GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גילה אדרעי: אבל כשאני אומרת להם: חבר'ה, הנהגים פורסים - - -
רוברט טיבייב: עוד טעות, גילה – צריך לעשות בלגאנים.
גילה אדרעי: אבל הנה, כשעושים בלגאנים אז אומרים לי שהנוסעים כעסו.
גילה אדרעי: הנהג קיבל מכות.
גילה אדרעי: אותו נהג שעמד כי היה לו "סימנור" אדום, הנוסעים פתחו את הדלת והרביצו לו מכות.
גילה אדרעי: אני לא רוצה להגיד לכם – יש שירותים בקרונות, והנוסעים עשו צואה על הספסלים.
גילה אדרעי: לא כי לא היה איפה לעשות, אלא כי הכול אפשר וזה מצטלם טוב.
גילה אדרעי: אז קודם כל פניתי לאזרחים וביקשתי סליחה, כי זאת לא הייתה המגמה.
גילה אדרעי: אם הייתי רוצה שיסבלו, הייתי עוצרת את הרכבת ולא אומרת מראש.
גילה אדרעי: הרי אמרתי מראש: קחו את הזמן, מי שרוצה שייקח 40 דקות ויצא.
גילה אדרעי: האחיינית שלי נסעה באותו יום, לקחה 40 דקות והגיעה בזמן לתל-אביב.
גילה אדרעי: אבל כשרוצים להשחיר אותך יש להם מספיק כלים ומספיק כסף.
גילה אדרעי: אני לא יכולה להתמודד עם סכומי הכסף שיש להם.
גילה אדרעי: באמת, אנחנו אוספים מהגרושים שיש לנו, אפילו לא נתנו מתנה לחג לעובדים.
גילה אדרעי: נתנו איזה שי צנוע של ממתקים, וגם זה יוצר עליהום כי עובד מחכה לחג לקבל את מה שמגיע לו.
גילה אדרעי: אני צריכה להחזיק עורך דין ברמה מולם, אני צריכה יועץ תקשורת, אני צריכה יועץ כלכלי.
גילה אדרעי: חבר'ה, מישהו פה איבד את העשתונות.
גילה אדרעי: אנחנו מדברים על ציבור עובדים.
גילה אדרעי: על מה כל הצדק החברתי הזה?
גילה אדרעי: מספיק עם עובדי הקבלן האלה.
גילה אדרעי: כואב לי שאנחנו דור א' ודור ב'.
גילה אדרעי: אתה חושב שזה נוח שיש עובדים שעושים את אותה עבודה אבל אחד מקבל X ואחד מקבל Y? זה נעים?
רוברט טיבייב: גם בכנסת זה אותו דבר, יש דור א' ויש דור ב'.
גילה אדרעי: לא ידעתי.
כרמל שאמה-הכהן: גילה אדרעי, מיצית בשלב הזה?
כרמל שאמה-הכהן: יהיה עוד סיבוב אחר-כך.
דן הראל: אני רוצה להגיד רק דבר אחד.
דן הראל: חיכיתי בסבלנות.
דן הראל: אני לא מסכים למשהו בין 75% ל-90% ממה שגילה אמרה.
דן הראל: או שהנתונים לא נכונים, או שהדברים פשוט לא נכונים.
כרמל שאמה-הכהן: יש מחלוקת עובדתית בכלל.
דן הראל: בהחלט יש לי מחלוקת עובדתית קשה איתה.
גילה אדרעי: יש לנו נתונים.
יהושע טל: או שהנתונים שאתה מקבל לא נכונים.
דן הראל: כל זה לא מצדיק את העובדה שלמרות – אני לא רציתי להיכנס לזה אבל אני רואה שאין מה לעשות – למרות צווים של בית-משפט, ולמרות שהלכו פעם-פעמיים-ושלוש לבית-משפט ובית-משפט אמר שאסור לעשות, העובדים בהנחיית הוועד לקחו רכבות ועשו איתם מה שהם רוצים.
גילה אדרעי: זה לא נכון.
דן הראל: חברות של הבת שלי רצו לרדת בתל-אביב.
דן הראל: הנהג עצר להם בבנימינה, הוריד אותם באמצע הלילה, "לכו תחפשו ת'חברים שלכם.
דן הראל: " אין הצדקה לדברים האלה.
דן הראל: מה עוד שהם מבזים את ההחלטות של בית-הדין פעם-פעמיים-ושלוש.
דן הראל: אין דין בישראל, ניתן לבזות כל מה שרוצים.
דן הראל: אז יש גבולות, גילה, והעובדים - - -
גילה אדרעי: זה לא נכון מה שאתה אומר.
דן הראל: אני אומר לך מה אני חושב, ואני אומר לך מה השופטת לקסר אמרה.
גילה אדרעי: תגיד לי כמה פעמים ביזיתי את בית-הדין.
גילה אדרעי: לא, לא, לא.
גילה אדרעי: תקשיב - - -
דן הראל: את תקשיבי.
דן הראל: אני אמרתי - - -
גילה אדרעי: דן, כשאתה אומר פעם-פעמיים-שלוש - - -
כרמל שאמה-הכהן: גילה אדרעי, תני לו לסיים ואז תגיבי.
דן הראל: לא רק מה שאני אמרתי, אלא גם מה שהשופטת לקסר אמרה.
גילה אדרעי: אמרה פעם אחת, פעם אחת.
דן הראל: פעמיים היא אמרה.
דן הראל: ומה שאמרה נילי ארד, שופטת בית-המשפט הארצי לעבודה.
דן הראל: מה היא אמרה לכם על השיבושים האלה?
גילה אדרעי: אבל לא יכול להיות שפה אתה מפסיק - - -
דן הראל: השיבושים האלה לקחו את עם ישראל ופגעו בו בצורה קשה מאוד.
דן הראל: גם הפתיחה של הקו לראשון לציון – למרות צו מפורש של השופטת ולמרות שבית-המשפט הארצי אמר לכם שאסור לעשות, עשיתם.
גילה אדרעי: אבל אמרנו לה.
דן הראל: פה אפשר להגיד שהעובדים הם מסכנים, אבל מה שקרה בפועל זה שאתם התנהגתם כבעלי בית ועשיתם מה שרציתם.
רוברט טיבייב: שאלת הבהרה, אם אפשר: הולכים על הפרטה או לא?
דן הראל: אני מתנגד למילה "הפרטה".