GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק וקנין: אני מצביע על כל התקנות, כפי התיקון שאושר, כולל התחילה, אני מצביע על סעיף 8, שזה יהיה בעוד שלושה חודשים, לאותם סעיפים רלוונטיים, כפי שהציגו זאת אנשי אל-על.
יצחק וקנין: הצבעה בעד – פה אחד אושרו.
כרמל שאמה-הכהן: תודה, אדוני.
רון חלפון: לכן מקומה של תעודת כושר טיסה לאווירון זעיר הוא בתקנה 7, שכן שם מדובר בתקופות ארוכות, והאגרה היא אגרה שנתית, ולא בתקנה 8, שם מדובר בתעודות למקרים חד-פעמיים.
רון חלפון: אקריא: "המבקש תעודת כושר טיסה כמשמעותה בתקנה 68(1) לתקנות התיעוד ותעודת כושר טיסה על אווירון זעיר כמשמעותה בתקנה 68(2)ה או המבקש חידוש תעודת כושר טיסה כאמור, ישלם בעת הגשת הבקשה אגרה לפי משקל כלי טיס, סוגו כמפורט להלן".
רון חלפון: "תיקון תקנה 8.
רון חלפון: בתקנה 8 לתקנות העיקריות, תקנת משנה (ד) – בטלה".
רון חלפון: התעודות שניתנות מכוח תקנה 68(2)(א)-(ד) לתקנות התיעוד הינן למקרים פרטניים, לטיסה מיוחדת, לניסויים; לא מדובר על תעודות שניתנות לאורך שנים, אלא בתעודות הקצובות בזמן מעצם מהותן.
רון חלפון: אני מפנה את תשומת לב הוועדה, שהאגרות בהשוואה לתקנה 7 הן אגרות מופחתות בכמחצית עד רבע.
רון חלפון: זה מצביע על החד-פעמיות שבמתן האישור, ו-וודאי שאין מקום מעבר להפחתה של האגרות יחסית לתקנה 7, גם להסתכל על זה מנקודת מבט של חודשים, שכן מראש התעודה הזאת קצובה בזמן והיא חד-פעמית.
איתי עצמון: בתקנה 71 לתקנות התיעוד חלק מהסוגים שנכללים בגדר "תעודת כושר טיסה מיוחדת", ככל שלא הוגבל תוקף התעודה בגוף התעודה, יהיה תוקפה ללא הגבלת זמן.
איתי עצמון: זה קצת שונה ממה שאמרת.
רון חלפון: אבל המקרים שמנויים ב-68(א) עד (ד) הם מקרים שמעצם מהותם הם חד-פעמיים.
רון חלפון: למשל, אתה רואה שם הרשאה לטיסה מיוחדת.
איתי עצמון: אני מבין שמבחינת המהות זה נכון, אבל בתקנות התיעוד זה כתוב קצת אחרת.
רננה שחר: אנחנו עוסקים בתיקון תקנות התיעוד, בין השאר, אבל זה נקבע בתעודה.
רננה שחר: הרשאה מיוחדת לטיסה ניתנת לטיסה.
רננה שחר: תעודת כושר טיסה לשימוש ניסיוני ניתנת לניסיון.
איתי עצמון: אי מבין מה שאתם אומרים.
רון חלפון: בהתאם לתיקון ברישא של תקנה 7, נצטרך לתקן גם את הרישא של תקנה 8 – כושר טיסה מיוחדת כמשמעותה בתקנה 68(2)(א) עד (ד) - את (ה) העלינו לתקנה 7.
איתי עצמון: מובהר, שמדובר באגרה שמשולמת פר פעילות - באופן חד-פעמי.
כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד – פה אחד התקנה אושרה.
כרמל שאמה-הכהן: התקנה אושרה.
רון חלפון: "תיקון תקנה 12.
רון חלפון: בתקנה 12(א) לתקנות העיקריות, פסקה (5) – תימחק".
רון חלפון: מדובר פה בשגגה בנוסח התקנות כפי שהן – פסקה (5) בתקנה א ופסקה (4), מבחינת משקל כלי הטיס בקילוגרם, הן זהות – יותר מ-2,000 ועד 5,700.
רון חלפון: אנחנו חושבים לתקן את הטעות, ולמחוק את האגרה הגבוהה מבין השתיים, והאגרה תעמוד על 1,500 ₪ במקום 2,220.
רון חלפון: "תיקון תקנה 14.
רון חלפון: בתקנה 14 לתקנות העיקריות, תקנת משנה (ב) – בטלה".
רון חלפון: תקנה 14 עוסקת ברשיונות למכוני בדק או רשיון החזקה עצמית.
רון חלפון: גם כאו, כפי שהסברנו קודם לכן, מדובר ברשיונות שניתנים לתקופה ארוכה.
רון חלפון: האגרה היא אגרה שנתית.
רון חלפון: תקנת משנה (ב) ניתן להבינה כאילו מבקש רשיון למכון בדק יכול לבקש רשיון לחלק מהשנה.
רון חלפון: זה דבר שהוא לא מקובל, אני חושב, בשום רשות.
רון חלפון: הרשות קובעת את אורך הרשיון, את תקופת הרשיון ואת האגרה שבצדה.
רון חלפון: לא ניתן לבקש רשיון לחמישה חודשים למכון בדק, ולכן אנחנו מבקשים למחוק את תקנה (ב), ויובהר שהאגרה היא שנתית.
רון חלפון: אנחנו נציין זאת גם ברישא של תקנה 14 – נרשום: תקנה שנתית של כך וכך.
רון חלפון: "תקנה 15.
רון חלפון: בתקנה 15 לתקנות העיקריות, תקנת משנה (ב) – בטלה".
רון חלפון: פה מדובר במכון הסמכה.
רון חלפון: הרציונל הוא אותו רציונל – לא ניתן לתת רשיון לחלקים של שנה, ובהתאם לשלם חלקיק אגרה.
רון חלפון: אנחנו מבקשים שהאגרה תהיה שנתית, נבהיר שמדובר באגרה שנתית.
רון חלפון: אנחנו מבקשים למחוק את תקנת משנה (ב).
איתי עצמון: לגבי שני התיקונים האחרונים, תיקון תקנה 14 ותיקון תקנה 15, איך הם עולים בקנה אחד עם תקנה 16ג, שקובעת שתשלום אגרת חידוש לגבי אותם רשיונות ייעשה בתחילת כל שנה עד יום 31 בינואר?
רון חלפון: בחיי המעשה אין לכך משמעות, שכן מכוני בדק קיימים שנים ארוכות, וכולם משלמים כיום מינואר עד ינואר.
רון חלפון: אכן יכול להיות מצב שמחר יוקם מכון בדק חדש, ויתחילו לשלם את האגרה ממחר, ולכן הערתך היא נכונה – יש מקום למחוק את תקנה 16ג.
איתי עצמון: כלומר האגרות בתקנות 14 ו-15 – אלו אגרות חידוש.
רננה שחר: תקנות 14 ו-15 הן תקנות על קבלת הרשיון לראשונה.
רננה שחר: אחר כך תקנה 16 מסדירה את האגרה השנתית למחזיק הרשיון – יש אגרה למבקש רשיון, אגרה עבור הרשיון ויש האגרה למחזיק רשיון, היא האגרה השנתית בתקנה 16.
רננה שחר: אם מוחקים את תקנה 16ג, ואז יוצרים מצב שמכון ההסמכה או מכון הבדק משלמים את האגרה השנתית ביום ההולדת שלהם, מאוגוסט עד אוגוסט, אם הם נולדו מחר, כפי שרון אמר, אז אין צורך לקבוע בתקנות 14, 15, שזאת אגרה שנתית.
איתי עצמון: לכן שאלתי, מה היחס.
רננה שחר: אגרה עבור רשיון, ובתקנה 16 תימחק תקנת משנה ג, כפי שאתה הצעת, באופן שבו לא יקרה מצב שישלמו יותר מאשר את האגרה הקבועה עבור שנה קלנדרית.
איתי עצמון: אז נשנה את זה בהתאם למה שאמרת.
איתי עצמון: אז הם רוצים למחוק את 16ג, וב-14 ו-15 לא נכתוב "אגרה שנתית".
כרמל שאמה-הכהן: בזאת סיימנו.
כרמל שאמה-הכהן: בקצב שהדיון מתקדם, אין סיכוי שזה יסתיים, ויש לנו דיון מאוד רציני עכשיו עם חוק כבד – צריך להתכונן אליו.
רון חלפון: יש לנו תקנה אחת שהיא די דחופה, תיקון תקנה 26.
איתי עצמון: גם אם עכשיו תנסו למשוך עוד קצת, ולקבל אישור לתקנה נוספת, אני לא בטוח שייצא מכתב אישור לחלק מהתקנות.
איתי עצמון: אתם רוצים לפצל ולהגיש מחדש את היתרה?
רננה שחר: אתם תקבעו לפגרה?
כרמל שאמה-הכהן: סביר להניח שכן.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכלכלה בנושא הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 6), התשע"א – 2011.
כרמל שאמה-הכהן: כולנו תקווה שזו ישיבה אחרונה בעניין שבה נסיים את הנושא, ושהרכבת, לפחות, תעזוב את תחנת ועדת הכלכלה להמשך דרכה.
כרמל שאמה-הכהן: כבוד היועצת המשפטית, הכדור במגרש שלך.
אתי בנדלר: אני כמובן מתייחסת לנושא הטענות החוקתיות נגד הצעת החוק כפי שהועלו על-ידי בעלת הזיכיון, בעיקר באמצעות פרופ' ברק מדינה, ותשובת המדינה אתמול כפי שניתנה באמצעות עו"ד אבי ליכט.
אתי בנדלר: לפני שאתייחס לחוות הדעת עצמה, אני בכל זאת מבקשת להקדים מספר מילים על התהליך.
אתי בנדלר: אני מבקשת להזכיר שהצעת החוק הונחה על שולחן הכנסת ב-31 בינואר 2011, והיא התקבלה בקריאה הראשונה ביום 7 בפברואר 2011.
אתי בנדלר: עו"ד הדר ממשרד התחבורה הזכירה אתמול שכבר בחודש דצמבר 2009 הובאו לידיעת בעל הזיכיון ההוראות המוצעות.
אתי בנדלר: הדיונים בוועדת הכלכלה החלו ב-5 ביוני 2011, ועד אתמול התקיימו חמישה דיונים.
אתי בנדלר: למרות זאת, חוות דעתו של פרופ' מדינה נשלחה אלינו רק ב-18 ביולי 2011.
אתי בנדלר: לכל המעורבים בהליכי החקיקה היה ברור וידוע שהכנסת מעוניינת לסיים את הליכי חקיקת החוק טרם יציאתה לפגרה, כשהתאריך הזה הוא לא תאריך עלום, ולפני תחילת ההפעלה המסחרית שצפויה, להבנתי, ב-19 באוגוסט.
אתי בנדלר: ידוע לכל גם שעבודה בכנסת בתקופה סמוכה לסוף מושב מתאפיינת בעומס רב בכנסת כולה, ובעיקר בוועדת הכלכלה שהיא אחת הוועדות המתאפיינת בעומס הבלתי רגיל.
אתי בנדלר: אנחנו עובדים באמת יומם ולילה, פשוטו כמשמעו, לרבות בסופי שבוע.
אתי בנדלר: אנחנו צריכים להתכונן לישיבות הוועדות, להכין הצעות חוק שאושרו לקריאה שנייה ושלישית, להכין לפרסום ברשומות הצעות חוק לקריאה ראשונה, לרבות דברי הסבר, ואנחנו באמת עמוסים בעבודה בצורה בלתי רגילה.
אתי בנדלר: בנסיבות כאלה כשחוות הדעת החוקתית הומצאה לנו רק באמצע שבוע שעבר, ביום שבו ישיבות הוועדה הסתיימו בשעה שש בערב כאשר דנו בסליקת כרטיסי אשראי, אני לא יכולה להתייחס לכל האמור בחוות הדעת ברצינות המתחייבת, וזאת לאחר ששמענו רק אתמול שהכנת חוות הדעת לוועדה ארכה למעלה מחודש.
אתי בנדלר: אני גם מרשה לעצמי לומר בזהירות המתחייבת שעצם המצאת חוות דעת בשלב כל כך מאוחר של הדיונים מעלה את החשד שמא כל מטרתה היתה לעכב את כל הדיונים.
אתי בנדלר: אבל, את זה אני אומרת בהסתייגות.
אתי בנדלר: מחשבה כזאת חלפה בראשי.
אתי בנדלר: משאמרתי את  שאמרתי, אני מבקשת בכל זאת להתייחס לחלק מטענותיו של פרופ' מדינה.
אתי בנדלר: כפי שאני אומרת, בגלל הלחץ אין במה שאני אומרת כדי למצות את כל הטיעונים של הכנסת בעניין חוקתיות ההוראות הכלולות בהצעת החוק, אלא יותר התייחסות שתיתן לחברי הכנסת את קריאת הכיוון שלי.
אתי בנדלר: שאלה ראשונה שעלינו לשאול בעניין זה היא אם בכלל יש צורך ברגולציה של הרכבת, בין רכבת הקלה, ובין רכבת כבדה.
אתי בנדלר: נדמה לי שבנושא הזה אין מחלוקת, והתשובה החיובית ברורה מאליה.
אתי בנדלר: מדובר בתחום הנוגע לציבור כולו, שיש בו היבטים רבים הטעונים הסדרה חקיקתית, כמו נושאי בטיחות, רישיונות שונים, נושאים תחבורתיים רבים, מתן שירות לציבור, כרטוס ועוד.
אתי בנדלר: כידוע, כל נושאי התעבורה מוסדרים בחקיקה, ובכלל זה תעבורה יבשתית, תעבורה ימית, תעבורה אווירית.
אתי בנדלר: כך גם התחבורה היבשתית הציבורית הכוללת את האוטובוסים, מוניות -  בין שירות בין מוניות ספיישל, לפי קריאה – מוסדרת בחקיקה.
אתי בנדלר: אנחנו עומדים עכשיו להסדיר בחקיקה, בהתאם להצעת חוק ממשלתית, את הנושא של מערכות ההסעה ההמונית.
אתי בנדלר: התחלנו את הדיונים בהצעת החוק הזאת.
אתי בנדלר: וכן, גם רכבות.
אתי בנדלר: אני חושבת שלהניח שלגבי רכבת קלה אין צורך בהסדרה רגולטורית בחקיקה ראשית שתקבע את ההסדרים הראשונים, ומכוחה תקנות והוראות מינהל, זאת היא הנחה מרחיקת לכת ולא רצויה.
אתי בנדלר: אין לי ספק בכלל שבנושא כזה חייבת הכנסת לעגן את הסמכויות השלטוניות הרלוונטיות לגבי כלל הציבור בארץ.
אתי בנדלר: להבנתי, יש כאן אינטרס ציבורי ברור.
אתי בנדלר: פרופ' מדינה עשה הבחנה בין שיטת הזיכיון לבין שיטת הרישוי, ולטענתו הצעת החוק מעבירה את בעל הזיכיון משיטה אחת למשטר אחר לגמרי.
אתי בנדלר: אני חייבת לציין שאם היינו עובדים לפי מודלים תיאורטיים, אין ספק שההבחנות של פרופ' מדינה מדויקות.
אתי בנדלר: אבל, בפועל, בחקיקה ניתן למצוא הרבה מאוד מודלים מעורבים כפי שהיה וקיים, ועדיין קיים.
אתי בנדלר: למשל, לעניין בעלי הזיכיון לפי חוק הרשות השנייה.
אתי בנדלר: אלה בעלי זיכיון, אבל עם רגולציה מקיפה וסמכות רגולטיבית מתמשכת.
אתי בנדלר: לכן, ובלי להידרש להבחנות האלה, נשאלת השאלה האם הכנסת מנועה מלחוקק חוק שיחול גם על הרכבת הקלה בירושלים בשל העובדה שמכוח הסמכה בפקודת מסילות הברזל כנוסחה היום, נבחר זכיין ונחתם עימו חוזי זיכיון.
אתי בנדלר: נראה לי שלמרות שייתכן שהוראות מסוימות בחוק המוצע עלולות לעורר קשיים, אדוני היושב-ראש, אין הצעת החוק נוגעת בחוסר חוקתיות, גם אם היא תחול על מי שקיבל זיכיון טרם קבלת החוק, ואני סבורה שהכנסת רשאית לקבלה עם שינויים כפי שהיא החליטה ותחליט עליהם במהלך הדיונים.
אתי בנדלר: לא מצאתי הוראה שהיא מתנגשת באופן חזיתי עם הזכויות המוגנות בחוקי יסוד.
אתי בנדלר: כפי שאמרתי, אין ספק שנושא הפעלת הרכבת קלה מחייבת רגולציה.
אתי בנדלר: ולדעתי, היא מחייבת רגולציה אחידה ככל הניתן.
אתי בנדלר: נראה שקיום מצב שבו רק הרכבת הקלה בירושלים לא תהייה כפופה לרגולציה של השר והמנהל, ואילו כל הרכבות הקלות שיוקמו בעתיד יהיו כפופות לרגולציה, הוא מצב לא תקין ולא רצוי.
אתי בנדלר: גם מסיבה זו אני סבורה שקיים אינטרס ציבורי המצדיק את עצם החקיקה והחלתה גם על הרכבת הקלה בירושלים.
אתי בנדלר: פרופ' מדינה טוען שאף בטרם יעשה השר או המנהל שימוש בסמכויות לפי החוק המוצע, יש בעצם חקיקת החוק כדי לפגוע בזכות היסוד לקניין, שכן קבלת החוק תביא לפגיעה בשווי הכספי של הזיכיון, דהיינו, פגיעה בערכה של החברה בעלת הזיכיון, וכן יביא הדבר לייקור עלויות המימון של הפרויקט.
אתי בנדלר: שמענו את הטענה הזאת אתמול גם מעו"ד גיתית שיינין.
אתי בנדלר: עם כל הכבוד, נראה לי שלטענה זו אין סימוכין שכן הפגיעה – אם בכלל – תהיה תוצאה של הפעלת סמכויות.
אתי בנדלר: בדרך כלל, ערכו הכלכלי של נכס לא נפגע רק מעצם העובדה שהכנסת מחוקקת חוק כזה, וכל כך למה?
אתי בנדלר: משום שכל בר דעת יודע שלמדינה כוח וסמכות להביא לשינוי המצב המשפטי, ואינני סבורה שגורם כלשהו יכול היה לסמוך על כך שהמחוקק לא יעשה שימוש בסמכויות החקיקה שלו, ודאי וודאי כשמדובר בתקופה כה ארוכה של שלושים שנה - תקופת הזיכיון.
אתי בנדלר: דהיינו, נראה לי שאין מקום לקבל את הטענה שעצם החקיקה פוגעת בקניינו של בעל הזיכיון.
אתי בנדלר: לכל היותר ניתן לטעון, כפי שהזכיר אתמול גם המשנה ליועץ המשפטי לממשלה עו"ד ליכט, כי על פניו יש בחוק פוטנציאל לפגיעה שייתכן ויתממש, וייתכן ולא.
אתי בנדלר: אני סבורה שפרשנות הגורסת שבעצם השימוש בכלי חקיקתי יש לראות כפגיעה רק בשל פוטנציאל הפגיעה שבו, תוך התעלמות מסמכותו של המחוקק לחוקק, היא פרשנות מרחיקת לכת.
אתי בנדלר: טענותיו של פרופ' מדינה מניחות שהזיכיון הוא אכן קניין מוגן בחוקי היסוד.
אתי בנדלר: אכן, נאמר כבר כי זכויות הניתנות מטעם הריבון כמו: זיכיון, רישיון, היתר, וכיוצא באלה, הם בגדר מה שמכונה בפסיקה "הקניין החדש", שיש לתת לו הגנה במסגרת זכות הקניין המוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
אתי בנדלר: למיטב הבנתי – ואני אומרת את זה בזהירות המתחייבת – לא מצאתי שבפסיקת בית המשפט העליון יש הכרעה חד משמעית בעניין הזה.
אתי בנדלר: מכל מקום, לצורך הדיון אני אתייחס כאילו אכן מדובר בקניין מוגן של בעלת הזיכיון כפי שעשה בית המשפט העליון בבג"ץ מת"ב ואחרים.
אתי בנדלר: זה היה מקרה שבו החברות שהיו בעלות זיכיון לשידורי טלוויזיה בכבלים עתרו נגד תיקון חוק התקשורת שנעשה במסגרת חוק ההסדרים - אז קראו לזה חוק להגברת הצמיחה והתעסוקה להשגת יעדי תקציב לשנת הכספים 1998 - ובמסגרתו הוסף פרק לחוק התקשורת (בזק ושירותים) והוא הסדיר את שידורי הטלוויזיה בלווין.
אתי בנדלר: גם שם טענו העותרות כי תיקון החוק פוגע בזכות הקניין שלהן בניגוד לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
אתי בנדלר: קודם כל,  שופטי הרוב הביעו ספק אם אכן הזיכיון שיש להם הוא קניין מוגן במסגרת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.
אתי בנדלר: אבל, אמרו רוב שופטי העליון – זמיר ודורנר – שגם אם נניח לצורך הדיון כי סעיף 6כג(ג) הקנה לבעל זיכיון זכות קניין, וכי סעיף 27 לחוק המתקן פגע בזכות הקניין, עדיין אין בכך כדי לשלול תוקף מסעיף 27.
אתי בנדלר: וכאן - זו אולי נקודה מאוד חשובה שראוי להזכיר אותה - הטעם הוא שסעיף 27 עומד בתנאים של סעיף 8 פסקת ההגבלה לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
אתי בנדלר: הכיצד?
אתי בנדלר: אין מחלוקת כי סעיף 27 בבטלו סעיף מסוים, הולם את ערכיה של מדינת ישראל, וכי הוא נועד לתכלית ראויה.
אתי בנדלר: השאלה היחידה שבה התמקדו העותרים היא שאלת המידתיות.
אתי בנדלר: האם סעיף 27 אינו פוגע בזכות הקניין של העותרים במידה העולה על הנדרש?
אתי בנדלר: התשובה לשאלה זו, לדעתנו, שלילית.
אתי בנדלר: הטעם נעוץ בסעיף 6נא שנכלל בסעיף 27, הקובע כי בעל זיכיון הסבור שזכויותיו נפגעו בשל מתן רישיון לשידורי לווין רשאי לבקש פיצוי מן השר.
אתי בנדלר: הפיצוי עשוי להינתן לבעל הזיכיון כלשון הסעיף, בהתחשב במידת הפגיעה בזכויותיו של בעל הזיכיון, ואין צריך לומר כי אם החלטת השר לפי סעיף זה אינה מקובלת על בעל הזיכיון, הוא רשאי להעמיד את החלטת השר לביקורת שיפוטית.
אתי בנדלר: דהיינו, שופטי הרוב סברו שהזיכיון שניתן וכלל זכות בלעדית להפיץ שידורים באמצעות רשת כבלים לא היווה זכות קניין כמשמעותה לפי חוק היסוד, וגם אם לצורך הדיון היו מוכנים לראות בזכות זו זכות קניין כאמור, הרי שבהתחשב בכך שהחוק כלל סעיף פיצוי, קבע בית המשפט העליון שהחוק אינו בלתי חוקתי.
אתי בנדלר: אולי חשוב להדגיש כאן איזשהו ניואנס, שהחוק לא קבע זכות לפיצויים.
אתי בנדלר: הוא קבע כי מי שסבור שזכויותיו נפגעו בשל מתן רישיון לשידורי לווין, רשאי לבקש מהשר כי בהתחשב במידת הפגיעה בזכויותיו – וקודם כל, צריך להוכיח מה מידת הפגיעה – תוארך תקופת זיכיונו או יינתן לו היתר למתן שירותים אחרים לפי כל דין, הכול כפי שקבע השר.
אתי בנדלר: זאת אומרת, לא מדובר כאן בכלל בפיצויים כספיים, אלא שהמחוקק הגביל כאן את הזכות לפיצוי לדרך מסוימת, ושלל את הזכות כאמור לפיצוי כספי.
אתי בנדלר: אני ניסיתי להבין את טענתו של פרופ' מדינה ביחס לכוחה של הרשות המחוקקת לחוקק את החוק דנן, ומצאתי באמירותיו קושי.
אתי בנדלר: מצד אחד, הוא טוען הן בחוות דעתו הכתובה, והן בדבריו בוועדה, כי ברור שאין לצדדים כוח להגביל את כוחה של הכנסת באמצעות התקשרות בהסכם.
אתי בנדלר: אבל בהמשך נאמר, ואני מצטטת כאן מחוות הדעת שלו, כי: " סמכות החקיקה מוגבלת מכוח החובה לכבד את הזכות החוקתית לקניין, ואת הזכות החוקתית לחופש העיסוק.
אתי בנדלר: ולפיכך, הפרשנות של הוראות שבהסכם נחוצה לשם קביעת גבולות כוחה של הכנסת".
אתי בנדלר: זה בעמוד 13 לחוות הדעת.
אתי בנדלר: זוהי טענה מתוחכמת שמנסה להתמודד עם הטענה שצדדים להסכם, גם אם אחד הצדדים הוא המדינה, אינם יכולים להגביל את כוחה של הכנסת לחוקק.
אתי בנדלר: והגם שהכותב עשה זאת באמצעות פרשנות ההסכם בשאלה מה הן הזכויות המוגנות במקרה זה, הוא מביא לאותה תוצאה בלתי קבילה, לדעתי.
אתי בנדלר: זאת אומרת, הכנסת אינה מנועה מלחוקק חוקים שלטעמה חיוניים ותורמים לציבור כולו בשל פגיעה נטענת בזכות קניינית, אלא בהגבלות שנקבעו בחוקי היסוד, ולא זה המקרה, להבנתי.
אתי בנדלר: גם אם יסתבר כי נוצר צורך לחוקק כדי להתגבר על הוראות מסוימות בהסכם כדי  לשמור בצורה מיטבית על זכויות הציבור כולו, וכתוצאה מכך נפגע צד להסכם, הרי שמדובר בתכלית ראויה, וככל שהתיקון הוא מידתי, אין מניעה להתקדם עם החקיקה, ומייד אתייחס לנושא המידתיות.
אתי בנדלר: מאליו ברור שייתכן שכדי שהחקיקה תהיה מידתית יש להכיר בזכותו של בעל הזיכיון הנפגע מהפעלת סמכות לתבוע פיצויים.
אתי בנדלר: ואכן, שמענו כאן שהוראה כזאת כלולה בהסכם הזיכיון.
אתי בנדלר: אני עצמי איננה מכירה את הוראות הסכם הזיכיון.
אתי בנדלר: אבל כך נטען, ואני סומכת על הדברים.
אתי בנדלר: מדובר כאן בזכויות כלכליות שניתן לפצות על פגיעה מוכחת בהן באמצעות מתן פיצוי, שלא כמו במקרה של פגיעה בזכויות חוקתיות אחרות כמו פגיעה בחופש הביטוי.
אתי בנדלר: זאת אומרת שההכרה בזכות לפיצוי אינה עומדת בדרך כמחסום מפני חקיקה, וככל שיש צורך בכך, ניתן לעגן זכות זו בחקיקה.
אתי בנדלר: מייד אתייחס לזה כי אני לקראת סיום כבר.
אתי בנדלר: לעניין הטענה כי פגיעה בזכות חוקתית צריכה להיות מכוח סמכות בחוק, ולא מכוח הוראות שייקבעו בעתיד, מכוח הסמכה – בעמוד 14 של חוות הדעת נטען כי הענקת סמכות גורפת לגורמי הפיקוח לקבוע תנאים ככל שימצאו לנכון אינה מקיימת את הדרישה להסמכה בחוק.
אתי בנדלר: ככל שקלטתי, אתמול פרופ' מדינה לא חזר על הטענה הזאת בהופעתו בפני הוועדה.
אתי בנדלר: אבל, אני אתייחס אליה בכל זאת בקצרה.
אתי בנדלר: אכן, ההסמכות הכלולות בחוק הן רחבות.
אתי בנדלר: אך, ברור שלא ניתן יהיה לעשות בהן שימוש בלתי סביר, וכל הפעילות הרגולטורית תהיה כפופה לעקרונות המשפט המינהלי.
אתי בנדלר: אבל, יחד עם זאת, אנחנו צריכים לזכור שהפסיקה הרחיבה ביותר את משמעות ההסמכות, וראתה גם בהסמכות כלליות ביותר מקור לסמכות הרשות המבצעת לקבוע הסדרים מרחיקי לכת, לטעמי.
אתי בנדלר: בית המשפט העליון הכיר אפילו בסמכות הרשות השנייה לקבוע עיצומים כספיים מכוח סמכות כללית, למרות שהנושא הזה לא נזכר כלל בהסמכה.
אתי בנדלר: לכן, מבחינת ההלכה, ההסמכה מספיקה.
אתי בנדלר: דווקא על רקע הפסיקה, ושוחחתי על כך עם עו"ד עצמון ששוחח על כך עם נציגי הממשלה, היה מקום לשקול כיצד לתחום את סמכויות המנהל.
אתי בנדלר: היו הצעות קונקרטיות, הוועדה דנה בהן כמקובל בכל הליך חקיקה.
אתי בנדלר: באשר לצורך בהיתר הפעלה וקביעת תנאים – כידוע, אנחנו מצויים ממש בפתחה של ההפעלה המסחרית, ולכן יש צורך דוחק לתת את היתר ההפעלה.
אתי בנדלר: כך גם באשר לצורך לאשר את תוכנית ההפעלה.
אתי בנדלר: אני סבורה שבהתחשב בכך שבעל הזיכיון פעל פה בהתאם להוראות הזיכיון, יש לקבוע מפורשות כי מתן ההיתר ואישור תוכנית ההפעלה ייעשו בהתאם להוראות הזיכיון, אלא אם כן ייאמר לוועדה מפורשות כי יש צורך מיידי לאפשר לרשות המבצעת לדרוש קיום תנאים מסוימים הנדרשים לדעתה להבטיח את אינטרס הציבור מעבר להוראות הסכם הזיכיון.
אתי בנדלר: לפיכך, אני גם סבורה שיש לקבוע מפורשת, כפי שהבנתי שהממשלה כבר הציעה, שתוקף ההיתר יהיה כתוקף תקופת הזיכיון.
אתי בנדלר: ואגב, באשר להצעה לקיים נקודות בדיקה בהקשר זה – לכשעצמי, לי נראית ההצעה הזאת מיותרת, שכן על המדינה להפעיל פיקוח שוטף על פעילותו של בעל ההיתר ובעל הזיכיון, ולעשות שימוש בסמכויותיה ככל שבעל הזיכיון אינו עומד בתנאי החוק, התקנות, או ההיתר, וזאת לא רק בנקודות בדיקה, אלא כאמור במסגרת פיקוח שוטף.
אתי בנדלר: חיוב המדינה לפעול ככל שניתן בנסיבות העניין בהתאם להסכם הזיכיון מתחייב, לדעתי, לא רק בהקשר הזה, כפי שהוצע מלכתחילה רק לצורך מתן ההיתר והוראות ההפעלה, אלא גם ביחס להוראות אחרות בחוק.
אתי בנדלר: לדעתי, יש להוסיף סעיף מפורש המתייחס לגבי מי שהיה בעל זיכיון ערב קבלת החוק, ולקבוע בו שמתן היתר הפעלה וקביעת הוראות ותנאים לפי החוק ייעשו ככל האפשר בהתאם, ולא רק בשים לב להוראות הזיכיון.
אתי בנדלר: כן אני מציעה להבהיר בחוק עצמו כי אין בהוראות החוק כדי לגרוע מהסעדים לפי הזיכיון, זאת לאחר כפי שהזכרתי, הוזכר מפורשות שהוראות הזיכיון מקנות זכות לפיצוי במקרה של הוספת תנאים וחובות שיש להם עלויות כספיות מעבר למוסכם בזיכיון.
אתי בנדלר: הוראה כזאת נכללה במקור בהצעת החוק רק לגבי ביטול, הגבלה או התליה של היתר הפעלה.
אתי בנדלר: אני סבורה, כאמור, שיש להחיל הוראה זו גם לגבי כל תוספת דרישות לפי החוק המוצע.
אתי בנדלר: דהיינו, ככל שהשר או המנהל ימצאו לנכון לקבוע מטעמים של טובת הציבור הוראות או תנאים שיש להם עלויות מעבר לעלויות המתחייבות לפי הסכם הזיכיון, תישא בהן המדינה.
אתי בנדלר: אני סבורה שהוראות מפורשות כאלה עונות בצורה ראויה על טענותיהם הן של בעלת הזיכיון והן של הבנקים המלווים.
אתי בנדלר: לסיכום, לא ניתן להתעלם מהקושי המתעורר מכך שאחרי שנחתם הסכם זיכיון ונקבעו בו הוראות מפורטות בנושאים רבים, מחוקקים חוק המאפשר שינוי חד-צדדים בתנאים המוסכמים, באופן העלול להטיל על בעלת הזיכיון עלויות נוספות.
אתי בנדלר: עם זאת, גם לא ניתן להתעלם מהצורך להנהיג רגולציה בתחום כה חשוב, ואף לא מהצורך לקבוע תנאים אחידים ושוויוניים ככל האפשר בין הרכבות הקלות השונות שיקומו ויפעלו ברחבי הארץ.
אתי בנדלר: מסיבה זו נראה לי שיש מקום לאפשר את החקיקה המבוקשת תוך החלתה גם על בעלת הזיכיון הקיים.
אתי בנדלר: עם זאת, ראוי לקבוע כי ככל הניתן, היתר ההפעלה ותנאי ההפעלה, כמו גם הוראות או תנאים נוספים לפי החוק, יהיו בהתאם להוראות שנקבעו בהסכם הזיכיון, וככל שמתחייבת מהן סטייה כדי להבטיח את האינטרס הציבורי תישא המדינה בעלויות הנוספות בדרך ובשיעורים שנקבעו בהסכם הזיכיון.
אתי בנדלר: מובן שאני מדברת כרגע על עיקרון כללי.
אתי בנדלר: ניסוחו של אותו עיקרון – חשבנו אתמול בערב על איזשהו נוסח שהעברנו להערות.
אתי בנדלר: אני מבינה שיש לגביו הרבה מאוד הערות שאנחנו נשמע אותן.
אתי בנדלר: ולכן, אני מציעה שהוועדה לא תדון כרגע בנוסח סעיף הוראת מעבר כזאת לגבי בעל זיכיון קיים.
אתי בנדלר: אבל, זה העיקרון שאני רואה לנכון שיכול להתמודד בצורה ראויה עם כל הטענות החוקתיות.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לכבוד היועצת המשפטית.
כרמל שאמה-הכהן: האם יש למישהו הערות?
גיתית שיינין: אני כמובן מודה ליועצת המשפטית על חוות דעתה, ולוועדה על כל המאמצים.
גיתית שיינין: לגבי ההצעה האחרונה לעניין נוסח, אנחנו כמובן נשמח אם היא תועבר גם אלינו.
אתי בנדלר: מובן שנניח את הנוסח על שולחן הוועדה ברגע שיהיה לנו משהו מגובש יותר.
אתי בנדלר: כפי שאמרתי, בשעות הקצרות שנותרו לנו להכין נוסח, אין לנו עדיין משהו שראוי להנחה ולקבלת הערות מכל המוזמנים.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לסימן ה': היתר להפעלת מסילת ברזל מקומית, סעיף 46ד.
כרמל שאמה-הכהן: נא להקריא, בבקשה.
כרמל שאמה-הכהן: האם היתה כבר הקראה?
אתי בנדלר: יש בהצעת החוק סעיף שמדבר על הרחקה, ומומחי משרד המשפטים הגיעו כדי להציג את עמדתם בעניין.
אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שביני לביני אני עדיין לא התגבשתי סופית בנושא הזה.
אתי בנדלר: אבל, אם אדוני יהיה מוכן להתחיל עם הסעיף הזה כדי שאנחנו נוכל לשמוע אותם ולהתגבש לקראת הישיבה הבאה, אני מאוד אעריך את זה.
כרמל שאמה-הכהן: איזו "ישיבה הבאה"?
אתי בנדלר: אולי לקראת סוף הישיבה, או ישיבת אחר-הצהריים, ככל שתהיה.
לאה ורון: איזה סעיף זה "מתן סמכות הרחקה לפקיד רכבת"?
יערה למברגר: זה בסעיף 46ב רבתי.
יערה למברגר: ב-46ב רבתי יש תיקונים למספר סעיפים בפקודה, זה סעיף שעושה שינויים מחויבים.
יערה למברגר: ב-46ב רבתי יש גם תיקון שהצענו בסעיף 44 שהוא סעיף שקיים היום.
יערה למברגר: אני מתייחסת לנוסח המתוקן שהילה שלחה עם הסעיפים המתוקנים.
חוה ראובני: נוסח 24.7 כפי שמנהלת הוועדה הכתירה אותו.
יערה למברגר: כרגע הצענו את הסעיף.
יערה למברגר: אני רק אבהיר בהתחלה, זה 46ב רבתי כתיקון לסעיף 44 בפקודת מסילת הברזל הקיימת.
יערה למברגר: אבל, למעשה, המיקום הנכון של הסעיף יהיה בתיקון של סעיף 44 כי זה סעיף שהוא נכון לא רק לרכבת הקלה, אלא זה סעיף שהוא נכון באופן כללי.
יערה למברגר: אנחנו לא מוצאים פה מקום להבחין בין הרכבת הקלה לרכבת הכבדה.
יערה למברגר: הסעיף הקיים בסעיף 44 לפקודה מדבר על סמכות לסילוק אדם מהמסילה: "העובר עבירה לפי סעיף 37 או המוסיף לעבור עבירה כאמור אחרי שהתרה בו פקיד רכבת לחדול, רשאי פקיד רכבת או שוטר לסלקו מהמסילה".
יערה למברגר: אנחנו מציעים פה מספר תיקונים.
יערה למברגר: תיקון אחד הוא יותר תיקון נוסח.
יערה למברגר: אני הבנתי שכיום מקובל לא לדבר על סילוק, אלא על הרחקה.
יערה למברגר: זו מילה קצת יותר מעודנת, ופחות מנדטורית.
יערה למברגר: לכן, אנחנו מציעים לקרוא לסעיף: הרחקת אדם מהמסילה.
יערה למברגר: לגבי לפחות חלק מהעבירות שמנויות בסעיף 37, אנחנו השתכנענו שיש צורך בשימוש בכוח מסוים, בכוח סביר שלא יהיה בו כדי לגרום אדם חבלה כדי לאפשר פה את הפעלת הסמכות.
אסנת כהן: השתמשנו במודל שימוש בכוח שקיים בסעיף 75 לחוק המעצרים שדיבר על שימוש בכוח סביר שאין בו כדי לגרום חבלה.
יערה למברגר: אני יכולה להקריא, ואני אקריא פה בשתי חלופות: "העובר עבירה לפי סעיף 37 או המוסיף לעבור עבירה כאמור, אחרי שהתרה בו פקיד רכבת לחדול, רשאי פקיד רכבת או שוטר להרחיקו מהמסילה ואף להשתמש בכוח סביר לשם כך, ובלבד שלא יהיה בשימוש בכוח כדי לגרום לאדם חבלה" – זה הסעיף.
יערה למברגר: אני אציע פה עוד חלופה שאפילו ניתן לקחת ולנקוב במפורש בתת-סעיפים.
יערה למברגר: סעיף 37 הוא סעיף העבירות, ויש בו המון עבירות.
אסנת כהן: למעשה, סיטיפס ביקשו רק על חלק מסוים של העבירות.
גיתית שיינין: מה שביקשנו בדיון בינינו היה סמכות עיכוב.
אסנת כהן: אני יודעת.
אסנת כהן: הם מיפו את העבירות שבסעיף 37, ודיברו על עבירות מסוימות שלדעתם נדרשת סמכות עיכוב.
אסנת כהן: מכאן הבנו שהדעה שלהם היא שהעבירות האלה הן עבירות שנדרשת לגביהן סמכות יותר כבדה, ולגבי העבירות האלה הסכמנו לתת סמכות סילוק תוך שימוש בכוח.
אתי בנדלר: אדוני היושב-ראש, יש שני נושאים או שתי הוראות שמתייחסות לסמכויות שניתנות לפקיד רכבת.
אתי בנדלר: האחד, סמכות הרחקה.
אתי בנדלר: השני, סמכות עיכוב.
אתי בנדלר: אני מבינה שהוועדה כבר דנה בנושא של סמכות עיכוב, וקיבלה לגביו החלטה.
איתי עצמון: ההחלטה היא שסמכות עיכוב תינתן לפקיד רכבת לגבי רכבת מקומית אך ורק לגבי עבירה לפי סעיף 36(א)(1) לפקודת מסילות הברזל שעניינה נוסע שנסע ברכבת בלי ששילם מראש את דמי הנסיעה.
מרק פיליפס: אני רק מבקש לדייק, הסמכות תישלל לגבי כל שאר העבירות, ותישאר רק לגבי העבירה הזאת.
איתי עצמון: זה מה שאמרתי, רק לגבי העבירה הזאת.
אתי בנדלר: דהיינו, בגין אי-תשלום רשאי פקיד רכבת לעכב את מי שלכאורה לא שילם את דמי הנסיעה.
איתי עצמון: ללא שימוש בכוח.
חוה ראובני: הסמכות לא נשללת, היא קיימת לגבי הרבה מהסעיפים בדין הכללי – סעיף 75 שעו"ד פיליפס לא מציין.
אתי בנדלר: סעיף 75 לחוק סדר הדין הפלילי.
אתי בנדלר: נשאלת השאלה, באלו נסיבות רשאי פקיד רכבת להורות לאדם כלשהו להתרחק מאזור מסילת הברזל, ואם הוא לא עושה כן, להשתמש בכוח סביר כדי לגרום לו לעשות את זה.
אתי בנדלר: הדילמה היא שנותנים כאן סמכויות שלטוניות – אם אפשר לומר כך - לעובד של חברה מסחרית.