GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קובי ממליה: אמרתי שנדרש פה כוח אדם משטרתי, בעיקר של מרחב דוד, ומרחב דוד, עם המטלות הנוספות שלו, מקצה כוח אדם כמיטב הבנתו.
קובי ממליה: אותו סיפור זה גם אחרי השער.
קובי ממליה: יש מפרץ, שניתן להוריד ולהעלות את הנוסעים בשגרה באותו מפרץ.
קובי ממליה: הבעיה היא שגם למפרץ הזה נכנסים אוטובוסים פרטיים, וזו הסיבה ש"אגד" מורידה למטה.
קובי ממליה: אם במפרץ הזה יעמוד שוטר וישמור, אז יש תמרורים שזה רק לאוטובוסים בקווי שירות.
קובי ממליה: כל אוטובוס פרטי שנכנס לאותו מתחם אמור לקבל דוח.
קובי ממליה: גם כאן פקח עירוני לא יכול לתת דוח, אלא רק שוטר.
קובי ממליה: גם כאן אנחנו מסתמכים על מרחב דוד בלבד.
קובי ממליה: זה קורה בפועל ברגע שיש שוטר ששומר על המתחם.
ישראל אייכלר: מה עם השילוט בכותל, שיש אוטובוס או אין אוטובוס?
ישראל אייכלר: אמרו לנו מרב הכותל שרק העירייה עוסקת בתמרור.
קובי ממליה: יש פרויקט מקודָם, בשיתוף פעולה מלא עם משרד התחבורה' פרויקט שנקרא "בקרת כניסות".
קובי ממליה: רצינו להלביש על הפרויקט הזה עוד שלט, שזה לא יהיה ממש בקרה של כניסה אלא שלט שייתן מידע בזמן אמת אם האוטובוסים נכנסים או לא נכנסים.
קובי ממליה: כמובן שהעירייה אמונה על הביצוע, אחרי שהנושא קיבל אישור של תכנון ותקצוב של משרד התחבורה.
קובי ממליה: הנושא הזה הוא בשלבים ראשוניים של מחשבה איך עושים את זה, למה עושים את זה, כמה ומתי מפעילים.
קובי ממליה: זה לא צפוי להיות בחגי תשרי הקרובים.
ישראל אייכלר: למה העירייה סוגרת את העיר העתיקה לגמרי, למה לא רק את האזור של שער האשפות?
קובי ממליה: התחלנו את זה לפני ארבע שנים, בשיתוף עם משטרת התנועה.
קובי ממליה: ברגע שהתרנו לרכבים פרטיים להיכנס למתחם העיר פשוט עמדה, הפקקים התחילו הרבה לפני המטה הארצי בצד אחד, בדרך חברון.
קובי ממליה: כל העיר עמדה.
קובי ממליה: אין לרכבים הפרטיים איפה לעמוד שם, חניון קרתא וממילה מתמלאים בשעה 10:00 בבוקר ואז גם הציר הזה נסגר.
קובי ממליה: אין אפשרות להגיע עם רכב פרטי, אם כולם יגיעו עם רכב פרטי לכותל המערכת התחבורתית תקרוס.
קובי ממליה: היא קרסה, וזו הסיבה שהתחלנו להפעיל את ההסדר הזה.
ישראל אייכלר: אולי צריך להודיע יותר לציבור שהעיר העתיקה סגורה.
ישראל אייכלר: אומרים את זה לפעמים ברדיו, אבל צריך להודיע יותר, כי זה גם יגרום לאנשים שבאים מחוץ לעיר לא להיתקע שם.
קובי ממליה: אומרים את זה ברדיו בכל הרשתות כל שעה, יש שילוט לאורך כביש 1, השילוט המתחלף משתנה בחול המועד וכתוב שם: "העיר העתיקה סגורה לכלי רכב.
קובי ממליה: הסעות מחניוני חנה וסע".
קובי ממליה: השנה יש גם את הרכבת, אפשר להשתמש בה גם לחניון הר הרצל וגם לחניון גבעת התחמושת כדי להגיע לאזור.
ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לך, מר ממליה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לעבור ל"אגד", אבל לפני כן יש לי עוד נושא עם משרד התחבורה – ואני מתנצל בפני אנשי "אגד" - בעניין הרב-קו.
ישראל אייכלר: אין רב-קו משפחתי.
דרור גונן: אין כרטיס משפחתי.
דרור גונן: רב-קו זה רק הפלסטיק שטוענים עליו.
ישראל אייכלר: כן, אין כרטיס משפחתי.
ישראל אייכלר: זה גורם שמשפחה עם ילדים צריכה לקנות לכל אחד בנפרד וכל אחד מאבד בנפרד.
ישראל אייכלר: אפשר לעשות כמה תמונות קטנות על הכרטיס, זו לא בעיה.
ישראל אייכלר: מכסימום שני כרטיסים.
דרור גונן: זו לא הבעיה, אסביר.
דרור גונן: בכל כרטיס יש פרופיל של המשתמש, שמגדיר זכאות להנחה של אותו משתמש, לאחר שהוא זוהה באופן מלא וחתם על התחייבות.
דרור גונן: אי-אפשר להכניס בכרטיס יותר מפרופיל אחד, ככה זה בנוי.
ישראל אייכלר: צריך לבנות את זה כך, חמישה ילדים זו אותה זכאות, אותו גיל, אותו ר.
דרור גונן: אי-אפשר.
דרור גונן: ניסיתי לעשות משהו אחר.
דרור גונן: העליתי בקשה לוועדת טרכטנברג, במסגרת הניסיון לעודד את השימוש בתחבורה הציבורית, לייצר כרטיס משפחתי.
דרור גונן: למשל, משפחה מעל שלושה ילדים תקבל על כל נוסע נוסף במשפחה הנחה מסוימת, שיהיה גידול בשיעורי ההנחה עד תקרה.
דרור גונן: אז אפשר יהיה לתת הנחה קבוצתית לאותה משפחה או לאותה קבוצה, ויטענו לאותה קבוצה את הכרטיס בהנחה לכל אחד מהכרטיסים.
דרור גונן: אבל אין אפשרות לייצר כרטיס שיש בו מספר פרופילים.
דרור גונן: זה בלתי אפשרי.
ישראל אייכלר: יש בעולם ר כזה, הנחות משפחתיות.
ישראל אייכלר: ראיתי מחקר של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, עבודה מאוד יפה, על הנחות משפחתיות שיש בהרבה מדינות בעולם.
ישראל אייכלר: אתה חושב שמה שהצעת עכשיו זה מעשי?
דרור גונן: מעשי לחלוטין, רק צריך לתקצב את זה.
דרור גונן: כל ההנחות האלה צריכות להיות מתוקצבות מבחינת סובסידיה.
דרור גונן: בשוטף אין לי מאיפה להביא את הכסף הזה, כי אנחנו סגורים בתקציב נתון.
דרור גונן: אם יחליטו להקצות יותר - - -
ישראל אייכלר: לא הרבה יותר זול לעשות משהו טכני – כרטיס שאפשר להעלות חמישה פרופילים עליו?
דרור גונן: אי-אפשר לעשות את זה, מכמה סיבות.
דרור גונן: זו לא רק בעיה של התמונה, זה גם פרופיל.
דרור גונן: קודם כול, זה כרטיס שיכול לעבור מנוסע לנוסע, וזה אסור.
ישראל אייכלר: למה מנוסע לנוסע?
ישראל אייכלר: רק הנוסעים שתמונתם נמצאת על הכרטיס.
ישראל אייכלר: יש מקום לחמש תמונות, אין שום בעיה.
דרור גונן: זה מורכב.
ישראל אייכלר: לא אכפת לי שזה מורכב, העיקר שזה יסודר.
דרור גונן: זה בלתי אפשרי גם מבחינה - - -
ישראל אייכלר: זה ממש עוול לאזרחים.
ישראל אייכלר: עד היום יש לו כרטיסייה משותפת, והיום שוללים את זה.
דרור גונן: הוא יכול גם היום, אין שום בעיה.
ישראל אייכלר: הוא יכול לנסוע בכרטיסייה, אבל זה יעבור לרב-קו.
ישראל אייכלר: הוא צריך לעבור מהאוטובוס לרכבת.
דרור גונן: אין בעיה.
דרור גונן: למשל אני, כאזרח רגיל, יש לי כרטיסייה.
דרור גונן: אני עולה לאוטובוס ומבקש מהנהג שינקב לי שלושה ניקובים והוא עושה את זה.
דרור גונן: הוא יוריד לי שלושה ניקובים, אין בעיה.
ישראל אייכלר: ימשיכו למכור כרטיסים רגילים?
דרור גונן: לא, אפשר לעשות את זה ברב-קו.
ישראל אייכלר: אז אנסה להתעדכן, כי לא הבנתי שהרב-קו זה ר שעושים חורים.
דרור גונן: לא, הוא מנקב וירטואלית.
דרור גונן: הוא מוריד מסך כל הנסיעות.
ישראל אייכלר: ואם אני עולה עם חמישה ילדים, מה אעשה אתם?
דרור גונן: אתה יכול להוריד חמישה תיקופים – זה נקרא תיקוף.
ישראל אייכלר: אבל הגברת אומרת נכון, תעריפי ילדים שונים מאשר מבוגרים.
דרור גונן: המבוגר יטעין כרטיס רגיל וינקב את הכרטיס הרגיל.
דרור גונן: אם הילד עולה אתך ויש לו כרטיס - - -
ישראל אייכלר: ילד אחד יכול להיות לתקף לילדים אחרים?
דרור גונן: כעיקרון כן.
ישראל אייכלר: אז אולי זה צריך להיות הפתרון.
ישראל אייכלר: חייבים למצוא פתרון, זו הוצאה גדולה מאוד למשפחה.
דרור גונן: אני יודע, אבל מצד שני ההנחה היא פרסונלית ואנחנו לא רוצים, חלילה, שמישהו אחר ישתמש בהנחה שלא בהתאם לזכאות שלו.
דרור גונן: ניקח לדוגמה את הרכבת.
דרור גונן: הרכבת פותחת דלתות, אין לה נהג, היא לא יודעת אם מי שעלה עם הכרטיס הוא באמת בעל הכרטיס, אלא אם כן היא מפעילה פקחים.
דרור גונן: זו בעיה, אתה יכול לעודד אנשים לעשות פעילות שהיא לא ראויה.
דרור גונן: זה מצד אחד.
דרור גונן: מצד שני אנחנו מבינים שיש את הזכות לאבא לקחת את הילדים שלו ולנקב עליהם.
ישראל אייכלר: זו לא זכות.
ישראל אייכלר: זה פשוט יקר יותר, זו חובה.
ישראל אייכלר: אתה אומר שאתה מזכה אותו, אבל אתה מחייב אותו.
דרור גונן: חוקית, אם לילד אין כרטיסייה האבא משלם מחיר מלא.
דרור גונן: רק הילד זכאי לכרטיסייה.
ישראל אייכלר: אבל אתה גורם שלא יהיה לו כרטיס, זה מה שאני טוען.
דרור גונן: לא, אנחנו לא גורמים כלום.
דרור גונן: קודם כול, אנחנו מעודדים את זה שלכל הילדים יהיו כרטיסים חכמים.
דרור גונן: למה שלילד לא יהיה כרטיס חכם?
דרור גונן: כמו שהוא מחזיק את הכרטיסייה בכיס הוא יחזיק כרטיס חכם בכיס.
ישראל אייכלר: כן, אבל הוא מחזיק כרטיס שיש לו עלות, ואנחנו יודעים שילדים מאבדים כרטיסים באופן קבוע.
דרור גונן: אם הוא יאבד את הכרטיס ננפיק לו אחר.
ישראל אייכלר: צריך למצוא לזה פתרון.
ישראל אייכלר: אני יודע שזו בעיה.
שוקי אהרונוב: גם אם הוא מאבד את הכרטיס, הוא מגיע לנקודת הביקורת – אם זה "אגד" או רכבת – הוא נותן את תעודת הזהות והוא מקבל חזרה כל מה שאיבד.
דרור גונן: הוא מקבל את הניצול שנשאר לו בכרטיס, מה שבנייר הוא לא יקבל.
ישראל אייכלר: זה ר חשוב מאוד מה שאתם אומרים, צריך לפרסם את זה.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, אם אדם איבד כרטיס הוא יכול להזדכות על כמה שנשאר לו.
דרור גונן: הוא לא מזדכה, הוא מקבל כרטיס טעון.
שוקי אהרונוב: הוא משלם על הכרטיס החדש ומקבל את הזיכוי שנשאר לו בכרטיס הקודם, ומישהו אחר לא יכול להשתמש בכרטיס הזה.
ישראל אייכלר: אז תודה רבה בעניין הזה.
ישראל אייכלר: עכשיו ל"אגד".
ישראל אייכלר: איך אתם נערכים?
ישראל אייכלר: נתחיל מהצפון.
שוקי אהרונוב: אר על הקווים הבין-אזוריים.
שוקי אהרונוב: "אגד" מגייסת את כל כוח האדם שיש לה בחודש תשרי, מראש השנה והלאה.
שוקי אהרונוב: כל הקווים מעובים בגלל החיילים, וזה יוצר לחץ עצום על האזרחים הרגילים.
שוקי אהרונוב: אנחנו מנסים לקבל מהפיקודים דיווחים מתי ואיפה הם מנסים להוריד את החיילים – בבקעת הירדן, בית שאן, מחניים, הנקודות הקשות – והם מנסים ולעדכן אותנו, פחות או יותר.
שוקי אהרונוב: אבל זה דינמי, זאת אומרת אם הצבא בכוננות אז כל מה שדיברתי אתו ביום רביעי כבר לא מתאים ליום שישי, אבל יש דיאלוג בינינו לבין הצבא ומנסים לעזור אחד לשני.
ישראל אייכלר: גם אתם שוכרים חברות אחרות כדי לתגבר את הקווים, כמו שדיבר דרור?
דרור גונן: מפעילים את החברה לפיתוח גוש עציון בתגבור של ממוגנים בעיקר, וגם אוטובוסים רגילים.
ישראל אייכלר: אז אולי כדאי שגם "אגד" יוכל להוסיף אוטובוסים בשעות העומס מחברות פרטיות, ולא רק כשיש שביתה ברכבת?
דרור גונן: הוא לא צריך באופן עקרוני.
דרור גונן: המערכת די משומנת ויש להם בדרך כלל מספיק אוטובוסים שנותנים את המענה.
דרור גונן: רק במקומות שאי-אפשר להוסיף אוטובוסים ממוגנים הם לוקחים תגבור מחברות לפיתוח.
ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך, דרור, אנחנו יושבים פה במקום ממוזג ודי נוח, נעים לשמוע אותך.
ישראל אייכלר: אבל אחרי כל חג אני חש שאנשים עומדים בשמש וזועקים וגם בלילות, ואני מקבל טלפונים.
ישראל אייכלר: יש קריסה כמעט קבועה, ואתה אומר לי שיש מספיק אוטובוסים ולא צריך להוסיף עוד חברות.
ישראל אייכלר: אין מספיק אוטובוסים כל שנה וכל חג.
ישראל אייכלר: אולי צריך למצוא משהו?
דרור גונן: זה לא שאין מספיק אוטובוסים אלא שלפעמים יש ביקושים שאינם צפויים.
ישראל אייכלר: על זה אני מר אתך.
דרור גונן: מניסיון של הרבה שנים – ואתה יודע שאנחנו מנהלים פה תהליך שדרוג של כל המערך החרדי, אני באופן אישי מפעיל את זה - - -
ישראל אייכלר: דרך אגב, זה לא נושא חרדי, פשוט יש הרבה חרדים שאין להם רכב פרטי ולכן זה נשמע ככה.
דרור גונן: זה בעיקר נושא חרדי.
דרור גונן: קודם שאלת אותי, למשל: איך ההיערכות שלכם לערב החג?
דרור גונן: פעם ישבתי עם כמה מתכננים ושאלתי איך אנחנו בונים את זה.
דרור גונן: בא יועץ חרדי אחר, שלא נמצא פה כרגע, ואמר לי: המשחק מאוד פשוט - - -
ישראל אייכלר: אגב, הוא הוזמן ולא בא.
דרור גונן: אם אנחנו מרים על אותו אחד.
דרור גונן: הוא אמר לי: זה מאוד פשוט, הסבתא החרדית בבני-ברק אומרת לילדים: אתם לא נכנסים אליי הביתה עד חצי שעה לפני כניסת החג.
דרור גונן: היא עסוקה בהכנות.
ישראל אייכלר: לא, הוא טעה.
ישראל אייכלר: הבת אומרת לאמא: אני לא רוצה להכביד עלייך, לכן אני באה - - -
דרור גונן: אוקיי, אפשר לקחת את זה מהצד השני.
דרור גונן: אז מה שקורה, שעה וחצי, שעתיים, שלוש שעות לפני כניסת החג אתה פתאום מקבל כמות אדירה של אנשים שמחכים בתחנות.
דרור גונן: אתה אף פעם לא יודע לצפות בדיוק את השעה, אז אתה מכין ארסנל של אוטובוסים, אבל אתה גם משחרר אותם כי אנשים באים.
דרור גונן: הם לא ממלאים את האוטובוסים, אבל אתה משחרר כי זה שירות תחבורה ציבורית.
דרור גונן: צריך להבין, אנחנו מפעילים שירות תחבורה ציבורית, לא הסעות פרטיות.
דרור גונן: אנחנו מנסים להתגמש במכסימום, אבל אנחנו חייבים לשמור על המרכיבים של התחבורה הציבורית.
דרור גונן: בסוף זה שרצה לנסוע בשעה 1:30 צריך לנסוע ב-1:30, הוא לא צריך לחכות לאלה שיבואו ב-2:00.
ישראל אייכלר: יש לי הצעה אחרת, נרשה לחברות פרטיות להיכנס לשוק ולא נצטרך לחכות לתחבורה הציבורית.
דרור גונן: בשביל להיכנס לשוק התחבורה הציבורית צריך לעמוד בתנאים מסוימים.
דרור גונן: לא כל אחד יכול להפעיל תחבורה ציבורית.
ישראל אייכלר: נכתיב תנאים שיאפשרו.
ישראל אייכלר: מה שאתם עושים היום זה שאתם מכתיבים תנאים שלא מאפשרים לחברות פרטיות - - -
דרור גונן: למה לא מאפשרים?
דרור גונן: זה לא מדויק מה שאתה אומר.
ישראל אייכלר: מצד שני, אתה אומר שאתה לא רוצה לשכור חברות פרטיות כי יש מספיק אוטובוסים.
ישראל אייכלר: אני, כחבר כנסת, ואתה, כמשרד תחבורה, חייב לספק תחבורה ציבורית לפי מה שהציבור רוצה.
ישראל אייכלר: אתה לא צריך לחנך את הציבור מתי לצאת ומתי לבוא.
דרור גונן: לא אמרתי שאני מחנך מישהו, הגדרתי את הבעיה.
דרור גונן: המפעילים מעמידים את מכסימום האוטובוסים.
דרור גונן: יותר מזה, ל"אגד" ספציפית יש את כל הפעילות של האוטובוסים הבין-עירוניים, 85% מהם עוברים לשירות המגזר החרדי בימי שישי ושבת, אתה יודע את זה.
דרור גונן: רוב הציבור הכללי לא משתמש כמעט בכלל.
דרור גונן: מפעילי התחבורה הציבורית הפרטית האחרים, שנכנסים במסגרת התחרות בתחבורה הציבורית, מתגברים עם כמות אדירה של קבלנים.
דרור גונן: ראה "סופרבוס", כדוגמה, ווזה לא מספיק.
דרור גונן: אתה גם צריך להבין שלשוק הפרטי לא שווה, מכל מיני סיבות, להעמיד אוטובוס.
דרור גונן: על אוטובוס עם תיירים הוא מרוויח יותר מאשר להסיע נסיעה אחת של תחבורה ציבורית.
דרור גונן: זה יותר מורכב ממה שזה נראה מבחוץ.
ישראל אייכלר: לי נראה שהחברות מתעשרות, שהאנשים לא נוסעים בחינם, משלמים הון עתק, משלמים מחירים טובים.
ישראל אייכלר: כל אדם פרטי שיש לו אוטובוס היה שמח מאוד לנסוע בקווים האלה בשעות הקשות, כך שיש פה שני צדדים.
ישראל אייכלר: אני מקבל כל מה שאמרת כנכון, אני לא מכחיש את מה שאתה אומר, אני רק אומר שמחובתנו להתמודד עם המציאות ולא לנסות לשנות מציאות כי לא נצליח לשנות אותה אלא להשאיר אנשים ברחוב.
דרור גונן: אנחנו מתמודדים, הכנסנו מפעילים חדשים.
ישראל אייכלר: הבאת כדוגמה את ביתר עלית.
ישראל אייכלר: מצוין.
ישראל אייכלר: כי יש שם אדם שלא אכפת לו להביא עוד חברות ועוד חברות, כמה חברות שצריך בשעות - - -
דרור גונן: מה זה לא אכפת לו?
דרור גונן: זה כתוב במכרז שלו.
דרור גונן: הכנסתי לשם 5,000 תגבורים.
ישראל אייכלר: הוא לא מפסיד, ויש תחבורה מצוינת.
ישראל אייכלר: באותה ביתר, אני לא יודע אם אתה זוכר, במכרז הקודם היה סבל נוראי לאלפי אנשים.
ישראל אייכלר: מה זה מראה?
ישראל אייכלר: שעם רצון טוב אפשר לפתור בעיה תחבורתית כמעט בכל מקרה.
ישראל אייכלר: לא נתתי אפשרות לחברות האחרות לר, אז אני מודה לך.
ישראל אייכלר: אני מקווה מאוד שתהיה גמישות, כמו שאמרת, שאפשר יהיה להוסיף עוד חברות.
דרור גונן: אפשר.
דרור גונן: ב-1 בנובמבר - - -
ישראל אייכלר: אני רוצה שאחרי החג, בעזרת השם, כמו אחרי ל"ג בעומר, שחשבנו שבל"ג בעומר חייבת להיות קריסה וברוך השם אחרי ל"ג בעומר באנו ובירכנו, מאוד אשמח שנוכל לבוא אחרי החג ולברך את משרד התחבורה, את "אגד" ואת חברות התחבורה כולן על ההצלחה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לתת לחברת "נתיב אקספרס" את רשות הדיבור.
ישראל אייכלר: איפה אתם מובילים?
נאיף דעקה: אנחנו מפעילים רק קו אחד, הפעילות שלנו קטנה בהרבה משל "אגד" ו"דן".
ישראל אייכלר: איפה אתם עובדים?
נאיף דעקה: אנחנו עובדים בקו נתניה-בני ברק.
ישראל אייכלר: ואתם מצליחים לספק - - -?
נאיף דעקה: כן.
נאיף דעקה: אנחנו בקשר עם משרד התחבורה ועם הקהילה החרדית ואנחנו מתגברים בתקופת החגים.
דרור גונן: שם יש בעיה אחרת, ושם אתה אולי יכול לעזור, בקריאה לפחות.
דרור גונן: אתה יודע שבבני-ברק אין תשתיות של תחבורה ציבורית, וזאת עיר מוטת תחבורה ציבורית.
דרור גונן: אנחנו לא מצליחים לייצר מסופים, חניות תפעוליות.
דרור גונן: אנחנו חונים שם ברחובות, חונים בכבישים.
דרור גונן: החברה הזאת, שרוצה לתגבר קצת, אין לה איפה להעמיד את האוטובוסים, ויותר גרוע, יש גם תקופות שהעירייה מתעצבנת ונותנת להם דוחות על זה שהם עומדים.
שוקי אהרונוב: גם לנו.
דרור גונן: גם ל"אגד" הם נותנים וגם לאחרים.
דרור גונן: זה מצב כאוטי, שהמגזר החרדי לא דואג לעצמו.
דרור גונן: יש פה בעיה שורשית.
ישראל אייכלר: נעביר את הבקשה שלך לראש העיר בני-ברק.
ישראל אייכלר: אני חושב שכבר שנים, עוד לפני שהייתי בכנסת, אני שומע את הטענה הזאת, שבבני-ברק אין מסופים.
ישראל אייכלר: אבל נדמה לי שיש מקום ליד מגדל המים, לא?
דרור גונן: זו אחת מנקודות היציאה שאנחנו עושים.
דרור גונן: היציאות המהירות בחגים - - -
ישראל אייכלר: אולי לרב רודיך יש בשורה בעניין?
יצחק רודיך: בזמנים מיוחדים מגדל המים עובד בתיאום מלא עם משרד התחבורה ובאישור של משרד התחבורה.
יצחק רודיך: זה עבר בתקופת בין הזמנים בקווי הצפון.
יצחק רודיך: ליד מגדל המים יש עוד נקודה של סמינר, 300 מטר משם, שקווי הדרום עבדו משם.
יצחק רודיך: לדוגמה, במוצאי ראש השנה, מדובר ב-500 אוטובוסים שנכנסים בתוך שעה-שעה וחצי.
דרור גונן: וזה רק שלכם.
יצחק רודיך: אני מר על אוטובוסים.
יצחק רודיך: להכניס עוד 500 אוטובוסים לרחובות רבי עקיבא, חזון איש ועזרא, זה כמו להנחית כמה מטוסים בתוך בני-ברק.
יצחק רודיך: אין אפשרות להפעיל תחבורה ציבורית בזמנים כאלה בעיר הזאת ב-100%.
ישראל אייכלר: אבל הפתרון שנתת עכשיו מצוין - להוציא החוצה.
יצחק רודיך: לצד התפעול הרגיל של המסלול הרגיל, כדי לא לפגוע בלקוחות שעומדים בציר הרגיל, אנחנו מוציאים את הקווים 402 ו-350, לאשדוד ולירושלים, ממגדל המים בשעות שבהן אנחנו יודעים שיש עומס, על מנת לתת מענה לרחוב עזרא, שהוא הרחוב החסום ביותר.
יצחק רודיך: בזמן האחרון הקימו שם איי תנועה לבטיחות, אבל אם עומד אוטובוס בתחנה זה יוצר - - - במוצאי ראש השנה האחרון, לפני שה, היה פקק של משהו כמו 150 אוטובוסים שעמדו מוויז'ינץ כמעט עד "דובק".
ישראל אייכלר: זאת אומרת, אנחנו אשמים שהאזרח המסכן עומד סובל.
ישראל אייכלר: מה שאנחנו מספרים אחד על השני – העירייה על "אגד" - - -
יצחק רודיך: אנחנו לא מרים על העירייה, אנחנו גם לא יכולים להאשים את אלה שבנו את העיר והתאימו אותה לסוס ועגלה ולא לאוטובוסים של חברות פרטיות.
יצחק רודיך: צריך להבין שאי-אפשר למחוק את העיר ולבנות אותה מחדש, אבל צריך לעשות את המכסימום במינימום שקיים.
יצחק רודיך: אין את האפשרויות הטובות ביותר, אבל אפשר לתת את האפשרות הפחות גרועה.
יצחק רודיך: לגבי רחוב עזרא, צריך להבין שמגיעות כמויות – וקודם דרור הזכיר את חסידות ויז'ניץ.
יצחק רודיך: יוצאים כמה אלפי חסידים בשעה-שעה וחצי, כשהאוטובוס כל שלוש-ארבע דקות יכול להיכנס לתחנה.
יצחק רודיך: תוך חמש עד עשר דקות הרחוב נחסם באנשים וגם האוטובוסים עומדים במקום.
יצחק רודיך: זאת גם הבעיה שאנחנו רואים בירושלים.
יצחק רודיך: אם נגיע למוצאי ראש השנה בירושלים, ציר בר אילן כולו, מעתירות מדע, מלא אוטובוסים.
יצחק רודיך: גור, בלי עין הרע, זה למעלה מ-10,000 איש; בעלז – אותו ר.
יצחק רודיך: מדובר על למעלה מ-600 אוטובוסים שעובדים רק מירושלים במוצאי ראש השנה, אין אפשרות תשתיתית להוציא את כל האנשים בו-בזמן, ופה נוצר החיכוך בין - - -
ישראל אייכלר: דווקא הדוגמה של בעלז, שיוצאת ישר להר חוצבים, כביש 9, זה ר גדול מאוד.
יצחק רודיך: דרור העלה את זה ואני מדגיש את זה - לצד המסלול הרגיל, אנחנו מזהים את המוקד של גור ושמים אוטובוסים בצד השני של בר אילן כדי להוציא את האנשים דרך כביש 9.
יצחק רודיך: אנחנו לוקחים את אזור בעלז, ממקדים אותו כמוקד וקווים 402 ו-450 יוצאים משם.
יצחק רודיך: עתירות מדע אותו ר, הכניסה לעיר אותו ר.
ישראל אייכלר: אי-אפשר לעשות בבני-ברק אותו רעיון?
ישראל אייכלר: אולי דרך הפארק הלאומי, דרך תל-השומר?
דרור גונן: שם יש בעיות עם רמת-גן, אני לא רוצה להיכנס לצרות שיש לנו.
דרור גונן: רמת-גן לא נותנים לנו לעמוד אפילו ליד קניון איילון כי זה לטובת בני-ברק.
דרור גונן: יש לנו הרבה צרות.
יצחק רודיך: האוטובוסים שיוצאים ממגדל המים באמת עוברים, הם לא נכנסים - - -
ישראל אייכלר: כתוב בתורה: לא ייתן לך אדום לעבור בגבולו.
ישראל אייכלר: הוא רק ביקש לעבור.
דרור גונן: אתה יודע שבני-ברק חסמו לרמת-גן את היציאה - - - יש הרבה בעיות אחרות.
דרור גונן: אני לא רוצה להיכנס לזה, זה לא העניין.
יצחק רודיך: הרב אייכלר, הרעיון שאתה מעלה הוא רעיון נכון והוא עובד בשטח.
יצחק רודיך: כלומר, אלה שיוצאים ממגדל המים באמת לא נכנסים לבני-ברק אלא חוצים לכיוון צומת אלוף שדה ולא נכנסים לרחוב עזרא.
יצחק רודיך: זה ר שעובד במשך כל הזמן.
יצחק רודיך: אני רוצה להתייחס לנושא של הסליחות ולנושא של הכותל המערבי.
יצחק רודיך: הנושא של סליחות, כמו שאמרנו, השנה הוא דומה לשנה שעברה.
יצחק רודיך: כולנו יודעים גם מתי יוצא מוצאי שבת של סליחות בעוד חמש שנים, זה לא ר שקשה לדעת.
יצחק רודיך: מבחינת ההיערכות גם במוצאי שבתות – ואני לא מר רק על גור אלא גם על חסידות צאנז בנתניה וגם על בעלז, שמקבלים 30 אוטובוסים של קו 450 שעוזבים את אשדוד לכיוון ירושלים ב-4:00 בבוקר וגם קו 402 – אותו ר החזרה.
יצחק רודיך: רק שהחזרה נופלת על יום ראשון, שהוא יום מאוד עמוס, עם הרבה חיילים.
יצחק רודיך: דרור אמר נכון, שבמצב הקיים משתדלים לא לפגוע בשירות הקיים, לתמרן בכזה יום, שהוא יום קשה, בין הביקוש החריג לכמות הביקוש הקיימת בקו כזה או אחר.
יצחק רודיך: אנחנו מנסים לתמרן ועושים את מה שאפשר, אני מאוד מקווה שבעזרת השם אנחנו נצליח.
יצחק רודיך: לגבי הכותל המערבי – בסוכות הכמות של קווי 2 ו-1 זה אוטובוס מפרקי שיוצא לכיוון הכותל כל דקה או שתי דקות.
יצחק רודיך: בסוכות לא עומדים אוטובוסים של תיירים - המשטרה לא מאפשרת להם להיכנס - אבל יש שרוול של 60-50 אוטובוסים שעומדים משער האשפות שמאלה עד לשער האריות למטה.
יצחק רודיך: מדובר בכמות של מאות אלפים אנשים שמגיעים, בעיקר בלילות.
יצחק רודיך: ברכת הכוהנים, אני לא יודע אם אנשים יודעים מזה – בלי לפגוע ברב ברנדווין – זה כבר מושג.
יצחק רודיך: הלילות, מה שקורה ב"מנחה" ו"מעריב" בלילות בכותל המערבי, הכמות עוברת את ברכת הכוהנים היום.
יצחק רודיך: זאת אומרת, כל לילה, בפרט ביום האחרון של חול המועד, מדובר בכמות של 150,000 עד 200,000 איש שמגיעים לכותל מכל הארץ.
יצחק רודיך: הצריכה של תחבורה ציבורית זו צריכה אדירה, שגם עוברת את הכמות של הלחץ של ל"ג בעומר.
יצחק רודיך: בשביל לאפשר להוציא את האנשים בתשתית הקיימת, שזה מסלול אחד של אוטובוס, אנחנו מזרימים – בשיתוף עם המשטרה ועיריית ירושלים - שמונה מפרקיות, שאותן אפשר להכניס בקיבולת של הכביש.
יצחק רודיך: שמונה-שמונה יוצאים כל חמש דקות, וכשיוצאות המפרקיות לא נראה שבכלל היה שם אוטובוס בשעה האחרונה.
ישראל אייכלר: אם זה כל כך הרבה אנשים, למה לא לפתוח את כל הדלתות וכל הזמן לזרום, כל דקה?
יצחק רודיך: פותחים את כל הדלתות.
יצחק רודיך: אין אפשרות טכנית.
יצחק רודיך: יש מבקרים שעומדים וממלאים כל אוטובוס.
יצחק רודיך: נפתחות בערך 20 דלתות לשלוש דקות וכשיוצאים האוטובוסים זה נראה שלא היו אוטובוסים מרוב אנשים שמגיעים.
דרור גונן: אני מציע לך לבוא לברכת הכוהנים הקרובה.
דרור גונן: אתה תראה את זה מקרוב.
ישראל אייכלר: כבר הרבה שנים לא הייתי בברכת הכוהנים, כי אני חושב שאלה שגרים מחוץ לעיר יש להם זכות לבוא.
ישראל אייכלר: אני יכול לבוא כל השנה ובאמצע הלילה, ואני לא צריך להעמיס עוד בן-אדם.
ישראל אייכלר: פשוט משיקול זה אני לא הולך לשם.
ישראל אייכלר: לפעמים אני נוסע בחול המועד בלילות לכותל.
ישראל אייכלר: אני נוסע בתחבורה ציבורית כי ברכב פרטי לא שייך להגיע לשם, ואני רוצה להגיד לך שב-1:00 בלילה זה זורם.
ישראל אייכלר: אבל היה מקרה בשנה שעברה, שאני חייב לר עליו גם עם נציג המשטרה.
ישראל אייכלר: העיר נחסמה - - -
יצחק רודיך: ברשותך, הרב אייכלר, עוד משפט לגבי יום כיפור.
ישראל אייכלר: אתן לך, אבל אני רוצה להגיד את זה.
ישראל אייכלר: שלחו את המכוניות לוואדי ג'וז, סכנת נפשות.
ישראל אייכלר: בשנה שעברה זה היה בדיוק ברמדאן ויש איזו מאפייה שם, והכול היה חסום.
ישראל אייכלר: כל האנשים מהכותל המערבי – השוטרים שחסמו במקום צדקו, כי לא הייתה אפשרות להעביר לכיוון שער יפו.
ישראל אייכלר: אז כולם ירדו למטה וכיוון שער שכם היה חסום, במוזיאון רוקפלר היה חסום.
ישראל אייכלר: אפשר היה לנסוע רק דרך ואדי ג'וז.
ישראל אייכלר: חשבתי: ריבונו של עולם – אני לא רוצה להגיד את זה בשידור חי – מה יכול היה לקרות, כשהכול חסום.
ישראל אייכלר: מה שלא יקרה, אין לשירותי ההצלה איך להגיע, לא משער שכם, לא משער יפו ולא מוואדי ג'וז.
ישראל אייכלר: איך אפשר למנוע מצב כזה?
ישראל אייכלר: לגרום שהכול יזרום.
יצחק רודיך: אני יכול להתייחס בקטע של התחבורה הציבורית.
יצחק רודיך: כמו שאמרתי לגבי בני-ברק, את העיר העתיקה ואת הכבישים שם, למרות שמשרד התחבורה ערך לא מעט דיונים גם עם המפעילים וגם עם עיריית ירושלים לגבי הרחבת התשתיות במקום, לא שייך לשנות התוואי הקיים.
יצחק רודיך: אני אמנם לא דובר המשטרה, אבל בלחץ שיש להם, להעביר 100,000 איש מהכותל, ברמת הבטיחות הקיימת, ברמת הביטחון, זה מבצע מאוד מורכב.
יצחק רודיך: לגבי הכותל, התכיפות של התחבורה הציבורית והאפשרויות לפתרון הן מעטות.
יצחק רודיך: עושים את המכסימום, אני חושב שמשתפרים מפעם לפעם.
יצחק רודיך: אני לא רוצה להעלות את רף הציפיות, אני לא רואה פתרונות רבים בנושא הכותל המערבי.
יצחק רודיך: מי שנוסע לכותל המערבי צריך להבין שהוא נוסע יחד עם עוד 100,000 איש וזה לוקח זמן לצאת משם.
ישראל אייכלר: אולי אפנה בקשה אישית לתושבי ירושלים: תנו לתושבי שאר הארץ לבוא לכותל המערבי בימי החגים.
ישראל אייכלר: אנחנו נבוא באמצע הלילה, לא נורא.
ישראל אייכלר: אנחנו לא גרים רחוק, אולי קצת נווסת את העומס לפי שעות.
יצחק רודיך: אני מקווה שבגלל הקריאה לא יהיו לנו אוטובוסים ריקים.
ישראל אייכלר: אל תדאג.
יצחק רודיך: השנה אנחנו מתחילים את השירות במוצאי יום כיפור מעט יותר מאוחר, בשעה 20:30, בגלל היציאה של הצום.
יצחק רודיך: כמובן, אנחנו עושים את זה באישור משרד התחבורה.
יצחק רודיך: צריך להבין שרוב הנהגים צמים.
יצחק רודיך: לדעתי, רוב רובו של העם צם, זה לא משנה אם הוא שומר מסורת או לא שומר מסורת, אם הוא דתי או לא דתי.
יצחק רודיך: רוב הנהגים צמים, ומוצאי יום כיפור זה זמן מאוד עמוס.
יצחק רודיך: ביום כיפור באמת לא נוסעים, אבל בערב יום כיפור ומוצאי יום כיפור נוסעים.
יצחק רודיך: בשעה הראשונה יוצאים מירושלים למעלה מ-200 אוטובוסים, בעיקר מאזור בעלז וגור.
יצחק רודיך: אנשים גומרים את הצום בשעה 6:00 בערב – השנה זה מסתיים אפילו לפני – ולא מבינים למה שעתיים וחצי אין אוטובוס.
יצחק רודיך: אנשים צריכים להגיע מבית הכנסת, לעשות הבדלה, להגיע לחניון, לקחת אוטובוס ולעלות לירושלים.
ישראל אייכלר: אני חושב שכן מבינים.
יצחק רודיך: אוקיי.
יצחק רודיך: אז אני חושב שצריך בקטע הזה סבלנות ונקווה שבעזרת השם התוכנית ימומשו.
ישראל אייכלר: תודה רבה לך, הרב יצחק רודיך.
ישראל אייכלר: מר גיל ויטמן, ראש תחום תכנון תנועה בחברת "דן", בבקשה.
גיל ויטמן: כמידי שנה אנחנו נערכים בחברת "דן" לקראת חגי תשרי.
גיל ויטמן: בעבר הייתה לנו פעילות מאוד כבדה בציר של ירושלים-תל-אביב, כי חלקנו את הקווים 400 ו-402 עם "אגד".
גיל ויטמן: השנה אנחנו מתרכזים בקו 400, שנוסע מבני-ברק לירושלים, ויש לנו את הקווים הנוספים שהם 292 ו-92 מפתח-תקווה לבני-ברק וקו 354 מבאר-יעקב לבני-ברק.
גיל ויטמן: מובן שהפעילות המקומית שלנו בתוך העיר בני-ברק, של הקווים העירוניים, תיעשה על-פי הצרכים, כמו בכל שנה.
גיל ויטמן: נוסעים בתוך העיר, בהתחשב במאסה האדירה של הרכבים הבין-עירוניים והפקקים שהעיר הזאת טומנת בחובה לקראת החגים הקרובים.
ישראל אייכלר: אין לכם תגבור בתל-אביב בחודש תשרי?
גיל ויטמן: אתה מר על המגזר החרדי?
ישראל אייכלר: לאו דווקא המגזר החרדי.
גיל ויטמן: בתל-אביב, כמו שדרור אמר, יש הפעלת קווי לילה בחול המועד ובסופי שבוע.
גיל ויטמן: מעבר לזה התחבורה היא די שגרתית, בהתייחס לאירועים שהעירייה עצמה עושה לטובת הציבור.
ישראל אייכלר: אני מנצל את העובדה שאתה מר אתי ואנחנו יושבים בוועדה לתחבורה ציבורית.
ישראל אייכלר: היו פה הרבה תלונות על עניין הרפורמה.
ישראל אייכלר: איך התרגלתם לרפורמה בגוש דן?
גיל ויטמן: אסיים את הנושא של חגי תשרי ונעבור לנושא של הארגון מחדש.
גיל ויטמן: כאמור, התחבורה מאוד קשה בבני-ברק.
גיל ויטמן: להפעיל תחבורה עירונית בתוך בני-ברק בתקופת החגים זה ר שהוא מאוד קשה.