חנא סוייד: תגיד לי, אז מה אתה עושה שם?
זאב אורפז: אין לנו תאגיד.
חנא סוייד: אם כל השירותים לא נמצאים שם, אז מה אתה עושה שם?
זאב אורפז: אני חשבתי שאתה יודע שיש מערכת חינוך מפוארת, יש מתנ"סים, יש בתי נוער, יש ניקיון רחובות.
זאב אורפז: כשאנחנו הגענו לטייבה לא היתה גינת משחקים אחת לילדים.
זאב אורפז: אחת.
זאב אורפז: חשוב להגיד שאנחנו חיברנו את טייבה למט"ש - מכון טיהור שפכים אחרי ששנים אי אפשר היה לחבר אותה.
קריאה: זה מה שעשיתם.
חנא סוייד: בסדר, זה דבר טוב.
זאב אורפז: משפט סיום: יש את נושא התאגידים, שנמצא היום והוא קשור לנושא הזה.
זאב אורפז: אנשים לא יודעים אבל נושא התאגידים זה לא רק בעיית מחירי המים וכל מה שקשור בזה.
זאב אורפז: הבעיה היא שטייבה, מסיבות אובייקטיביות, לא יכולה להקים תאגיד משום שאין לנו למי להצטרף ואנחנו הצענו שנקים את התאגיד לבד ולא מוכנים שנקים אותו לבד.
זאב אורפז: זאת אומרת, מסיבות שלא תלויות בנו אנחנו לא יכולים להקים תאגיד.
ג'מאל זחאלקה: לא צריך להקים תאגיד.
זאב אורפז: אני מסכים אתך שלא צריך תאגיד אבל מכיוון שאין תאגיד בטייבה, אנחנו לא מקבלים כספים.
זאב אורפז: מצד אחד, לא מאפשרים לנו להקים תאגיד ומצד שני, לא נותנים כספים להקמת תשתיות מים ולא כספים להקמת תשתיות ביוב.
ג'מיל סאג'י: אני קצין בטיחות בתעבורה, אני עובד באזור התעשייה טייבה.
ג'מיל סאג'י: קודם כל, אני שמח שחלק נכבד מהאנשים שנמצאים פה הציגו את הבעיות באזור התעשייה.
ג'מיל סאג'י: הצד שלנו, כאנשים שעובדים באזור התעשייה זה אנשים שמשלמים ארנונה במחירים כבדים ולא מקבלים עבור זה שום שירות.
ג'מיל סאג'י: בזמן האחרון היתה בעיה של תשתיות של בזק וכל הזמן אנחנו פונים אליהם והם מדברים על זה שהענין בטיפול.
ג'מיל סאג'י: היה בסביבות ה-5.5.10 איזו שהיא אנטנה שנשרפה בתוך העיר, שחלק נכבד מאזור התעשייה היה מחובר אליה דרך אנטנת רדיו.
ג'מיל סאג'י: ומאז לא מטפלים בבעיה הזאת כי התשובות שלהם הן:
ג'מיל סאג'י: אנחנו מחפשים דרכים חלופיות או שרוצים לשים אנטנה או שבמקרה עיריית טייבה התנגדה להקמת האנטנה הזאת כי זה מפריע לאנשים בריאותית - -
ליאת זק: נכון, אנחנו רוצים אבל אנחנו לא מקבלים היתר.
ג'מיל סאג'י: צריך לעשות תשתיות ולהקים תשתיות באזור התעשייה.
ג'מיל סאג'י: זה לא תשובה.
ג'מיל סאג'י: תשתיות של בזק אמורים לעשות בתוך אזור התעשייה כמו שצריך.
ג'מיל סאג'י: אני לא אמור להיות מחובר לאנטנה של בזק בתדר רדיו.
ליאת זק: יש תשתיות ושורפים אותן.
עפו אגבאריה: סליחה, מדובר על תשתיות משנות ה-60.
ליאת זק: סליחה, יש שם תשתיות שנותנות שירותים ואני בצד שלך.
ליאת זק: אני רוצה לשפץ את הארון ושמחר יהיה לך - -
ג'מיל סאג'י: אני, יש לי עסק "טורבו דיזל", עסק ייחודי במינו בעיסוק שלו.
ג'מיל סאג'י: באים אלי לקוחות מקרית שמונה ועד למצפה רמון.
ג'מיל סאג'י: אין טלפונים.
ג'מיל סאג'י: אנשים לא מצליחים להשיג אותי ואני רק מפסיד ומפסיד.
ליאת זק: אתה צודק לגמרי.
ג'מיל סאג'י: אני פונה אליכם לא פעם ולא פעמיים וכל הזמן אתם עובדים עלי ואומרים לי תשובות כמו: אסור לשים שם תשתיות של נחושת אצלכם באזור.
ג'מיל סאג'י: תשובות כמו: אין לי מה לעזור לך.
ג'מיל סאג'י: אנחנו מחפשים דרכים חלופיות שמחודש יולי ועד היום הדרכים האלה לא הגיעו אליהם.
ג'מיל סאג'י: הבנת אותי?
ג'מיל סאג'י: כשאני פונה ואומר שבמקרה אני גר ליד האנטנה הזאת וברגע שבאו להצמיד אנטנה חדשה, העירייה התנגדה לזה והגיעה משטרת טייבה ועצרו את העבודות שם.
ג'מיל סאג'י: למה את לא אומרת לי את האמת?
ליאת זק: אני אומרת לך את האמת.
ג'מיל סאג'י: תגידי לי: אנחנו לא נוכל לעשות את זה או שאת אומרת לי: תפנה לחברת "פלטל" ברמאללה או שתגידי לי תלך להוט, שצריכים תשתיות של בזק.
רוברט טיבייב: נא לסיים בבקשה.
ליאת זק: הוט לא צריכים תשתיות של בזק.
ליאת זק: אני אומרת לך את האמת שאנחנו שם חסרי אונים.
ליאת זק: יש אפשרות לתת דרך האנטנה והעירייה לא נותנת לנו היתרים וכמו שסיפרת, המשטרה באה ועצרה את העבודות.
ליאת זק: יש אפשרות לתת בתשתיות גם אבל שורפים את הארונות.
ליאת זק: כמו שאמרתי קודם - -
ג'מיל סאג'י: פעם אחת קרה ששרפו אנטנה או ארון, אז זה עונש קולקטיבי לכל התושבים?
ליאת זק: זה לא עונש קולקטיבי.
ג'מיל סאג'י: עבדתי בנתניה לפני 16 שנה.
ג'מיל סאג'י: באחד החורפים הכבדים מישהו החליט להוציא את המכסים של הביוב בכבישים בתוך העיר.
ג'מיל סאג'י: מכוניות נכנסו לתוך הבורות האלה ופשוט מאוד העירייה, אחרי זמן מסוים, שמה מכסים חדשים ולא דיברו על זה.
ג'מיל סאג'י: לא אמרו לעשות עונש קולקטיבי לכל התושבים בתוך נתניה - -
רוברט טיבייב: זה ברור, תודה.
ליאת זק: אני חייבת להגיד שהשימוש בעונש קולקטיבי כל כך לא נכון.
ליאת זק: אתה צריך להבין שאם אני אשפץ את הארון, ושיפצתי שם ארונות, הרסו את זה יום אחרי זה.
חיים ברנדס: כמו שאתם רואים, אני שייך לאזור התעשייה טייבה למרות שאני בן העם היהודי ולא תושב המקום בצורה קבועה.
חיים ברנדס: אני כמעט אומר שאני גר שם כי רוב היום אני שם ולא אצלי בבית.
חיים ברנדס: אבל לי יש את הראייה השונה בין אזור התעשייה טייבה לבין עיר קטנה שנקראת ירושלים, פה, שאני גר בה בשעות הערב.
חיים ברנדס: עכשיו אתחיל למנות את הדברים: אני, בטייבה, כדי שיהיה לי איך לפנות אשפה, אני לוקח את השקית לירושלים ומפנה אותה בחסות עיריית ירושלים כי יש פינוי זבל.
חיים ברנדס: בטייבה, הדרך היחידה לזבל זה או לשרוף אותו או לזרוק אותו.
חיים ברנדס: אם נזרוק את השקית, הכלבים ובעלי החיים יפיצו את זה בכל האזור ואז נקבל את התמונה שכולם טוענים, שברחוב יש זבל.
זאב אורפז: באזור תעשייה לא מפנים זבל.
זאב אורפז: גם בירושלים לא מפנים באזור התעשייה זבל.
זאב אורפז: יש ערים שיש בהם אגרה מיוחדת ואז האישה גובה מהתושבים ובשאר המפעלים, בעלי העסקים צריכים לפנות את האשפה.
חנא סוייד: נו, אז הם מפנים.
זאב אורפז: בעלי העסקים צריכים לפנות את האשפה.
חיים ברנדס: בעלי העסקים משלמים ארנונה.
חיים ברנדס: יכול להיות שצריך לפנות להם את הזבל.
חיים ברנדס: אני אגיד לך שכשהגעתי לטייבה לפני 10 שנים, אחת ההצעות שלי היתה להכריז על אוטונומיה של אזור התעשייה מעיריית טייבה.
חיים ברנדס: זה היה לפני הוועדה הקרואה.
חיים ברנדס: למה?
חיים ברנדס: כי הם שלמו ארנונה וקיבלו אפס.
חיים ברנדס: לא רציתי להגיד פה מילה גסה.
חיים ברנדס: יש מקומות שעשו את המרד הזה, ובמרד הזה יצרו לעצמם פינוי זבל, יצרו לעצמם שמירה, יצרו לעצמם ניקוי תשתיות והחזיקו את המקום הרבה יותר טוב ממה שזה.
חיים ברנדס: פה הם משלמים הכל ולא מקבלים כלום.
חיים ברנדס: אפשר לשים צפרדעים באזור התעשייה ולהטיל אגרה בנוסף למה שמשלמים על מנת שניתן יהיה לטפל בנושא ולא צריך להגיד שהם אחראים לפנות לבד, כי אם הם יפנו לבד, לאן הם יפנו?
חיים ברנדס: לשדה הקרוב?
חיים ברנדס: לא, אתה תגיד שצריך לפנות את זה למטמנה.
חיים ברנדס: אם צריכים לפנות למטמנה, אז כדאי שהעירייה תיצור את המצב שאפשר לעשות את זה בצורה מסודרת.
זאב אורפז: עיריית טייבה מפנה כל יום עשרות משאיות למטמנות.
זאב אורפז: אז עם כל הכבוד, אזור תעשייה יכול לקחת אחריות על עצמו בדיוק כמו שזה באזור התעשייה בבת ים, אזור התעשייה בפתח תקווה, אזור התעשייה בחולון.
זאב אורפז: יש מקומות - -
קריאות: תחזירו לנו את הארנונה - -
חנא סוייד: ברשותך, יש לי הצעה: אני הולך ומבין מה קורה כאן.
חנא סוייד: לא מקבלים תקציבים, לא עושים שום דבר, באזורי תעשייה לא אוספים פסולת וכל מיני המצאות שקשה להתמודד אתן.
חנא סוייד: יש לי הצעה פשוטה: הענין של בזק ותקשורת, בואו נפתרו משהו קטנטן.
חנא סוייד: עד כמה שאני הבנתי, להגן על הארון של בזק זה 10,000 שקל.
חנא סוייד: אני מוכן לתרום, כמובן לא אישית, אני בטוח שבעלי העסקים ישימו 10,000 שקל ויגנו על הארון ויבטיחו את התקשורת שלהם לאזור התעשייה.
אחמד טיבי: את אמרת שאת מוכנה לשקול.
חנא סוייד: חברה, אתם מוכנים לשלם?
חנא סוייד: חיים, אתה מוכן לשלם?
ליאת זק: אני לא יכולה להגיד לך כרגע.
ליאת זק: בזק מחויבת לספק תקשורת - -
קריאה: אני רוצה להבין: בזק מחויבת לספק תקשורת על פי חוק בישראל?
ליאת זק: אנחנו מחויבים לספק תקשורת אבל אתה לא יכול להגיד שבזק צריכה להתמודד עם - - בזק היא לא משטרת ישראל.
רוברט טיבייב: את הנושא הזה תסגרו אחרי הישיבה.
חיים ברנדס: אני ממשיך הלאה: ביוב: אז אולי חיברו את טייבה לרשת הביוב אבל מה לעשות?
חיים ברנדס: אין כזאת רשת באזור התעשייה.
חיים ברנדס: יש מקסימום בורות ספיגה וזה אומר את הכל.
זאב אורפז: גם בסביון יש בורות ספיגה, אתה יודע?
חיים ברנדס: נמשיך הלאה: בכל עיר נורמאלית בישראל יש פטנטים כמו לאסוף נייר, לאסוף בקבוקי פלסטיק, למחזר צמיגים.
חיים ברנדס: מחזור שמנים, מחזור של פלסטיקים.
חיים ברנדס: הכל בתיאוריה.
חיים ברנדס: אני, כדי למחזר את הנייר שאני גורס אצלי במשרד, אני משתמש שוב בשירותי עיריית ירושלים.
חיים ברנדס: אני מכיר את זה משם.
חיים ברנדס: אני מביא את השק הביתה ומשליך את זה לאגודה למען החייל בירושלים, לאיסוף של אמניר.
חיים ברנדס: דרכי גישה: מי שנכנס אלי או לכל מקום אחר, יש לו בעיה פשוטה.
חיים ברנדס: אם הוא יוצא בשלום והאוטו לא ניזוק הוא אומר תודה.
חיים ברנדס: ופה יש שתי דרכים: 1.
חיים ברנדס: הדרך עצמה.
חיים ברנדס: דרך פטרולים היא דבר מסודר ונקי וניתן לתנועה יותר מדרך הכניסה לטייבה, וזה בערך מתחנת הדלק עד אחרי המסעדה.
חיים ברנדס: מה לעשות?
חיים ברנדס: המים, הגשם, הבוץ והכל, גם מה שהיה סלול פעם הפך להיות לדבר שצריך לרכב 4X4 כדי לעבור.
חיים ברנדס: אחרת, חבל על הזמן.
חנא סוייד: לפחות נגמ"ש.
חיים ברנדס: הכניסה לאזור התעשייה: מי שלא למד נהיגה בטייבה, שלא ינסה לצאת שם.
חיים ברנדס: כי הסיכוי שהוא יצא שלם ברוב המקרים הוא מקרי.
חנא סוייד: אז מה אתה עושה שם?
חיים ברנדס: אני למדתי בטייבה לנהוג.
חיים ברנדס: לסיום, רק אומר דבר אחד, וזה בנושא בזק.
חיים ברנדס: עם בזק יש לי בעיה: לפני שנים, כשהגעתי, והיתה לי תקלה בבזק, סיפרו לי שצריך לשלוח את הטכנאי עם אבטחה כדי שיוכל לטפל.
חיים ברנדס: אבל מה לעשות?
חיים ברנדס: הטכנאי גר בטייבה והביתה לא שלחו אותו עם שמירה.
חיים ברנדס: היום כשאני מבקש מסבירים לי שאולי במרץ יתקנו לי את ארון הסעף.
חיים ברנדס: אז נכון ששרפו להם את ארון הסעף ואני מסכים שהם לא אשמים ששרפו להם אבל אני, מבחינה עסקית, לא אשם שאני לא יכול לעבוד.
חיים ברנדס: מזלי שהחברים שלי בחברה סלולארית הכריחו אותי לקחת אמצעים שלהם כדי שאוכל לעקוף את הנושא.
חיים ברנדס: לגבי ללכת לחברה אחרת: מה לעשות?
חיים ברנדס: להוט אין תשתית באזור ההוא והם תלויים בבזק.
ליאת זק: הם לא תלויים בבזק.
חיים ברנדס: אני בקשתי להתנתק מבזק על מנת לעבור דרך הוט לספק אחר.
חיים ברנדס: אמרו לי: אנחנו לא יכולים לתת לך שירות.
חיים ברנדס: הגעתי לאותו מצב.
ליאת זק: הם לא רוצים.
חיים ברנדס: אני אומר עוד דבר אחד לגבי בזק: עם כל הכבוד, שיבדקו את עצמם.
חיים ברנדס: אין לנו תשתית תקשורת באחריות אלוהים אבל את החשבון, אם רישום ובקשה לדמי שירות על הקווים שלא עבדו הם ידעו לשלוח יפה מאוד.
חיים ברנדס: כל בעלי אזור התעשייה קיבלו את זה.
חיים ברנדס: אחרי שצעקתי בבזק, עשו לי הנחה.
חיים ברנדס: תודה רבה.
קריאה: לא יודעים לתת שירות ולא כלום.
רוברט טיבייב: הצעה לסיכום.
אחמד טיבי: שאלה לפני ההקראה.
קריאה: אפשר לשאול שאלה?
אחמד טיבי: תשאל, תשאל.
חנא סוייד: תשאל, תשאל.
חאג' עאבד: אם הוא מנכ"ל טייבה אני רוצה לשאול אותו: אם אני לא יכול להיכנס לאזור התעשייה טייבה, אם אין לי חשמל באזור התעשייה טייבה, אם אין לי שמירה, אין תשתית מים, אין כלום – על מה אתה גובה ממני ארנונה גבוהה וכל הזמן העיקולים מסתובבים אם אתה לא משלם?
חאג' עאבד: על מה אתה גובה ממני ועל מה המעסיק שלך והפמליה שלך מקבלים 600 אלף שקל בחודש?
רוברט טיבייב: תודה, השאלה ברורה.
אחמד טיבי: שאלה חזקה, נשאיר אותה באוויר.
זאב אורפז: רק ברור שהמספרים תלושים מהמציאות.
אחמד טיבי: 300 אלף.
אחמד טיבי: בואו נשמע את החלטת הוועדה.
עידית חנוכה: לפני צאת, יו"ר הוועדה, חבר הכנסת שאמה, נענה להצעתו של חבר הכנסת טיבי לבקר באזור התעשייה טייבה.
עידית חנוכה: לביקור יתלווה מר יגאל יוסף ממשרד התמ"ת, והביקור יתואם על ידי חבר הכנסת טיבי.
עידית חנוכה: החלטות הוועדה: הוועדה ממליצה לממשלה להגדיר את טייבה כאחד היישובים שאזור התעשייה שלהם מיועד לשדרוג.
עידית חנוכה: הוועדה דורשת מחברת בזק למצוא פתרון מיידי לבעיית הטלפוניה.
עידית חנוכה: הוועדה תובעת ממשרד התחבורה לשדרג את כביש הגישה לאזור התעשייה טייבה.
עידית חנוכה: הוועדה תובעת ממשרד התמ"ת לפתור את בעיית התשתיות והכבישים בתחום אזור התעשייה.
עידית חנוכה: העירייה נדרשת לקיים את התחייבויותיה הכוללות, איסוף אשפה, טיפול בתשתיות וטיפול בתכנון אזור התעשייה.
עידית חנוכה: ועדת הכלכלה תקיים מעקב בעוד כ-3 חודשים.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים ישיבה שלישית היום של ועדת כלכלה בנושא השיבושים ברכבת ישראל.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו אמנם בתקופת הפגרה, אבל גם חברי הכנסת צפו בצער רב במתרחש ברכבת ישראל – בסבל הרב שנגרם לנוסעים, הצרכנים של רכבת ישראל.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו כוועדת הכלכלה אחראים גם על משרד התחבורה, שאמון על הפעלת הרכבת, וגם על כל מה שקשור בצרכנות במשק הישראלי.
כרמל שאמה-הכהן: כשאנחנו רואים תופעות של אנשים שפשוט יצאו מדעתם, אפילו גלישה לאלימות במקומות כאלה ואחרים, או נוסעים שהחלו להתהלך על פסי הרכבת במקום הקרונות – אלה דברים שאי אפשר להישאר אדישים אליהם.
כרמל שאמה-הכהן: בחרנו לכנס את הוועדה, כי לנו אין נתונים להבין על מה הוויכוח.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רואים שני צדדים במאבק שמתיז גצים לכל הכיוונים, ולא גצים קלים.
כרמל שאמה-הכהן: מאבק עם מחירים כבדים, לדעתי גם כלכליים וגם תדמיתיים, כמעט לכולם.
כרמל שאמה-הכהן: רצינו לרדת לעומקם של דברים, ולשמוע בצורה מוסדרת – ולא רק ברמת כותרות באתרי אינטרנט ועיתונים – על מה ההתנגשות.
כרמל שאמה-הכהן: הרכבת אמורה לפעול בסדר ובדיוק.
כרמל שאמה-הכהן: הממשלה משקיעה משאבים רבים בפיתוח הרכבת.
כרמל שאמה-הכהן: חלק מהעניין זה גם התדמית, האמינות והשירות שהלקוח מקבל.
כרמל שאמה-הכהן: העמל שמושקע לאורך שנים – קל לקלקל אותו בזמן קצר.
כרמל שאמה-הכהן: יש את הגורמים הברורים שקשורים לעניין: משרד התחבורה, הנהלת הרכבת, ועד העובדים והאוצר.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לשמוע כל צד.
כרמל שאמה-הכהן: כל צד יוכל לדבר כמה שהוא רוצה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רוצים לצאת מכאן עם כיוון לגבי מה שקורה ברכבת ישראל.
כרמל שאמה-הכהן: כי מה שקורה הוא רע מאוד.
כרמל שאמה-הכהן: אני טרם אומר של מי הרשלנות ומי חף מכל אשמה, אם בכלל.
כרמל שאמה-הכהן: משרד התחבורה, כבוד המנכ"ל דן הראל, תודה שהגעת בזמן הפגרה.
כרמל שאמה-הכהן: היה חשוב לנו שגורם בכיר מטעם משרדך יגיע להציג את הדברים.
כרמל שאמה-הכהן: ראשית נשמע את העמדה שלכם.
כרמל שאמה-הכהן: מה קורה ברכבת ישראל?
כרמל שאמה-הכהן: על מה המהומה?
דן הראל: צהריים טובים.
דן הראל: כידוע, סיימנו בהסכמה משותפת הסכם בטיחות ב-5.8.11.
דן הראל: כולם זוכרים את ההכרזה של השר שעקב בעיות בטיחות ברכבת, הוא שוקל לסגור את הרכבת, אם לא נצליח להגיע להסכם בטיחות שיהיה מקובל גם על ההנהלה וגם על העובדים.
דן הראל: זה מעבר לבעיות נוספות שהיו, כמו הסכם עבודה שהגיע לקצו, שינויים ארגוניים, ושינויים אחרים שהנהלת הרכבת רצתה לעשות.
דן הראל: כתוצאה, בסיכום עם ההסתדרות וועד העובדים, נכנסנו לתהליך של משא ומתן שבו דחינו את כל הסוגיות האחרות, ביניהן מיקור החוץ, שינוי ארגוני, והסכם קיבוצי.
דן הראל: הזזנו את הכול הצדה ונכנסנו לתהליך יחסית אינטנסיבי של התדיינות בנושא הסכם הבטיחות, והצלחנו לסכם הסכם בטיחות מאוד מקיף ומשמעותי.
רוברט טיבייב: למה הם התנגדו?
דן הראל: הם לא התנגדו.
גילה אדרעי: - - - התנגדנו.
דן הראל: אמרתי, בתהליך משותף אנחנו, ההסתדרות וועד העובדים - - -
רוברט טיבייב: אז איפה הבעיה?
דן הראל: רגע.
כרמל שאמה-הכהן: תן לו להסביר.
כרמל שאמה-הכהן: הוא רק התחיל.
דן הראל: פשוט התחלתי - - -
כרמל שאמה-הכהן: התחלת מההיסטוריה.
דן הראל: למרות שאמרת שיש הרבה זמן, אני אקצר.
דן הראל: הצלחנו ב-5.8.11 לחתום על הסכם בטיחות שהוא על דעת כל הגורמים: גם על דעת ההנהלה, שהיא למעשה קבעה מה צריכה לכלול תכנית הבטיחות; גם על דעת העובדים, שלא דרשו דברים מיוחדים תמורת הסכם הבטיחות, אלא רק לשפות או לפצות עובדים שעלולים להיפגע בעתיד הרחוק מהדבר הזה; וגם על דעת ההסתדרות, שפעלה יחד עם כולנו להשיג את ההסכם.
דן הראל: באופן מאוד יפה חתמנו כולנו בטקס משותף ב-5.8, ויש לנו היום הסכם בטיחות שכולם נזהרים לא לגעת בו, כי הוא באמת הישג חשוב.
דן הראל: אבל אז, אחרי שסיימנו לדון על הסכם הבטיחות, ניגשנו לכל שאר הדברים שדחינו.
דן הראל: "כל השאר" כולל רצון של הרכבת לרכוש חבילת אחזקה יחד עם הקרונות החדשים שמגיעים לארץ, רצון של ההנהלה לדון בהיבטים כאלה ואחרים של שינויים ארגוניים, ורצון של ההנהלה ושל העובדים לדון על הסכם השכר שהגיע לקצו.
דן הראל: בתהליך הישיבה והניסיון להגיע להסכם, המשוכה הגבוהה ביותר, כפי שנראה כרגע, הייתה הנושא שהוועד קרא לו "מיקור חוץ" ואנחנו קראנו לו "חבילת אחזקה".
דן הראל: למעשה, במידה מסוימת, הגענו למעין דו-שיח של חירשים: ההנהלה רוצה לדון בהשלכות על העובדים אבל לא לדון בעצם ההחלטה לרכוש חבילת אחזקה, והעובדים לא מוכנים לדון בהשלכות אלא רק בחבילת האחזקה.
דן הראל: למעשה, ב-15.9 פגה ההתחייבות המשותפת של העובדים וההנהלה להימנע מצעדים ארגוניים, ולמרות שבית-המשפט הציע לשני הצדדים לא לעשות כלום במשך שבועיים אלא להיכנס לתהליך של הידברות, הוועד פתח בעיצומים, שבמסגרתם – אני לא אתאר את כל התהליך – הגיעו מספר פעמים לבית-הדין האזורי לעבודה.
דן הראל: בית-הדין קבע בסיכומו של דבר שאלה עיצומים לא חוקיים ולא מידתיים, ושהעובדים צריכים להפסיק עם הדבר הזה.
דן הראל: במסגרת זאת היו עיצומים ביום חמישי, שישי, ושבת בערב.
דן הראל: ההסתדרות והוועד עתרו נגד ההחלטה של בית-הדין האזורי, שגינה את ההתנהלות הזאת.
דן הראל: אנחנו כולנו הגענו בשבוע שעבר לבית-הדין הארצי לעבודה ועשינו שם מספר ישיבות, לילות כימים.
דן הראל: אני יכול לעדכן את ועדת הכלכלה שבלילה של ערב החג היינו עד שלוש בבוקר בבית-הדין הארצי לעבודה.