GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יריב לוין: אבל אני מדבר גם על הפרסום - - -
דני דנון: היום יש אמצעים טכנולוגיים - - -
שי חרמש: יהיה מחיקון ואנטי מחיקון.
דני דנון: תקריא את ההצעה שלך שוב, בבקשה.
ליאור חריש: אני הצעתי שבשידורי הרדיו והטלוויזיה תתאפשר גם הכללת תכנים שעניינם מאפייני המוצר או תנאי מכירתו, ובלבד שאין בהם אישור הפרת 2 או 6 לחוק.
דני דנון: אז אני מציע שנוריד את עניין מאפייני המוצר.
דני דנון: זאת אומרת תהיה לכם האפשרות ללכת לרשות השנייה, ואנחנו נאשר את "תנאי המוצר".
דני דנון: יהיה לכם מרחב תמרון הקיים בחוק.
ליאור חריש: זאת אומרת במצב כזה חברה של משקאות שרוצה לצרף - - - בעצם לא תוכל לעשות את זה.
דני דנון: אני לא נכנס כרגע להגדרה של "תנאי מוצר", ויש כללי הרשות השנייה שאתם מחויבים גם אליהם.
דני דנון: המפרסמים קריאטיבית איך לייצר את הפרסומת.
דני דנון: הם יעשו זאת, אני בטוח.
ליאור חריש: תנאי מכירה.
לאה ורון: "תנאי מכירה" – הכוונה שלו להכניס מבצעים לתוך הנושא של המחיר.
לאה ורון: לכן הוא מדבר על תנאי המכירה.
אתי בנדלר: וזה מעודד, ואני לא בטוחה שזה ראוי ורצוי.
ליאור חריש: למשל המקום שניתן - - -
אתי בנדלר: "תנאי מכירה" זה לא מקום.
אתי בנדלר: אתה רוצה "מקום", תגדיר "מקום".
אתי בנדלר: "תנאי מכירה" זה משהו אמורפי.
לאה ורון: בפסקה 4 נאמר: "צורת המוצר ומקום מכירתו, לרבות מקום ייצורו ותמונות של אותו מקום.
לאה ורון: יש לך את זה בפסקה 4, אם אתה לא מתייחס למבצעים.
ליאור חריש: - - -
אתי בנדלר: רק מחיר.
קריאה: זה לכולם.
אתי בנדלר: "שניתן לפרסומת מותרת למשקה - - - מחיר המשקה".
דני דנון: נוסיף את מחיר המשקה לכלל החוק בסעיף (8).
דני דנון: אנחנו מצביעים על פסקה 8 בלבד – הוספת המחיר.
דני דנון: הצבעה בעד פסקה (8) – רוב נגד – אין נמנעים – אין.
דני דנון: אנחנו רוצים להוסיף את שנת הייצור של המשקה.
ישראל איבצן: אדוני - - -
דני דנון: סליחה, לסעיף הספציפי הזה הערה.
ישראל איבצן: אבל אני ביקשתי קודם.
ישראל איבצן: אפשר להתעלם ממה שאני מבקש ולא לתת לי לומר את זה.
ישראל איבצן: אני רוצה לומר לחברי הכנסת שבחג הקרוב לא ניתן יהיה לאנשים לתת יין ועוד יין במתנה בחנויות.
ישראל איבצן: ודאי שכן, כי אי אפשר לתת עוד יין אחד, ואת השני ללא תמורה.
ישראל איבצן: שנית, אני חוזר ואומר שאתם סוגרים שוק של מאות אלפי בקבוקי יין שניתנים כמתנה על-ידי גורמים עסקיים.
ישראל איבצן: זאת לא מטרת החוק, לא מפריע לשכרות,זה לא אלכוהול – זאת תעסוקה של מאות אנשים, ולפי החוק הזה, אתם סוגרים אותו.
ישראל איבצן: כי אם אני מחר מביא מתנה בארץ אני עבריין, אבל אם אני אקח אותה ללונדון, לא קרה שום דבר.
דני דנון: אם היית קורא היית רואה שבישיבה הקודמת אישרנו את הסעיף של המתנות.
ישראל איבצן: בסדר, אני לא חבר כנסת - - -
דני דנון: דיברנו גם על 1 1.
ישראל איבצן: זה גם צריך לבוא למליאה דבר כזה.
דני דנון: התייחסנו לנושא המתנות ול- 1 1 וזה מענה בחוק היום בעקבות הערות של חבריך שנמצאים פה.
לאה ורון: תסתכל ותראה אם עדיין צריך לתקן את זה.
ישראל איבצן: - - - אסור לתת מתנה - - -
לאה ורון: מר איבצן, יש לך הנוסח המעודכן?
קריאה: הנה הנוסח המעודכן, והמילה "מתנה" מופיעה בו.
אתי בנדלר: זה היה כלול מלכתחילה בסעיף 3(א) כי היה כתוב: "לא ישווק אדם לצרכן משקה משכר שאליו נלווים פרס, מתנה או זכות להשתתף בהגרלת פרסים ובתחרות".
אתי בנדלר: המילה "מתנה" נמחקה בישיבה.
דני דנון: אנחנו כרגע מוסיפים סעיף קטן (9): "שנת הייצור".
דני דנון: הצבעה בעד סעיף קטן (9) – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף קטן (9) התקבל.
דני דנון: סעיף 5: הגבלת מספר מודעות בעיתון.
דני דנון: הסברנו על זה רבות בישיבה הקודמת והתייחסנו לנושא הזה:
שלי יחימוביץ': גם מהדברים שעלו בדיונים הקודמים הבנו שמציעי החוק מוטרדים ממסה של פרסומות שהתפרסו על פני עמודים רציפים רבים לאותו שם מסחרי.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שגם מר שמאי גולן, אם אינני טועה, נתן את הדוגמה של "עכבר העיר" של שש פרסומות רציפות.
שלי יחימוביץ': אנחנו מבינים את המטרה בעיקרה, ואנחנו מבינים למה רוצים למנוע מעין שטיפת מוח מסיבית כזאת.
שלי יחימוביץ': אבל הובהר בדיון שמציעי ההצעה לא רואים בעייתיות בכך שתהיינה מודעות פרסומת שיפוצלו בין מוספים שונים בעיתון.
שלי יחימוביץ': לכן הצענו את הניסוח: "לא יעשה אדם במהדורה אחת של מוסף עיתון אחד או במהדורה אחת של כל דבר דפוס אחר יותר משתי פרסומות רציפות לאותו שם מסחרי".
שלי יחימוביץ': זה כדי לאזן – למנוע את אותה מטרה של פרסומות רציפות.
שלי יחימוביץ': אבל אם מפרסם באמצעות משרד פרסום בוחר לשים פרסומת אחת במוסף כזה ולהוסיף במוסף אחר עוד פרסומת לא תהפכו אותנו לעבריינים.
דני דנון: יש התנגדות לשנות את זה?
אתי בנדלר: כן, אני לא יודעת מה זה מוסף של עיתון.
אתי בנדלר: אני יודעת שלעיתונים מסוימים יש מוספים – לחלקים מסוימים בעיתון קוראים "מוסף".
אתי בנדלר: אחרים לא קוראים לחלקים כאלה "מוסף", אלא חלק א', חלק ב'.
אתי בנדלר: יש כאלה שאצלם אין בכלל מוספים אז לא יהיה בכלל איסור?
שלי יחימוביץ': בעיתונים שאין להם מוספים יש המילה "מהדורה".
אתי בנדלר: אני אכתוב "מוסף", ומחר יקראו לזה "חלק א', חלק ב', חלק ג'".
שלי יחימוביץ': אפשר לכתוב "חלק".
שלי יחימוביץ': הבעיה היא בעיה פרקטית.
אתי בנדלר: אז יפצלו.
אתי בנדלר: כל עמוד ייקרא "מוסף" לצורך העניין הזה, ואז יהדקו את זה כאילו - - -
שלי יחימוביץ': אני רוצה להזכיר כמה דברים: הרי אנחנו מדברים כרגע על עיתון שלא מיועד לאוכלוסייה שעליה אנחנו מבקשים כרגע להגן, כי לאוכלוסייה שאנחנו מבקשים כרגע להגן אסור לנו בכלל לפרסם או לעיתון שמיועד לבני נוער ולקטינים – שם בכלל לא נכנסנו בדלת.
שלי יחימוביץ': אבל אנחנו כן מדברים כרגע על מצב שבו גם לפי החוק מדובר בפרסומת מותרת.
שלי יחימוביץ': אפשר שיהיו שתי פרסומות של יקבי כרמל ואז שתי פרסומות של יקבי ברקן.
שלי יחימוביץ': למעשה, אפשר.
שלי יחימוביץ': אני מבקשת ליישם את - - -
טלי שטיין: אנחנו כבר הערנו לפני כן בכתובים שעשויה להיות כאן הגבלה על חופש העיסוק שאני לא בטוחה שיש לה הצדקה.
טלי שטיין: אנשים שעוסקים בחופש העיסוק יעירו את ההערה הזאת.
טלי שטיין: אנחנו צריכים להבין מה הרציונל מאחורי ההגבלה הזאת.
דני דנון: הרציונל שנאמר בפתח הדברים של עורכת הדין שירה בריק הוא שלא יהיה עיתון שיהיה בו עמוד אחרי עמוד פרסומות לבירות.
דני דנון: לא הבאתי דוגמאות, אבל יש כאלה עיתונים.
דני דנון: פשוט כל העיתון זה אותה פרסומת שחוזרת אחריה.
דני דנון: אני מציע שאולי כן נתקן ל"מוסף", אבל נגביל את מספר המוספים.
דני דנון: זאת אומרת שנעשה הגבלה למספר המוספים.
שלי יחימוביץ': ההגבלה צריכה להיות מידתית.
דני דנון: זאת אומרת שלא יהיו יותר מ-4-3 מוספים, שלא יהיה פה פתח לניצול של הסעיף הזה.
אתי בנדלר: מישהו יכול להגדיר לי לצורך העניין מהו מוסף לעיתון?
שלי יחימוביץ': בפרקטיקה מוסף הוא חלק נפרד מעמודי החדשות, לצורך העניין.
שלי יחימוביץ': בעמודי החדשות אין מגבלה כרגע.
שלי יחימוביץ': אנחנו אומרים שברגע שיש לי "שבעה ימים" ו"שבעה לילות" זה יכול להיות גם כאן וגם כאן, ולא יקרה שום אסון.
לאה ורון: לא הבנו את ההגדרה של מוסף.
שלי יחימוביץ': אין לי הגדרה יותר מדויקת מאשר חלק של עיתון שמקובץ כחלק נפרד.
שלי יחימוביץ': הוא לא רציף במסגרת עמודי החדשות.
יריב לוין: לא נצא מזה.
דני דנון: ואם זה פרסומי?
אתי בנדלר: אני מנסה לעזור בייצור חוק שאני אהיה מסוגלת גם בסופו של דבר לנסח אותו.
אתי בנדלר: מספר הבעיות בניסוח שאני רואה כאן, אני חוששת שכל הפגרה לא תספיק לי.
דני דנון: ולא קיצרנו אותה בשביל זה.
אתי בנדלר: באים עם הצעה מסוימת, אבל היא לא משויפת.
אתי בנדלר: אני לא יודעת איך להתייחס אליה.
אתי בנדלר: אני לא מקשה כדי להקשות.
אתי בנדלר: חלק מהאיסורים, יש עוד ויכוח אם הם יהיו איסורים פליליים או לא; כיצד תבוצע האכיפה לגביהם בדרך זו או בדרך אחרת.
אתי בנדלר: אבל משיש איסורים, גם מי שמנסה לאכוף וגם מי שהאיסור נוגע אליו צריך לדעת מה מותר ומה אסור.
אתי בנדלר: אני לא יכולה לנסח דבר אמורפי.
אתי בנדלר: אני לא יודעת מה זה מוסף של עיתון, את לא מציעה לי שום הגדרה.
שלי יחימוביץ': אני לא בטוחה שמוסף זה כל כך אמורפי מכיוון שאם אנחנו נקרא לזה "חלק של עיתון שמקובץ בנפרד", אז ברור שאנחנו מדברים לא על החלק הרציף.
שלי יחימוביץ': כל מי שמקבל עיתון או כמנוי או רוכש אותו בחנות, יודע שמוסף "שבעה לילות" הוא מוסף אחד, ומוסף "שבעה ימים" הוא מוסף אחר.
שלי יחימוביץ': כל מה שאתם מבקשים למנוע, ואנחנו מקבלים את זה, ולמגבלות התוכניות בכלל לא נכנסנו ובכלל לא התנגדנו אף על פי שנהיה מושפעים - - -
דני דנון: יריב, בבקשה.
יריב לוין: אולי נתייחס ליחס בין מספר הפרסומות לבין מספר העמודים.
לאה ורון: בסך כול העיתון בלי קשר למוספים ולעמודי חדשות.
יריב לוין: אז לא ניכנס לכל הכאב ראש הזה.
יריב לוין: זה משהו שקל למדוד אותו, והוא פשוט.
שלי יחימוביץ': יהיה לנו קשה פרקטית ברמת סגירת העיתון.
שלי יחימוביץ': אני מנסה להציף בעיות קיימות.
שלי יחימוביץ': עד לסגירת העיתון אתה לא תמיד יודע כמה עמודים באמת יהיו ברגע הסגירה.
יריב לוין: אז אתם תיקחו שולי ביטחון.
אתי בנדלר: אני יכולה לתת לך דוגמה.
אתי בנדלר: למשל בעיתון "הארץ" יש חלקים שלו שלא נקראים "מוספים".
לאה ורון: למשל, "גלריה" בעיתון "הארץ" – זה מוסף או לא?
אתי בנדלר: יש "גלריה", יש "תרבות וספרות" – וכל אחד מהם בדרך כלל זה שני דפים בלבד.
שלי יחימוביץ': נכון, אבל הוא נקרא "מוסף".
אתי בנדלר: אני לא חושבת שהוא נקרא "מוסף".
אתי בנדלר: חוץ מזה זה תלוי בהגדרה של עורך העיתון?
דני דנון: שירה, אנחנו נחזור לסעיף הזה.
דני דנון: תחשבי בינתיים על סעיף שייתן לנו את המענה, שלא יתפרצו הגבולות ושייתן לכם את האפשרות לעשות מה שאתם עושים.
אתי בנדלר: בכל מקרה אני רוצה להעיר לסעיף הזה שברור שצריך למעט כאן את הפרסומת שמופיעה כחלק מפרסומת למספר מוצרים.
אתי בנדלר: אמרתי לכם שאנחנו נחזור לזה בהמשך, אבל זה ברור שזה לא צריך לחול לגבי העניין הזה.
דני דנון: סעיף 7 – חובת החלטת אזהרה - - -
יצחק קדמן: מה עם סעיף 6?
דני דנון: בסעיף 6 אנחנו מחכים להצעה שתגיע בעוד כמספר דקות שתיתן מענה למה שאנחנו מדברים עליו.
קריאה: זה היה 5.
יצחק קדמן: זה היה 5, אני מדבר עכשיו על סעיף 6.
דני דנון: מה שמופיע אצלי נמחק.
אתי בנדלר: יש הצעה שנשלחה על ידי משרד התקשורת לסעיף 6.
אתי בנדלר: אולי תגידו מהי עמדת משרד התקשורת לגבי סעיף 6.
טל רוזנפלד: אנחנו סבורים שיש כללים היום גם של הרשות השנייה וגם של המועצה לשידורי כבלים שנוגעים גם לעניין הזה, גם לפרסומות לאלכוהול שמכוונים לקטינים - -
יצחק קדמן: כללים זה לא חוק.
טל רוזנפלד: - - גם לרשות השנייה יש התייחסות לפרסומות שאומרות שזה תורם לאיכות החיים, לבריאות, להצלחה – אוסרים גם את זה.
טל רוזנפלד: כך שאנחנו לא משוכנעים שהסעיף הזה בכלל נדרש.
טל רוזנפלד: נמצאים פה נציגי הרשות השנייה, והם יכולים לפרט יותר על הכללים שלהם.
טל רוזנפלד: בכל מקרה, אם הוועדה מחליטה כן לאשר את הסעיף הזה זה צריך לחול גם על המועצה לשידורי כבלים.
טל רוזנפלד: מה שכתוב היום בנוסח זה רק על הרשות השנייה וגם שידורי כבלים יכולים להיות בלי פרסומות.
דני דנון: אנחנו נשמח.
טל רוזנפלד: אז זה הנוסח שהעברתי.
אתי בנדלר: רק לפני שאדוני נותן רשות דיבור לדוברים אחרים אני רוצה להעיר שבהתאם להצעה המקורית שר התקשורת היה אמור לקבוע כללים לצורך העניין הזה; שר התקשורת פנה אליי באופן אישי וביקש ממני למסור בשמו שהוא מבקש שלא להסמיך אותו לקבוע תקנות לצורך העניין הזה.
אתי בנדלר: הוא חושב שיש מועצות ציבוריות שקובעות כללים בקשר לעניין הזה, וכך ראוי שיהיה.
דני דנון: ד"ר קדמן, בקצרה, בבקשה.
יצחק קדמן: אחד הדברים הכי חשובים שהיו בחוק המקורי היה איסור פרסומת לאלכוהול בתוכניות לקטינים או בתוכניות בשעת צפייה של קטינים.
יצחק קדמן: אפילו מהבחינה ההצהרתית להוריד סעיף כזה שהוא אולי הסעיף הכי חשוב בחוק הזה – זה שיש כללים לרשות השנייה, זה יפה מאוד, זה כללים, זה לא חוק.
יצחק קדמן: יש הרבה מאוד דברים שמוסדרים בכללים.
יצחק קדמן: החוק הזה חייב להעביר מסר חד משמעי.
יצחק קדמן: אגב, זה מקובל בהרבה מאוד ארצות בעולם.
יצחק קדמן: בסקנדינביה אסור לפרסם פרסומת גם בתוכנית סמוכה לתוכנית ילדים, לא רק בתוכנית הילדים עצמה.
יצחק קדמן: צריך להיות פה מסר – ולו מבחינת המסר – לא מערבבים קטינים עם אלכוהול.
יצחק קדמן: איך אפשר להוריד את זה?
יצחק קדמן: מחר יבוא מישהו יבוא ויראה את הנוסח הקודם ויגיד, הורידו את זה.
סער פאוקר: לנו יש בעיה עם המונח: "שעות הצפייה לקטינים", זה לא מוגדר.
דני דנון: הוא מוגדר.
דני דנון: הוא לא מוגדר פה, אבל ברשות השנייה.
עידית צרנוביץ: הוא מוגדר בכללים של הרשות השנייה.
סער פאוקר: כפי שנאמר קודם, כללים זה לא חוק.
סער פאוקר: לדעתי, שעות צריכות להיות מוגדרות.
דני דנון: אנחנו נוכל להגדיר שזה בהתאם לכללי הרשות השנייה.
דני דנון: לסעיף החוק.
דני דנון: חבר הכנסת לוין, אנחנו צריכים להשאיר אותו עם ההערות שקיבלנו מנציגי משרד התקשורת להכללת רשות המועצה ולהוציא את עניין השר.
סער פאוקר: אפשר גם באיזה שעות זה?
אתי בנדלר: אז אולי שהם יציגו את ההצעה האלטרנטיבית.
דני דנון: לפני כן, יכול להיות שיש מענה.
דני דנון: בואו תציגו את ההצעה האלטרנטיבית.
טל רוזנפלד: אני אקריא את ההצעה שהצענו.
טל רוזנפלד: לגבי שעות צפייה זה נכון מה שאומרים כאן, כי לא נכון להפנות עכשיו לכללים של הרשות השנייה כשזה חל גם על המועצה.
טל רוזנפלד: אז עדיף פשוט להגדיר את זה בחוק.
טל רוזנפלד: 6.
טל רוזנפלד: הגבלת הפרסומת באמצעות מדיה (א) בסעיף זה – "חוק הרשות השנייה" – חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן-1990; "חוק התקשורת" – חוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב-1982; (ב) לא ישדרו בעל זיכיון לשידורים או בעל רישיון לשידורים כהגדרתם בחוק הרשות השנייה ובעל רישיון לשידורים או מפיק אירוע עצמאי, כהגדרתם בחוק התקשורת, תשדיר פרסומת למשקה משכר – (1) בתוכנית המיועדת או המופנית לקטינים או המשודרת בשעות הצפייה לקטינים.
טל רוזנפלד: (2) המציג שתייה בלתי מבוקרת של משקה משכר או הטוען או מרמז באופן מטעה כי שתיית משקה משכר תורמת להצלחה או לאיכות החיים.
טל רוזנפלד: (ג) מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו כמשמעותה בחוק הרשות השנייה והמועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין כמשמעותה בחוק התקשורת, לפי העניין, יקבעו כללים לעניין סעיף זה.
דני דנון: זה ענה על השאלות - -
קריאות: השעות, השעות.
דני דנון: עידית, שעות צפייה.
עידית צרנוביץ: בין אם הסעיף הזה קיים ובין אם לאו אנחנו בכל מקרה עורכים הסדרה.
עידית צרנוביץ: גם עשינו שימוע וכללים בנוגע לאיסור של פרסום גם ברדיו וגם בטלוויזיה.
עידית צרנוביץ: יחד עם זאת כשראינו שהחקיקה מתקדמת הקפאנו את ההסדרה שלנו כדי לראות מה קורה לגבי החקיקה.
עידית צרנוביץ: ציפינו שתהיה החמרה רוחבית לגבי שאר המדיות.
עידית צרנוביץ: החשש שלנו כרגע הוא שתכלית החוק תתקיים כאשר נתיר את זה בשלטי חוצות ובאינטרנט, כפי שנאמר כאן, ומצד שני תהיה החמרה ברדיו ובטלוויזיה.
עידית צרנוביץ: אז מה שיקרה הוא שתהיה זליגה ניכרת לכיוון אתרי האינטרנט ושלטי החוצות בעוד שברדיו ובטלוויזיה אנחנו נאסור את זה.
יצחק וקנין: חוקית זה לא יהיה נוגד שלחלק אתם מתירים ולחלק לא?
עידית צרנוביץ: זה מה שאני אומרת.
עידית צרנוביץ: הרשות השנייה היא הרגולטור של הטלוויזיה ושל הרדיו.
עידית צרנוביץ: הרשות השנייה בעד לאסור את זה לגמרי, אבל אנחנו לא רוצים שתהיה זליגה לכיוון האינטרנט ולכיוון שלטי חוצות.
יצחק וקנין: אני בכלל חושב שאחר כך תהיה זליגה לדברים אחרים, חוץ מאלכוהול.
יצחק וקנין: מחר יבואו עם דברים אחרים.
דני דנון: עורך דין חריש, בבקשה.
ליאור חריש: במידה שמחילים את הסעיף הזה על בעלי זיכיון, לפי חוק הרשות השנייה ולפי חוק התקשורת, להוסיף גם את רשות השידור - - -
אביגיל סון: העמדה שהעברנו, משרד המשפטים, היא שהבעיה בסעיף 6 היא שהוא חופף לכללים של הרשות השנייה שנאכפים דרך חוק הרשות השנייה, ויש סנקציות פליליות דרך חוק הרשות השנייה.
אביגיל סון: הסנקציות האלה אפילו גבוהות יותר מהסנקציות בחוק שלנו.
אביגיל סון: חשוב גם להבין שחוק גובר על כללים, ולכן החוק הזה במובן המשפטי לכאורה מבטל כללים שסותרים אותו.
אביגיל סון: הניסוח כאן נראה שנלקח כמעט אחד לאחד מתוך הכללים, אבל הוא לא לקח את הכללים בשלמותם, הוא לא חופף, הוא בעצם חלקי וחופף לחלק מהכללים.
אביגיל סון: במובן הזה ייווצר מצב שלגבי החלק שהחוק חל עליו יהיו כללים שונים.
אביגיל סון: למשל, בכללים של הרשות השנייה יש הגדרות רחבות ויש גם הגנות למי שכן מפרסם, יש כל מיני החרגות.
אביגיל סון: זה יוצר אי בהירות וחוסר קוהרנטיות, מה גם שכל התחום של השידור בטלוויזיה וברדיו הוא באמת בהסדרה של מועצת הרשות השנייה.
אביגיל סון: הם הרגולטור שמסדיר את זה.
אביגיל סון: אנחנו סבורים שבסופו של דבר לנושא הזה יש מענה בתחום הזה.
דני דנון: חבר הכנסת לוין.
יריב לוין: אני אתייחס לזה בשני היבטים: קודם כול מצב שבו חוק משנה מצב קיים שנקבע בתקנות או בכללים, ואז מטבע הדברים צריך לקרוא אותם כפוף לחוק זה מצב רגיל, זה קורה כל הזמן.
יריב לוין: אנחנו הרי יודעים את זה, וזה ברור.
יריב לוין: אמירה שמכיוון שיש כללים בנושא מסוים נימנע מלחוקק – אני מניח שזאת לא הכוונה.
יריב לוין: הצד הטכני שאת מדברת עליו יכול – ופה תתקן אותי אתי אם אני טועה – אם יש בעיה טכנית כזאת יכול להיות שחלק מההוראות האלה צריכות להיות תיקון עקיף לחוק השני, ושם את מסדירה את זה ומיישרת את הקו.
יריב לוין: אבל זה טכני, זה לא בצד המהותי.
אביגיל סון: אני לא חושבת שזה טכני כי כרגע יש הבדלים מהותיים - - -
יריב לוין: אנחנו אומרים שזה האיסור שאנחנו רוצים לקבוע.
יריב לוין: אם את אומרת שיש הבדלים בין האיסורים שאנחנו רוצים לקבוע לבין מה שיש היום במערכת חקיקה אחרת שמסדירה את זה, אז הדרך הטכנית כדי שלא ייווצרו לך שני כללים היא לייבא את הדבר הזה לשם על-ידי תיקון עקיף.
אביגיל סון: אין שום בעיה, רק לכן אני אומרת שאם כבר חושבים על תיקון עקיף אולי באמת כדאי להסתכל על מה שיש שם ולראות אם יש משהו שאתם רוצים לשנות שם.
אביגיל סון: כמו שאני מבינה, אני קוראת את הכללים שנאכפים דרך חוק הרשות השנייה, ונראה לי שהם נותנים מענה לכל המטרות של החוק הזה.
אביגיל סון: לכן זה לאכוף את אותו דבר שכתוב שם דרך חוק אחר כשזה בעצם יוצר חוסר קוהרנטיות.
יריב לוין: אפשר לעשות את זה כתיקון עקיף שם.
יריב לוין: זאת לא בעיה בכלל.
יריב לוין: אנחנו רוצים להעלות את זה מדרגה, שהדבר הזה יהיה חקיקה ראשית ולא כללית – זאת המטרה.
יריב לוין: הצד הטכני, מאחר שהכללים נגזרים מסמכויות שנמצאות בחוק אחר – קח את זה ותכניס את הקביעה הזאת כדי שכל הכללים יתיישרו תחתיה במסגרת החוק שעל-פיו מחוקקים הכללים – אין בעיה.
דני דנון: גברת בן-גיגי, בבקשה.
נילי בן גיגי: כמה נקודות שאני מבקשת להעלות: ראשית בעניין ההערה של הגברת ממשרד המשפטים שהסנקציות, על-פי חוק הרשות השנייה, הן כביכול חמורות יותר, אני מבקשת רק להעלות בזיכרון את המקרה של חדשות 10 שעל-פי החוק, אמור לשבת בירושלים, ואנחנו רואים איזה סנקציות חמורות מופעלות כלפיו.
אופיר ביתן: חדשות 10 עוברות לירושלים, על-פי תיקון חקיקה.
אופיר ביתן: הם עומדים ביעדים לפי תיקון חקיקה.
נילי בן גיגי: החוק שלהם חל מזמן, ראינו כמה שנים זה לקח.
אופיר ביתן: לפי תיקון חקיקה.
נילי בן גיגי: הערה לגבי חומרת הסנקציות על מי שעובר על חוקי הרשות השנייה, זאת רק הערה צדדית - - -
דני דנון: תודה, לעניין החוק.
נילי בן גיגי: אני רוצה להמשיך.
נילי בן גיגי: אני מבקשת לברר, ראשית, איך זה יתייחס במעבר מזיכיונות לרישיונות.
אתי בנדלר: בהגדרות המוצעות יש גם בעל רישיון, לפי חוק הרשות השנייה.
נילי בן גיגי: שנית, מה לגבי גופי השידור שלא תחת הרשות השנייה, ובכלל זה גלי צה"ל וגופים אחרים שהיום אולי עדיין לא מקבלים פרסומות – הממיר הדיגיטלי - - -
אתי בנדלר: הממיר הדיגיטלי זה לא גוף משדר, זאת תשתית, זאת פלטפורמה להעברת שידורים.
אתי בנדלר: הנוסח שהציע משרד התקשורת קובע איסור גם בשידורים שמותר לכלול בהם פרסומות, לפי חוק התקשורת (בזק ושידורים), שכאן הכוונה היא לערוצים הייעודיים, בעיקר, שעד כה אני לא בטוחה שהיה איסור שחל לגביהם.
אתי בנדלר: לפי חוק הרשות השנייה, זה חל גם על שידורי טלוויזיה מסחריים וגם על תחנות הרדיו האזוריות שיכולות לכלול פרסומות בשידוריהן.
אתי בנדלר: מה שלא מוצע כאן זה לגבי שידורי פרסומת ברשות השידור, שכידוע, מותר בשידורי הרדיו של רשות השידור לכלול תשדירי פרסומת.
אתי בנדלר: בגלי צה"ל אסור לכלול תשדירי פרסומת, אלא שידורי חסות ותשדירי שירות בלבד.
אתי בנדלר: לכן זה לא רלוונטי לגביהם.
נילי בן גיגי: זה לא בהסדרה.
אתי בנדלר: המצב החוקי כרגע הוא שאסור להם לשדר תשדירי פרסומת.
אתי בנדלר: לכן המדיה המשודרת היחידה שאין לגביה בהצעת חוק זו הסדר חוקי זה רשות השידור.
אתי בנדלר: אני לא חושבת שהם הוזמנו, ואני לא חושבת שניתן כרגע לקבוע איסור לגבי גוף שלא הוזמן.
אתי בנדלר: אבל כל הגופי האחרים המשדרים – ואנחנו, כמובן, נשנה את כותרת השוליים, כי אני לא יודעת מה זה "מדיה", אנחנו מדברים כאן על גופים משדרים – זה כולל את כולם.
דני דנון: משרד התקשורת, התייחסות למשרד המשפטים.
טל רוזנפלד: אני רק רציתי להעיר לגבי משרד המשפטים הערה אחת, שבחוק הרשות השנייה, ככל הידוע לי, אין סנקציה פלילית, זה לא נכון.
טל רוזנפלד: אז רק שזה יהיה מדויק.
טל רוזנפלד: יש סנקציות אחרות של הרשות השנייה שהם יכולים לפרט את זה, אבל זאת לא סנקציה פלילית.
יאיר גלר: - - - האינטרנט.
אתי בנדלר: האינטרנט לא נכנס.
יאיר גלר: וזה למעשה פרצה, כי הנוער שורץ באינטרנט, הוא שוהה שם ימים, לילות ושעות.
יאיר גלר: זאת הפרצה הכי גדולה.
יריב לוין: התשובה היא שאנחנו עושים את הטוב העיקרי ולא את המושלם.
יריב לוין: כל הסיפור של האינטרנט הוא סיפור מורכב מאוד שאם ננסה לפתור אותו דרך כאן לא יהיה חוק אף פעם.
יצחק וקנין: יש באינטרנט דברים פי מאה יותר קשים שאני לא שומע אף אחד שמדבר עליהם.
יצחק וקנין: תאמינו לי.
יצחק וקנין: אוי ואבוי ממה שיש באינטרנט, צריך לסגור אותו לגמרי, לפי השיטה של האלכוהול.
נילי בן גיגי: מה לגבי מה שמכונה "תוכן שיווקי"?
דני דנון: הוא לא נמצא בחוק.
נילי בן גיגי: מה לגבי סדרת דרמה לבני נוער, ורואים את הגיבור מחזיק משקה.
דני דנון: לצערי הרב, לא נמצא בחוק הזה.
נילי בן גיגי: זה הרבה יותר חמור.
דני דנון: בסדר, אבל זה לא נמצא על השולחן שלנו כרגע.
דני דנון: אני אשמח להצעת חוק בנושא.
נילי בן גיגי: זאת אולי הזדמנות להכניס התייחסות.
דני דנון: סער פאוקר, בבקשה.
סער פאוקר: לא קיבלתי תשובה לגבי השעות.
סער פאוקר: בחוק זה לא מוגדר.
דני דנון: מישהו יודע לענות על זה?
עידית צרנוביץ: בכללי הרשות השנייה זה מוגדר, אבל בחוק התקשורת זה לא מוגדר.
סער פאוקר: בחוק שלנו זה לא מוגדר.
סער פאוקר: על איזה שעות אנחנו מדברים?
אתי בנדלר: כרגע החוק יקבע את העיקרון בלבד.
אתי בנדלר: נסמיך את המועצות לקבוע כללים.
אתי בנדלר: הדברים האלה ייקבעו בכללים.
סער פאוקר: - - - שלא יגידו ששעות צפייה לקטינים הם מ-8:00 עד 22:00 בלילה.
אתי בנדלר: אז תגיש נגדם עתירה לבג"ץ ותגיד שהם חרגו מסמכותם.
סער פאוקר: בנושא של המכירה נקבעו שעות מוגדרות.
דני דנון: יש לזה הגדרות מדויקות.
דני דנון: לטעמי, זה בשעות הבוקר המוקדמות עד לשעה 21:00 ואחרי הצהריים.
דני דנון: אבל זה קיים בכללים.
דני דנון: עורך הדין חריש, בבקשה.
ליאור חריש: - - - הגדרת פרסומת כוללת גם תשדירי חסות.
ליאור חריש: אם כך הם פני הדברים צריך להחיל את כל המגבלות וההסדרים שבחוק גם על שידורי גלי צה"ל שמותר להם לשדר תשדירי חסות וגם על שידורי הטלוויזיה - - -
נילי בן גיגי: חסות אלכוהולית גם יכולה להיות.
ליאור חריש: נכון.
ליאור חריש: גם על שידורי טלוויזיה של רשות השידור שגם שם משודרים תשדירי חסות מסחריים לכל דבר ועניין.
אביגיל סון: אנחנו באופן כללי חשבנו שאין לסעיף מקום.
אביגיל סון: בכל אופן לגבי התוכן שלו גם סברנו שצריך ששעות הצפייה ייקבעו במסגרת סעיף קטן (ג).
אביגיל סון: לגבי סעיף קטן (2) לדעתנו הניסוח לא מספיק ברור, ויש פה הערה כללית שצריך לקחת אותה בחשבון – קיימת אפשרות שהחוק הזה ייאכף במסגרת אכיפה מנהלית.
אביגיל סון: המשמעות של אכיפה מנהלית היא שההוראות צריכות להיות פה מאוד ברורות, זאת אומרת העבירות שמבוצעות לפי החוק הזה צריכות להיות כאלה שלא דורשות הליך הוכחות בבית משפט כדי לראות שהעבירה נעברה.
אביגיל סון: לכן ההגדרות צריכות להיות יותר ברורות.
אביגיל סון: זה היה רלוונטי לכמה סעיפים.
אביגיל סון: סעיף (2), למשל, הוא לא אפשרי לאכיפה מנהלית, הוא לא מספיק ברור, הוא לא משהו שאתה יכול ללכת איתו - - -
שי חרמש: אז אנחנו נחדד אותו טוב יותר, והוא יהיה באכיפה מנהלית.
שי חרמש: את לא מצפה לשים אנשים בבתי סוהר אם הוא הולך עם בקבוק יין בכיס.
אביגיל סון: שוב, הכול צריך להיות ברור, ואני גם חוזרת למה שנאמר קודם:
אביגיל סון: אנחנו חושבים שכל הסעיפים, פרט לסעיף 4, צריכים להתייחס לאופן שבו הפרסומת מועברת ולא לתוכן של הפרסומת.
אביגיל סון: סעיף 4, לדעתנו, הוא הסעיף שאומר מה מותר ומה אסור לכלול בפרסומת.
אביגיל סון: ההוראות מעבר לזה לא נדרשות, לדעתנו, והן גם לא ברורות מספיק, לדעתנו.
אביגיל סון: לכן משני הכיוונים - - -
אתי בנדלר: את מציעה לוותר לגמרי על סעיף 6?
אביגיל סון: העמדה שלנו הייתה שלא צריך בכלל את סעיף 6.
אביגיל סון: ככל שהם רוצים להשאיר אותו, בכל מקרה סעיף קטן (2) שבתוכו הוא גם לא נצרך וגם בעייתי לאכיפה.
אתי בנדלר: אני רוצה לומר משהו לגבי ההערה של גברת סון.
אתי בנדלר: אני לחלוטין עומדת מאחורי הדברים שהיא אמרה שההוראות צריכות להיות ברורות ובנות אכיפה.
אתי בנדלר: כפי שזה מנוסח כרגע זה מאוד בעייתי.
אתי בנדלר: אני יכולה רק להצר על כך שאף על פי שגברת ורון יודעת, כי שלחתי לה העתק מכות נכבדת של הודעות בדואר אלקטרוני ששלחתי לנציגי הממשלה השונים בניסיון לקבל נוסחים, לתאם בין המשרדים וכולי.
אתי בנדלר: אני כשלתי במאמצים שלי.
אתי בנדלר: לכן אני ממש לא יודעת – משרד המשפטים עשה תיאום נפלא עם משרד הבריאות, משרד התקשורת היה בלופ אחר, התמ"ת היה גם כן בהתכתבות אחרת, ולא היה גורם מטעם הממשלה – וכאן אני פונה לחבר הכנסת יריב לוין, יו"ר ועדת הכנסת – כל הנושא הזה שמתנים קידום הצעות חוק של חברי כנסת בתיאום עם גורמים שונים בממשלה, ומצפים שחבר הכנסת ילך לכל משרד לחוד ויקבל ממנו את ההערות, ואחר כך ינסה לעשות איזושהי אינטגרציה בין כל ההערות האלה כאשר המשרדים לא מסכימים בינם לבין עצמם.
אתי בנדלר: זה פשוט משימה בלתי אפשרית.
אתי בנדלר: ניסיתי לקחת את זה על עצמי בהקשר הזה ובהצעות אחרות שאדוני מכיר – זה פשוט לא עובד העניין הזה.
אתי בנדלר: צריכים למצוא לזה איזשהו פתרון.
אתי בנדלר: והנה, כאן אנחנו נתקלים – יש כאן הערה נכונה של משרד המשפטים, מצד שני יש בכל זאת רצון לכלול את האיסור הזה בחוק, אבל הנוסח של ההצעה כפי שהוא לא מתיישב כרגע עם הוראות אחרות.
דני דנון: אני מציע שנשאיר את סעיף ב(1) כקריאת כיוון שלנו כמחוקקים לחוק – ופחות בנושא אכיפה, זה סעיף כללי; לוותר על סעיף 2 שהוא בעייתי מבחינת אכיפה, וכמובן, עם התיקונים שהוצגו על-ידי משרד התקשורת - - -
דני דנון: אנחנו לא נכנסים לענייני תיאום כרגע.
דני דנון: לגבי התיקונים של משרד התקשורת – אחריות השר שירדה בנושא הזה.
לאה ורון: מה?
דני דנון: סעיף (ב) נשאר - - -
יצחק וקנין: עוד לא ראיתי חוק ששום דבר בו לא ברור.
דני דנון: מאוד ברור.
יצחק וקנין: אני אומר לכם – שום דבר לא ברור בו.
יצחק וקנין: הכול מעורפל.
יצחק וקנין: רבותיי, את תשימו אנשים בסדר של דברים שהם לא יעמדו בהם.
יצחק וקנין: הדברים לא ברורים בחוק הזה.
יצחק וקנין: אני יושב פה בישיבות של החקיקה הזאת, ואני משתומם מפעם לפעם.
יצחק וקנין: אין לי בעיה, החוק הזה יכול להיות טוב מאוד, אבל בצורה- -
דני דנון: בשביל זה אנחנו נמצאים פה.
יצחק וקנין: אתם יודעים כמה פרסומת צריך להוריד היום, שהם צרה צרורה?
דני דנון: בשביל זה אנחנו פה, חבר הכנסת וקנין,.
דני דנון: בדיוק בשביל הדברים האלה.
דני דנון: נשמח לקבל עוד הצעות חוק שמטפלות בבעיות.
יצחק וקנין: לא תוכלו לאכוף פה כלום בשיטה הזאת, הכול מחורר פה.
יצחק וקנין: לא תוכלו לאכוף פה כלום, אני אומר לכם.
דני דנון: בשביל זה אתה פה, להעיר את תשומת לבנו.
יריב לוין: איציק, זה לא נכון.
יצחק וקנין: יריב, תאמין לי.
דני דנון: אנחנו מורידים את סעיף ב(2), משאירים את סעיף (1) עם ההערות שהתקבלו ממשרד התקשורת.
אתי בנדלר: איזה הערות?
לאה ורון: מה זאת אומרת "להוסיף"?
לאה ורון: אתם מוכנים להגיד את ההערה?
דני דנון: להוסיף את המועצה.
טל רוזנפלד: כמו שאמרתי קודם, שהנוסח הקודם דיבר רק על הרשות השנייה, ועכשיו אנחנו מוסיפים גם את המועצה לשידורי כבלים.
אתי בנדלר: זה מופיע בסעיף קטן (ג): "המועצה לשידורי כבלים ולוויין".