GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יאיר גלר: עכשיו אני רוצה להגיד, וזה כבר נדון אצל שר המשפטים: אלכוהול זה אלכוהול זה אלכוהול.
יאיר גלר: ילד יכול להשתכר בפסטיבל בירה, בפסטיבל יין ובפסטיבל וודקה.
יאיר גלר: הוא ייצא אותו שיכור עם אותה סכין ועם אותה דקיה.
יאיר גלר: 70% ממקרי האלימות בעולם המערבי, מקורם באלכוהול, ואסור לוועדה לשכוח את זה לשנייה.
יאיר גלר: כל החרגה תיצור סוג של בלבול, ולבסוף שכרו ייצא בהפסדו.
יאיר גלר: גם אני מחפש אותו מענה, אבל לצערי, אני לא מוצא אותו.
דני דנון: אני מבקש מאנשי היקבים – תעבדו על סעיף 3 ותחשבו על דברים פרודוקטיביים שאתם רוצים להציע לניסוחים שייתנו מענה לבריאות שלכם.
דני דנון: בבקשה, חבר הכנסת חסון.
ישראל חסון: היו פה כמה אמירות שקצת מטרידות אותי בהבנה של החוק – האמירה האחרונה שלךָ והאמירה של הגברת ממשרד הבריאות.
ישראל חסון: אני אמקד מה מטריד אותי בעניין הזה.
ישראל חסון: אם אנחנו הולכים בצורה גורפת וטוטלית כזאת שאומרת, שמ-2% אני מוריד את הדבר הזה, ברור לכולם- -
דני דנון: אני מגביל את הפרסום – בוא נקרא לילד בשמו.
ישראל חסון: אתה מגביל את הפרסום.
ישראל חסון: ברור לכולם שהדבר הזה לא יכול לעבור.
ישראל חסון: באופן הזה זה ברור.
ישראל חסון: יש פה מספיק מגזרים שלא ייתנו לדבר הזה לעבור כי זה גורף מדי.
ישראל חסון: האמירה פה על האכיפה –תראה כמה אנחנו עושים פה – אנחנו עושים פה שלייקס על חגורה, על חקירה, על שלייקס.
ישראל חסון: גברתי ממשרד הבריאות, האם לא אוכפת ברזולוציה של רכיבים של מוצר?
ישראל חסון: את רוצה שאני אפנה אותך למוצרים שבהם משרד הבריאות נתבע על כך שהוא היה צריך לאכוף על רכיבים של מוצרים?
ישראל חסון: אז את אומרת שמשרד הבריאות לא יודע לאכוף ברכיבים של מוצר?
מרינה אוסטפלד: לא, אני לא אומרת את זה.
ישראל חסון: זה מה שאת אמרת את יכולה לבדוק בפרוטוקול.
ישראל חסון: זה מה שאת אמרת, מילולית כשאת אמרת שאת מבקשת חיתוך מאוד חד ומאוד ברור, ולא הולכת לבדוק ממה מוצר מורכב.
מרינה אוסטפלד: אבל כרגע אנחנו מדברים על הגבלה של הפרסומת, לרבות תווית אזהרה שהוא הסימון התזונתי.
ישראל חסון: הכנסת הזאת חוקקה חוקים שאוסרים מכירת אלכוהול משעה, אוסרים מכירת אלכוהול ב-, אוסרים מכירת אלכוהול - - -
ישראל חסון: טוב מאוד.
ישראל חסון: עכשיו השאלה היא האם אנחנו הולכים להוסיף חגורה על שלייקס ועוד חגורה על זה?
ישראל חסון: זאת באמת התחושה שלי.
דני דנון: אנחנו לא פותחים את הדיון.
דני דנון: מצביעים על הסעיף.
דני דנון: אם תרצו להוסיף סעיף נוסף שייתן מענה לבעיות לך, אנחנו נשמח מאוד לעשות את זה עד שנגיע לסעיף 3.
שי ברמן: אני מאיגוד ראשי המסעדים.
שי ברמן: אנחנו מניחים לגבי הנושא של שיווק, ובכלל לגבי החוק הזה שלא נועד בעיקר לנו ולעסקים שלנו – אם בנושא של שיווק יתוסף סעיף אחד שמדבר על צריכה בתוך בית העסק.
שי ברמן: למען הסר ספק ולצורך כך שנוכל להיות רגועים שלא יבואו אלינו לעסקים וייתנו לנו דוחות על הדברים האלה.
אתי בנדלר: אני לא הבנתי לאיזה סעיף אתה מתייחס.
שי ברמן: אני מדבר על הנושא של שיווק.
דני דנון: יש לזה מענה בהמשך.
אתי בנדלר: נניח שלצורך העניין מכירה בתוך בית העסק – ברור.
אתי בנדלר: עכשיו, אתה צריך לראות איזה איסורים חלים בקשר לשיווק, ולראות אם אותם איסורים הם רלוונטיים לגבי בתי ממכר מזון.
אתי בנדלר: סעיף 4 אינו רלוונטי לצורך העניין הזה.
אתי בנדלר: 3(ב) "לא ישווק אדם לצרכן שיווק מסחרי של משקה משכר ללא תמורה, למעט לצורך צריכה במקום שבו שווק המשקה המשכר".
דני דנון: זה מה שהעליתם בפעם שעברה.
אתי בנדלר: אני מניחה שעיקר הבעיות שלכם זה דווקא עם איסור פרסום; אסור לכם לכאורה, ולכך נגיע בסעיף הפרסום, לתלות שלטים או אפילו יכול מישהו לטעון שהתפריט שבו כלולה הצעה של משקאות אלכוהוליים יכול להיכנס לגדר האיסורים בחוק, ועל כך צריכים לדבר במסגרת איסור הפרסום.
אתי בנדלר: אבל עם השיווק אני לא רואה איפה יש בעיה.
דני דנון: אנחנו מצביעים, בבקשה, על סעיף השיווק.
ישראל אייכלר: לפני ההצבעה – לסעיף שיווק שכתוב בו "(1) ייצוא; (2) ייבוא; (3) מכירה בחנויות פטורות ממכס" – כמו שיש מכירה, הספקה או ייבוא של משקה משכר, למעט ייצוא, ייבוא, מכירה בחנויות" – אני רוצה להוסיף גם סעיף (4) – סלי מזון לנצרכים.
ישראל אייכלר: אני רוצה שזה יהיה יותר ברור מאשר בדרך השלילה של מסחר.
לאה ורון: מה זה "נצרכים"?
לאה ורון: איך תגדיר "נצרך" ו"לא נצרך"?
ישראל אייכלר: אם הוא יגיע לבית המשפט, בית המשפט יודע מי זה נצרך, ומה זה לנצרכים - -
אתי בנדלר: אנחנו לא מנסחים חקיקה עם מושגים עמומים שמשאירים את זה מלכתחילה לפרשנות.
שי חרמש: זה מושג סוציאלי, לא משפטי.
ישראל אייכלר: אנחנו בעידן חברתי, חבר הכנסת חרמש.
ישראל חסון: אולי שם יש פתרון לסוגיה?
דני דנון: יש מדינות שזה גורף.
ישראל חסון: אז איך הם עשו את הדיפרנציאציה?
ישראל חסון: אולי אפשר לקחת רעיון משם.
ישראל אייכלר: תודה, מה?
דני דנון: אם יש לך הצעה, אני אשמח.
דני דנון: אתה לא יכול עכשיו לומר, בואו תגידו לי מה קורה במדינות אירופה.
דני דנון: אתה יכול לשאול את מר גלר, והוא יביא לך עשר מדינות שהחוק הרבה יותר קשוח מזה.
דני דנון: תשאל את אנשי הבירות, והם יביאו לך שבע מדינות שהחוק יותר מתירני מהחוק הזה.
ישראל חסון: אנחנו כולנו נמצאים באותו צד.
ישראל חסון: אני בהחלט רוצה למנוע את תופעת האלכוהוליזם במדינת ישראל.
ישראל חסון: ברור לכולם שאנחנו לא רוצים שזה יהיה גורף.
ישראל חסון: אנחנו מחפשים את הפתרון איך לעשות את הניתוח העדין.
ישראל חסון: שאלתי שאלה מאוד פשוטה – האם בעולם הצליחו לעשות דיפרנציאציה?
ישראל חסון: אם עשו, בואו תראו לנו איך עשו את זה.
ישראל חסון: יכול להיות ששם יש רעיון שפותר את הבעיה.
ישראל חסון: אני לא נכנס עכשיו לוויכוח על מידת האדיקות – עזוב, מידת האדיקות, שכל אחד יעשה כרצונו.
ישראל חסון: אבל אולי שם יש פתרון, וחילצת את הדיון הזה מהבעיה.
דני דנון: אנחנו בהליך החקיקה לקחנו את זה גם ממדינות אירופה, וראינו מדינות שבהן האיסור הוא יותר מהותי וגורף במגבלות שהוא נותן.
דני דנון: אנחנו ניסינו להתמקד בנושא הפרסום בלבד בחקיקה.
אתי בנדלר: בכל זאת אציע לחבר הכנסת אייכלר כדי לתת לזה אולי איזושהי מסגרת: "למעט משקה אלכוהול הכלול בחבילת מזון המחולקת לנצרכים", משהו כזה.
שי חרמש: זאת הגדרה משפטית?
אתי בנדלר: אני אנסה איכשהו - - -
שי חרמש: אני בעד ההגדרה להכניס נצרכים - - -
דני דנון: זה יהיה ללא כוונות רווח לטובת הניסוח.
שי חרמש: זה גם משלוח מנות בפורים, זה גם שי לחג של בנק למבוטחים.
רוברט טיבייב: מה נעשה בפורים?
ז'ק בר: אדוני היושב ראש, אפשר?
ז'ק בר: הצעה קונסטרוקטיבית ביקשת.
ז'ק בר: למען הגילוי הנאות אני גם מייצג כאן את בירה גולדסטאר וגם את יין ברקת.
דני דנון: הצעה קונסטרוקטיבית בנושא שיווק בהצעתו של חבר הכנסת אייכלר.
ז'ק בר: לבעיה של ההחרגה וכל הדברים האלה.
ז'ק בר: תשובה אחת לעניין.
ז'ק בר: שתי מילים, ברשותך.
ז'ק בר: לדעתי, יש פה שני מרכיבים לחוק הזה.
ז'ק בר: אני אתחיל דווקא עם השני ואז אחזור לראשון.
ז'ק בר: הנושא של האזהרה נגד שתייה מופרזת - -
ז'ק בר: אני מגיע, אני מגיע.
ז'ק בר: אני חושב שאין בעיה של החרגות, ואני רוצה להציע משהו.
ז'ק בר: אין שם בעיה של החרגה לא של יין ולא של בירה.
ז'ק בר: – כולנו נגד שתייה מופרזת ובלתי מבוקרת.
ז'ק בר: גם משרד הבריאות ממליץ באתר שלו על כוס בירה ביום, כוס יין ביום – לא נגד זה אנחנו יוצאים - -
דני דנון: אתה לא פותח את זה.
שי חרמש: - - -
ז'ק בר: תפתח את האתר של משרד הבריאות.
דני דנון: מה ההצעה שלך, אדוני?
ז'ק בר: לעניין הראשון, בעיה מספר אחת שמועלית כאן היא שיווק שמופנה לקטינים.
ז'ק בר: לא מדובר על שיווק שמופנה לבני 40 או 50 שהם צרכני יין או בירה שהם יותר אחראיים.
ז'ק בר: אנחנו מדברים על שיווק לקטינים.
ז'ק בר: אני מאמין שאם נכתוב בסעיף של הגבלת השיווק "שיווק מופנה לקטינים", כל התעשיות פה, של בירה ושל יין, כולם יוכלו לחיות עם זה.
שי חרמש: דני, אני רוצה להציע נוסח בעניין.
ישראל אייכלר: יש לי תחושה שלא שמעת את ההצעה.
ישראל אייכלר: הוא מציע שיווק שמופנה לקטינים.
דני דנון: אבל היינו בנושאים האלו.
דני דנון: אתם מנסים לחזור לנקודת ההתחלה.
ז'ק בר: לא, למה?
דני דנון: כי מה זה "שיווק לקטינים"?
דני דנון: פסטיבל קרלסברג זה שיווק לקטינים או לא?
ישראל אייכלר: צעירים.
דני דנון: להערתך, חבר הכנסת אייכלר.
ישראל אייכלר: כן, אותי מעניין סל מזון, משלוחי מנות.
דני דנון: אני מציע שזה יהיה הנושא המהותי והעניין המסחרי פה.
שי חרמש: אז יש לי הצעה לנוסח: כל שיווק שאינו מסחרי ואינו מלווה בגבייה או בתמורה, ובלבד שאינו מופנה לקטינים.
שי חרמש: תמצאי את ההגדרה המשפטית.
אתי בנדלר: מה זאת אומרת "לגבייה"?
שי חרמש: אם אני שולח משלוח מנות ולא שלח חשבונית לתשלום - -
אתי בנדלר: הכניסה לפסטיבל עולה כסף, זה מלווה בגבייה או לא? לא הבנתי.
דני דנון: שימוש שאינו מסחרי, זה נכון.
אתי בנדלר: אבל הכול נכנס פה לגדר שיווק.
אתי בנדלר: אני לא יודעת מה זה "אינו מלווה בגבייה או בתמורה".
שי חרמש: ובלבד שאינו מופנה לקטינים.
אתי בנדלר: אני לא מבינה את זה.
אתי בנדלר: עם כל הכבוד, זה כמו שאני שולפת הגדרות שזה קשה.
אתי בנדלר: אני לא יודעת מה ההבדל בין גבייה לבין תמורה לצורך העניין הזה.
דני דנון: חבר הכנסת חרמש, אנחנו צריכים להגביל לגבי שימוש שאינו מסחרי.
ישראל אייכלר: למה אתה צריך את המילה "גבייה"?
ישראל אייכלר: "ללא תמורה".
דני דנון: לגבי שימוש שאינו מסחרי, זה המהות.
דני דנון: אנחנו הוספנו את סעיף (4).
אתי בנדלר: לא בסעיף 4.
דני דנון: בסעיף 1, סעיף קטן (4) לגבי שיווק שאינו מסחרי.
שי חרמש: כל שיווק שאינו מסחרי ואינו מלווה בגבייה.
דני דנון: אל תרחיב.
דני דנון: אפשר להצביע?
אתי בנדלר: אז להפך – מחירי הספקה או ייבוא למטרות מסחר, למעט וגו'.
אתי בנדלר: כלומר ברישא אני מכניסה את "למטרות מסחר".
ישראל אייכלר: אבל אתם מוסיפים בסעיף (4) את מה שאמר היושב ראש עכשיו.
אתי בנדלר: אז אין צורך.
אתי בנדלר: מלכתחילה זה ממעט מה שלא למטרות מסחריות.
לאה ורון: היא הרחיבה את ההגדרה של המילה "שיווק".
דני דנון: את רוצה להקריא, בבקשה, את הסעיף?
לאה ורון: חבר הכנסת יריב לוין יצביע במקום חבר הכנסת אופיר אקוניס; חבר הכנסת שי חרמש יצביע במקום חבר הכנסת אלי אפללו.
אתי בנדלר: אני אקרא ואני אגדיר: "שיווק" – "מכירה, הספקה או ייבוא של משקה משכר למטרות מסחר, למעט יצוא, ייבוא לשימוש עצמי על-ידי זכאים לפטור מתשלום מכס לפי כל חיקוק בר תוקף בענייני מכס או מכירה בחנויות פטורות ממכס".
אתי בנדלר: אני אומרת שאני לא יודעת איזו פרשנות יקבל המונח "למטרות מסחר".
אתי בנדלר: אני לא יודעת כמה פעמים זה מופיע בחקיקה – אם בכלל – אני צריכה לבדוק את זה.
אתי בנדלר: יכול להיות שזה יקבל פרשנות רחבה או פרשנות צרה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לציין שבוועדת שרים הייתה החלטה לאשר את החוק בתנאי שיוחרג היין.
דני דנון: מי בעד הנוסח שהוקרא?
דני דנון: הצבעה בעד הנוסח – רוב נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להגדרת המילה "שיווק" התקבלה.
דני דנון: ההצעה התקבלה.
דני דנון: אנחנו עוברים לסעיף 2.
אתי בנדלר: אני כבר אומרת שהנוסח הסופי אני אעבד בסוף.
אתי בנדלר: הרי יכול להיות שפסקה 2 מיותרת כי מי שמייבא לשימוש עצמי לא מייבא את זה למטרות מסחר.
אתי בנדלר: אז אני כבר יכולה למחוק את זה.
דני דנון: סעיף 2, נא להקריא אותו.
לאה ורון: סעיף 2 לא אושר בישיבה הקודמת.
אתי בנדלר: אולי שמשרד המשפטים יקרא את הנוסח שהם מציעים.
דני דנון: נקרא את הסעיף, ואז נתייחס אליו.
דני דנון: זה לא מה שמופיע בפנינו?
אתי בנדלר: זאת פשוט הצעה מתוקנת על-ידי משרד המשפטים אז חשבתי שאולי הם יקריאו ויציעו.
דני דנון: אני אקרא: "לא יפרסם אדם פרסומת למשקה משכר או פרסומת לשם מסחרי – (1) בשלטי פרסומת המוצבים לצדי דרכים, בשלטי פרסומת בתוך אוטובוסים של התחבורה הציבורית או על דופנותיהם החיצוניים או בתחנות האיסוף של אוטובוסים, כאמור, וכן בשלטי פרסומת על לוחות מודעות שבפיקוחה של רשות מקומית; (2) בעיתון או בכל דבר דפוס אחר המיועד בעיקר לילדים ולבני נוער עד גיל 18; אלה סוגי הפרסומות שמוצע לאסור אותם.
דני דנון: בפסקה (1) יש שינוי נוסח בהתאם להצעת משרד המשפטים.
שי חרמש: אני שאלתי: משאית שעליה כתוב "כרמל מזרחי" בבקבוק, זה בסדר?
דני דנון: כן, כי בכל מקום אפשר יהיה לכתוב את זה.
דני דנון: "כרמל מזרחי" בבקבוק אפשר יהיה גם בטלוויזיה ובכל מקום.
דני דנון: הערות לסעיף 2.
דני דנון: בבקשה, המועצה לשלום הילד.
כרמית פולק: כתוב כאן: "לא יעשה אדם פרסומת למשקה בשבח שתיית משקה משכר, בעיתון או בכל דבר דפוס, בעיקר לילדים ולבני נוער".
כרמית פולק: אנחנו טוענים – לא בשבח, לא בשום דבר - -
אתי בנדלר: בנוסח שאני הקראתי בהתאם להצעת משרד המשפטים אין כבר "שבח".
דני דנון: משרד המשפטים, בבקשה.
אביגיל סון: אני אבהיר שהחוק הזה מגביל פרסומת בכמה דרכים – קודם כול התוכן של הפרסומת ושנית האופן שהוא מוצע לציבור.
אביגיל סון: הסעיף שמתרכז בתוכן של הפרסומת הוא סעיף 4 שמגביל בצורה די רחבה כי הוא נותן רשימה סגורה של מה שמותר לכלול בפרסומת.
אביגיל סון: סעיפי האיסור האחרים, כמו סעיף 2, כשנאסרת פה פרסומת זה כל פרסומת.
אביגיל סון: פרסומת שמותרת לפי סעיף 4 עדיין אסורה לפי סעיף 2.
אביגיל סון: לכן העמדה שלנו היא שככל שיש התייחסות לתוכן של הפרסום זה צריך להתמקד בסעיף 4 שאומר בדיוק מה מותר או אסור לכלול בפרסומת.
אביגיל סון: מעבר לזה ההתמקדות צריכה להיות באופן שבו הפרסומת מוצגת לציבור כשצריך להביא בחשבון שהפרסומות שאנחנו מתירים, לפי סעיף 2, עדיין מוגבלות בסעיף 4.
דני דנון: עוד הערות לסעיף?
ענבר גולדברג: ענבר גולדברג, מועצת התלמידים והנוער הארצית.
ענבר גולדברג: קודם כול אני רוצה לברך על היוזמה של החוק.
ענבר גולדברג: זה אמנם לא שייך ישירות לסעיף, אבל חייבים לא לשכוח כאן את העברת המסר בבתי הספר ובחינוך נגד השתייה המופרזת.
ענבר גולדברג: זה שאין פרסומות לא אומר שצריך לשכוח את זה דרך החינוך.
ענבר גולדברג: בקשר לסעיף הזה ספציפית, חסר לי החלק שכיום רוב בני הנוער לא קוראים עיתונים; מסתובבים ברחוב אז רואים בשלטי חוצות, אבל רוב בני הנוער משתמשים ברשת היום, איפה החלק הזה של הרשת?
ענבר גולדברג: לדוגמה בפייסבוק אפשר פשוט לשים שלט בצד עם השם של הבירה בלי פירוט.
ענבר גולדברג: חסר כאן חלק בעניין הרשת.
דני דנון: עוד הערות?
ישראל איבצן: סליחה, ביקשנו ולא קיבלנו.
דני דנון: אני אתן לך כשנגיע לדברים שקשורים.
ישראל איבצן: סליחה, אדוני, אני מבקש רשות כי אמרת קודם שתיתן לאנשי היין להתייחס לדברים.
דני דנון: בסעיף 2.
דני דנון: בסעיף 3 אנחנו חוזרים אליכם.
ישראל איבצן: ביקשתי להעיר בסעיף הקודם ולא קיבלנו.
דני דנון: קיבלת פעמיים רשות דיבור על הסעיף הקודם.
ישראל איבצן: בסדר, אני מייצג את הענף, זה ענף גדול.
דני דנון: אם יש הערות לסעיף 2, אני אשמח.
דני דנון: אם לא, סעיף 3 יותר נוגע אליכם.
ישראל איבצן: ביקשנו בנושא שיווק היין לאפשר לנו מתן מתנות על-ידי גופים מסחריים ומתן דוגמאות לטעימה לגופים מסחריים.
ישראל איבצן: ולא אפשרתם לנו את זה.
ישראל איבצן: אז אתם אומרים, ניתן ליין כל מה שהוא רוצה, ורצים בחטף קדימה.
דני דנון: נגיע לסעיף 3 - - -
ישראל איבצן: - - -
דני דנון: אדוני, ביקשתי ממך שלוש פעמים שעל סעיף 3 להכין הצעת נוסח פרודוקטיבית - - -
ישראל איבצן: אבל אתם מאשרים, מה אנחנו צריכים להציע?
דני דנון: לא, אישרנו את סעיף 1, ואת סעיף 2 שלא - - -
ישראל איבצן: - - - באוהלים?
דני דנון: אנחנו נגיע לסעיף 3, ותנסח הצעה מה יעזור למה שאתה מציע.
דני דנון: אנחנו בסעיף 2.
גיל סגל: אני מחברת טמפו.
גיל סגל: בסעיף 2 אני חושב שיש בלבול.
גיל סגל: קודם נשאלה השאלה אם אפשר יהיה לפרסם "כרמל מזרחי" על משאית, ומי ששאל את השאלה נענה בתשובה: "זה אפשר בכל מקום שהוא".
גיל סגל: נאמר פה נכון שהסעיף שקובע איפה אסור ואיפה מותר זה סעיף 2 ולא סעיף התוכן שהוא סעיף 4.
גיל סגל: אז נכון שלפי סעיף 4 מותר לשים בקבוק עם שם היקב או המבשלה בכל מקום, אבל סעיף 2 אומר שבשלטי חוצות אסור בכלל.
גיל סגל: זאת אומרת שגם אם אנחנו בוחרים שכל הפרסום של מוצרי האלכוהול יהיו רק בקבוק, עם כל מה שסעיף 4 מתיר, עדיין אנחנו לא יכולים ללכת לשלטי חוצות ולפרסם את זה שם.
גיל סגל: אז איפה כן אפשר?
דני דנון: לאיזה סעיף זה מתייחס?
גיל סגל: לסעיף 2.
גיל סגל: לפי סעיף 2, שלטי חוצות אסורים לפרסומת אלכוהול באשר הוא.
גיל סגל: עכשיו נשאלת השאלה, האם זה כולל משאיות.
אתי בנדלר: אני קוראת לך שוב - - -
גיל סגל: מה בין משאית לבין אוטובוס?
גיל סגל: אם אסור לי לפרסם על אוטובוס כן מותר לי לפרסם על משאית?
יריב לוין: משאית היא הרכב שבו אתה מוביל את המשקה להבדיל מאוטובוס.
גיל סגל: אבל מה קובע מה טוב או מה לא טוב.
אתי בנדלר: מדובר בתחבורה ציבורית.
גיל סגל: פחות אנשים נחשפים לאוטובוס?
דני דנון: רשום: "בתחבורה ציבורית, תחנות איסוף של אוטובוסים, שלטי פרסומות על לוחות מודעות" – יש פירוט בסעיף.
גיל סגל: זאת אומרת אותו בקבוק שאתם מתירים לפרסם - - -
דני דנון: לא אמרנו שאנחנו מתירים.
גיל סגל: בסעיף 4 אתם מתירים לפרסם בקבוק עם השם, ובלבד שלא יהיה בשבח וכל הסיפור הזה.
גיל סגל: זה מותר.
גיל סגל: אז אני הולך לסעיף 2 ואז אומרים לי, שזה מותר אבל לא בשלטי חוצות ולא בתחנות אוטובוס.
יריב לוין: אנחנו מגבילים ולא אוסרים.
יריב לוין: אנחנו אומרים שבמשאית אחת או בחמש משאיות החלוקה שיש לך, זה בסדר, יישאו את השם בבקבוק; אבל באוטובוסים בכל הארץ – לא.
יריב לוין: זה לא איסור, זאת רק הגבלה.
גיל סגל: אם קודם אמרו למי ששאל לגבי יקב מזרחי האם יהיה מותר לפרסם, והוא נענה שאפשר יהיה לפרסם בכל מקום, ובלבד שמראים רק בקבוק – זה לא נכון.
דני דנון: ברור שלא.
אתי בנדלר: אני לא יודעת מי אמר את זה, אבל חד משמעית זה לא.
דני דנון: אנחנו מצביעים על סעיף 2 כלשון החוק בנוסח שהוקרא כאן.
דני דנון: הצבעה בעד סעיף 2 – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 2 התקבל.
דני דנון: סעיף 2 אושר.
דני דנון: עוברים לסעיף 3 וחוזרים ליקבים.
דני דנון: אני אקרא את הסעיף, ואחר כך נשמע את ההערה שלכם.
דני דנון: זה הסעיף שמופיע בפנינו?
אתי בנדלר: כן, איסור מתנות.
דני דנון: אנחנו בסעיף 3(א) שלא אושר.
אתי בנדלר: 3(א) אושר.
אתי בנדלר: 3(א) ו-(ב) אושרו, ועכשיו אושר גם סעיף קטן (ג) בתחילת הישיבה.
דני דנון: יש לכם התייחסות לסעיף הזה?
ישראל איבצן: בסעיף (ב), לדעתי, זה המקום להגיד "למעט יין, על-פי חוק משקאות משכרים".
דני דנון: סליחה, אבל אי אפשר לומר "למעט יין".
ישראל איבצן: למה?
ישראל איבצן: יין זה דבר שלא מוסדר?
דני דנון: הוסבר בפתח הישיבה שאי אפשר להחריג את היין בצורה גורפת.
דני דנון: אפשר לא להחריג, אלא לתת מענה לבעיות נקודתיות של היין.
דני דנון: פה אני אומר לכם שוב – תבואו עם הבעיות שנוצרות מהחוק - - -
ישראל איבצן: אני באתי עם הבעיות, אז מה, אני אבוא שוב?
דני דנון: לא, תציע מענה - - -
ישראל איבצן: לא יעלה על הדעת שאני אביא למישהו, ואני אביא לו באופן אישי בקבוק יין מתנה, ואני עבריין.
ישראל איבצן: זה מה שכתוב פה.
ישראל איבצן: אתם לא קוראים את מה שכתבתם.
אתי בנדלר: אם אתה נותן לו את זה לצורך שיווק מסחרי - - -
ישראל איבצן: אם אני עכשיו בא לבקר מישהו ומביא לו בקבוק יין אני עבריין.
אתי בנדלר: תקשיב, אדוני.
דני דנון: לא, זה לשיווק מסחרי.
ישראל איבצן: מה זה "לשיווק מסחרי"?
ישראל איבצן: מה ההגדרה של "שיווק מסחרי"?
ישראל איבצן: אני עכשיו באתי אל מישהו למטרות מסחר והבאתי לו בקבוק יין – באתי בכלל למכור לו מגרש בקריית שמונה, והבאתי לו בקבוק יין.
אתי בנדלר: זה יהיה אסור, לפי הצעת החוק.
ישראל איבצן: זאת מטרה מסחרית או לא?
אתי בנדלר: זה יהיה אסור בהתאם להצעת החוק.
ישראל איבצן: אז אני עבריין אם הבאתי לו בקבוק יין במתנה?
ישראל איבצן: חבר'ה, תקשיבו מה אתם כותבים פה.
ישראל איבצן: תסתכלו על זה.
סער פאוקר: אני רוצה להתייחס לבעיות הספציפיות: בעיה אחת היא עם פסטיבלים של טעימות שנפתרה פה, לדעתי - - -
אתי בנדלר: אני רוצה להעיר, אדוני:
אתי בנדלר: סעיף 3 על סעיפיו הקטנים אושרו, ולא הוגשה בקשה לדיון מחדש.
אתי בנדלר: כל מה שאפשר לעשות זה תוספת לאותו סעיף, אבל אי אפשר לדון מחדש כי לא הוגשה בקשה לדיון מחדש.
אתי בנדלר: זה לא על סדר היום.
סער פאוקר: לדעתי, הבעיה הזאת נפתרה בנוסח המתוקן כי כתוב: "למעט לצורכי צריכה במקום שבו שווק".
סער פאוקר: המקום שבו שווק יכול להיות גם המקום שבו נעשה פסטיבל הטעימות.
דני דנון: סער פאוקר: הדבר השני שיש לי בעיה איתו זה הנושא של צוות טועמים המוסר דוגמאות.
דני דנון: אני מציע להוסיף פה: "מסירה ללא תמורה של דוגמאות משקה משכר לעוסק אחר" – לא לצרכן קצה, אלא לעוסק אחר, לגוף מסחרי אחר – "לשם בחינת האפשרות להתקשר עם העוסק לעניין מכירה סיטונאית של המשקה".
אתי בנדלר: רגע, רגע.
אתי בנדלר: אני לא קלטתי את מה שהוא אמר.
לאה ורון: מר פאוקר, האם אתה יכול להקריא שוב את הנוסח לאט?
סער פאוקר: אני מציע להוסיף סעיף נוסף: "למעט מסירה ללא תמורה של דוגמאות משקה משכר לעוסק אחר לשם בחינת האפשרות להתקשר עם העוסק האחר לעניין מכירה סיטונאית של המשקה המשכר".
דני דנון: לדעתי, זאת הצעה מצוינת.
דני דנון: אני אומר לחברים אחרים, תבואו עם הצעות פרודוקטיביות כמו ההצעה הזאת.
סער פאוקר: יש לי עוד בעיה שאני מוכרח להודות שאני לא יודע איך לפתור אותה זה מה אני עושה עם אותם בנקים - - -
אתי בנדלר: אין צורך, אדוני.
אתי בנדלר: אתה רואה – זה מה שקורה כשמגיעים ומביאים את ההצעה.
אתי בנדלר: הוספנו הגדרה של צרכן.
אתי בנדלר: האיסורים החלים כאן
אתי בנדלר: בסעיף איסור המתנות זה "לא ישווק אדם לצרכן" – הן בסעיף קטן (א) והן בסעיף קטן (ב).
סער פאוקר: מי זה "צרכן"?
אתי בנדלר: "צרכן" הגדרנו כהגדרתו בחוק הגנת הצרכן: "לשימוש אישי, ביתי או משפחתי", משהו כזה.
אתי בנדלר: לא לצורכי מסחר.
דני דנון: ניתן מענה.
סער פאוקר: אם אני רוצה לתת לצוות טועמים של גוף כלשהו, אני לא יודע מה המשטרה תגיד מחר - - -
דני דנון: זה לא צרכן.
סער פאוקר: אני לא בטוח שזה לא צרכן.
דני דנון: אמרה פה היועצת המשפטית שיש הגדרה.
דני דנון: אני זוכר שדיברנו על זה בישיבה הקודמת, ואז הוספנו את הסעיף שתהיה הגדרת צרכן.
דני דנון: גם את זה זכרתי.
דני דנון: אנחנו עוברים לסעיף 4 – הגבלת פרסומת.
אתי בנדלר: אני חייבת לומר שאני לא בטוחה שההגדרות והסעיפים, כפי שמוצעים כרגע, נותנים מענה לכל אחת מהבעיות שהעליתם, אבל על הבעיה הספציפית הזאת, נדמה לי שיש מוצא.
סער פאוקר: מה אני עושה עם הבנקים שנותנים בקבוק יין?
אתי בנדלר: זה צרכן.
אתי בנדלר: בפירוש.
אתי בנדלר: המשתמש הסופי שמקבל את זה לשימוש אישי – ודאי שזה צרכן.
דני דנון: אנחנו בסעיף 4, ואני רוצה לומר לאנשי היקבים: הוספנו הרבה דברים שביקשתם בישיבה הקודמת – אדוני לא היה, אלכס - - -
קריאה: תקריא.
דני דנון: תכף נקריא, אבל אני רוצה לומר שתחרויות, מיקום גיאוגרפי – אנחנו מקריאים דברים נוספים, וזה הזמן לומר שאתם צריכים מענה נוסף לעניינים של היין.
דני דנון: נקריא את הסעיף ונתייחס לגופו של עניין.
אתי בנדלר: כמובן, זה ניסוח מאוד ראשוני, אבל זה מביא לידי ביטוי את כל השינויים שאושרו בסעיף 4 שהוצבע כבר.
ליאור חריש: אני מתחנות הרדיו האזוריות.
ליאור חריש: לגבי הסעיף הזה אנחנו מבקשים להוסיף החרגה מסוימת לגבי פרסומות ברדיו ובטלוויזיה, מאחר שהרשימה הסגורה של האלמנטים שמותר לכלול פה בפרסומת לא מתאימה למדיה הרדיופונית או למדיה הטלוויזיונית.
ליאור חריש: אנחנו מבקשים שביחס לפרסום ברדיו ובטלוויזיה יתאפשר גם להוסיף: " - - - שעניינם מאפייני המוצר ותנאי מכירתו ובלבד שאין בהם משום הפרת סעיף 2 או 6 לחוק".
שי חרמש: מה זה "תנאי מכירתו"?
ליאור חריש: לדוגמה מבצע על מכירתו.
ליאור חריש: המחיר בהנחה ברשת מסוימת.
דני דנון: הסעיף כבר אושר, דרך אגב.
דני דנון: לא צריכים להצביע עליו.
דני דנון: נציגי הרדיו באים ואומרים שבנושא הרדיו הסעיף לא מאפשר בנוסח שאושר לעשות פרסומות ברדיו.
דני דנון: לכן הוא מציע - - -
לאה ורון: להוסיף עוד סעיף, שהוא סעיף 8, ובו ייאמר מה שהוא מבקש.
דני דנון: הבעיה היא שהדברים שאמרת הם כוללניים.
דני דנון: אני מסכים עם כבודו, אבל אנחנו רוצים שתבוא עם משהו יותר מוגדר לגבי הפרסום.
דני דנון: זאת אומרת לא להשאיר את זה פתוח לחלוטין שאחרי זה נתמודד - - -
ליאור חריש: אז בעצם אנחנו מחלקים את זה לשני סוגים של דברים; אם אתם מדברים על מאפייני המוצר, כמו לדוגמה בפרסומת לבירה, אזל בעצם מה שמבדל בירה אחת לעומת בירה אחרת, ודוגמה שנייה היא הדברים שמדברים על תנאי המכירה או תנאי השיווק של אותו מוצר, כמובן, בלי לעודד את צריכתו.
ליאור חריש: למשל ציון העובדה שהמוצר הזה נמכר במחיר מסוים במקום מסוים; לשם המחשה – כתובים שני דברים שנוגעים, אחד לתכונות המוצר או למאפיינים של המוצר ואחד לתנאי השיווק והמכירה שלו.
ליאור חריש: מבחינת הניסוח, לדעתי, אם אנחנו כותבים "מאפייני המוצר" או "תנאי המכירה במוצר" כך שזה לא סותר את סעיף 2 ואת סעיף 6 שזה בעצם הרגולטור וחל על-ידי הרשות השנייה או על-ידי המועצה לשידורי כבלים, אנחנו בעצם מכסים - - -
לאה ורון: מאפייני המוצר או תנאי מכירתו, זה מה שהוא הציע.
יצחק קדמן: אבל מאפיינים זה גם: "תנו לגבר בירה" – אם תשתה בירה תהיה גבר.
יצחק קדמן: זה בדיוק מה שאנחנו לא רוצים שיקרה.
ליאור חריש: פה אתה נכנס לאיסורים שחלים עלינו.
ליאור חריש: אסור לנו לעודד או לשבח מכירה, ויש לנו איסורים של הרשות השנייה או של המועצה לשידורי כבלים שמגבילים אותנו בדיוק בנושאים האלה.
ליאור חריש: המשמעות של הנוסח הנוכחי של שבעת הדברים שניתן לכלול היא העברת כל הפרסום של מוצרים אלכוהוליים מהרדיו ומהטלוויזיה או לאינטרנט או לעיתונות.
ליאור חריש: אבל ברדיו ובטלוויזיה לא ניתן לפרסם תשדירים במתכונת הזאת.
דני דנון: בוא נעשה כך: אפשר להגדיר את תנאי מכירתו ולא את מאפייני המוצר.
דני דנון: כי מאפייני המוצר זה דבר פתוח לפרשנות.
דני דנון: "מחליק לך בגרון", "עושה אותך שמח" – זה גם מאפייני מוצר.
דני דנון: אבל כשאתה אומר, תנאי מכירתו - - -
ליאור חריש: אולי מאפייני המוצר או השוואתו – אני לא רוצה להגיד "ליתרונותיו", כי אנחנו בדיוק נכנסים למגבלה שאנחנו מנסים למנוע.
דני דנון: אולי "פרטי המוצר ותנאי מכירתו"
אתי בנדלר: איזה פרטים?
דני דנון: פרטים של מה שאישרנו.
דני דנון: זה בעצם אותו דבר.
דני דנון: אני מציע שנוסיף את מה שאדוני התייחס אליו, אבל נכתוב "תנאי מכירתו".
אתי בנדלר: אולי "מחירו", לא "תנאי מכירתו".
יאיר גלר: "מחירו" זה גם סוג של עידוד.
יאיר גלר: ברגע שאת אומרת שכאן הוא נמכר ב-50% מהמחיר במקום אחר, עודדת לקנייה.
דני דנון: גם זה לא.
אתי בנדלר: יש לי בעיה לא לאפשר את פרסום מחיר המוצר.
אתי בנדלר: הרי הרבה מאוד פעמים יש פרסומים מותרים.
אתי בנדלר: למשל, בישיבה הקודמת הותר – ובקשר לזה אני אבקש עוד הבהרה בסוף הדיון – לפרסם מותג או משקה אלכוהולי כחלק ממודעת פרסומת שכוללת הרבה מאוד מוצרים אחרים.
אתי בנדלר: הרבה מאוד פעמים במודעות האלה כתוב גם מה המחיר הנקוב של כל אחד מהפריטים הכלולים באותה מודעת פרסומת, בעיקר בעיתונות.
אתי בנדלר: אז לגבי היין ישאירו את זה ריק?
אתי בנדלר: זה לא כל כך הגיוני.
שי חרמש: יטשטשו את הבקבוק.
לאה ורון: או את המחיר.
יריב לוין: בואו לא נשכח את היעד: היעד הוא להגביל, הוא לא לאסור באופן מוחלט.
יריב לוין: לכן יש בזה הרבה היגיון.
יריב לוין: אם אתה לא יכול להגיד כמה זה עולה, אז מה אתה - - -
דני דנון: אז בואו נכתוב: "תנאי מכירתו ומחירו".
אתי בנדלר: מה זה "תנאי מכירתו"?
אתי בנדלר: תנאי מכירתו זה 1 1 – זה מסוכן.
אתי בנדלר: אני מציעה לנקוב את המחיר.
אתי בנדלר: זה דבר סביר, וזה גם שירות חשוב לציבור.
דני דנון: ברדיו.
אתי בנדלר: בכל אחד, גם בעיתונות.
אתי בנדלר: הרי לא חובה לכלול את כל הפרטים המנויים בסעיף 4.
אתי בנדלר: אסור לכלול פרטים נוספים מעבר לפרטים המפורטים כאן.
אתי בנדלר: לכן ירצו לכלול את המחיר – יכללו; לא ירצו – לא יכללו.
ליאור חריש: אנחנו מכירים איך כיום מופיעים תשדירים בטלוויזיה וברדיו למשקאות אלכוהוליים.
ליאור חריש: לדוגמה בפרסום של בירות בדרך כלל מצטרף לזה סלוגן.
ליאור חריש: לדוגמה "קרלסברג": probably the best beer in the world".
ליאור חריש: ברגע שאתם לא מאפשרים בעצם כל הפרסום ברדיו ובטלוויזיה, של בירות, של וודקה, של משקאות אלכוהוליים, זה מאבד לחלוטין את האפקטיביות שלו, ופשוט לא יהיה בטלוויזיה או ברדיו.
ליאור חריש: כי אתם לא הצעתם פתרון שמאפשר לעשות את האזכור של המותג, את האזכור של הסלוגן.
יריב לוין: אם מותר לי לחזק אותך: יש גם בעיה, בעיקר בטלוויזיה, שיש הרבה מאוד דברים שמשודרים מחו"ל ומובאים לכאן, כמו למשל ליגת האלופות - -
ליאור חריש: בדיוק.
יריב לוין: - - שם ניסו - - - כחלק מההסכם, ואין לך שליטה מהו מביא שם.
דני דנון: אני בדקתי, ויש פתרון.
דני דנון: בשלטי המגרש אתה לא יכול לגעת – יש שם "באדוויזר" וכל זה- - -