GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי צוק-בר: יש פה מחקר של 4 חוקרים שלנו, של המכון לבעלי-חיים, שכותרתו: "היבטים ביולוגיים ורווחת החיה".
אורי צוק-בר: הוא הוצג בכנס העופות בזכרון-יעקב.
אורי צוק-בר: מחקר מעניין.
אורי צוק-בר: יש לי פה ראשי פרקים שלו ואני אשאיר לך אותו, אדוני היושב-ראש.
גדי גבריהו: אני חוזר על ההצהרה שלי, מדובר בפיזיולוגים שמעולם לא למדו התנהגות בעלי-חיים.
גדי גבריהו: אין להם צל צילו של מושג בעניין הזה, עם כל הכבוד.
גדי גבריהו: אני לא רוצה לעסוק ברכילות או בלשון הרע ולא להזכיר שמות.
גדי גבריהו: מדובר בפיזיולוגים שזה לא תחום ההתמחות שלהם.
גדי גבריהו: זה כמו שנביא מחר חוקרים מאוניברסיטת תל-אביב מהמחלקה לזואולוגיה וניתן להם לדבר על מטבוליזם של קלציום בתרנגולות.
גדי גבריהו: רבותי, אין חוקר שזה תחום ההתמחות שלו, תודו על האמת ועל העובדות.
גדי גבריהו: המטילות המודרניות היום, הגזעים שמסתובבים במדינת ישראל, מסוגלות להגיע ל-90% הטלה במשך למעלה מחצי שנה.
גדי גבריהו: צריך לרענן את המחקרים ביושר ולראות האם מדובר מבחינה כלכלית באגורה או בשתי אגורות ומה המשמעות של עשיית הנשרה או אי-עשיית הנשרה, על-ידי צוות חוקרים שישבו בו גם נציגים ---
יצחק מלכה: אתה יכול לקבל תשובה עכשיו.
יצחק מלכה: אתה לא צריך מחקר בשביל זה.
אורי צוק-בר: יש מחקר שלם על זה.
גדי גבריהו: אני מאוד שמח על תשובות האינסטנט של כולכם.
גדי גבריהו: אני אומר לכם, לא בוצע מחקר ב-5 השנים האחרונות עם אנשי התנהגות בעלי-חיים, אנשי ממשק.
גדי גבריהו: באחריות.
גדי גבריהו: אם מישהו רוצה בכוח ללכת כסאח נגד המגמות שרווחות היום בציבור, אני חושב שזאת גישה לא נכונה.
גדי גבריהו: צריך לבדוק את הדברים, להבין שיש חשיבות גם לרווחת החקלאי וגם לרווחת התרנגולת, וצריך לשלב בין שני ההיבטים האלה.
עודד ניר: הבדיקה שלנו התחילה לפני פרוץ גל העתונות.
עודד ניר: אני אומר את זה בכוונה, כדי שתבינו שאנחנו גם רגישים לעניין הזה.
עודד ניר: בעקבות סיור שעשינו בלולים ראינו את התופעה הזאת של הרעבה.
עודד ניר: זה כמובן צד את העין.
עודד ניר: יחד עם זה, בעקבות הבירורים שעשיתי - לפחות זאת דעתי ואני לא יכול לפשט לך את הדברים כמו שד"ר חגי אלמגור ניסה בגלל שאני בא מעולם של חיות משק ואני מכיר את הפרובלמטיקה של זה.
עודד ניר: דברים שנראים פשוטים הם בכלל לא פשוטים.
עודד ניר: אני חושב שזה בעיה לא פשוטה שצריך לבדוק אותה במירב הזהירות ובמירב היסודיות.
עודד ניר: קודם כל, המצב בעולם: נכון מה שאמרו פה, וכדאי לחדד את זה.
עודד ניר: בארצות-הברית זה מבוצע בפועל לפי חוק.
עודד ניר: בארצות אירופה אין חוק שאוסר ספציפית הנשרה משתי סיבות: א) מפני שבאמת התקנות אוסרות הרעבה; ב) הצורך לא עלה.
עודד ניר: אני רוצה להסתמך דווקא על הדוגמאות שנתתם ולהראות כמה הדבר הזה מסובך וכמה צריך ללכת בזהירות.
עודד ניר: אני מאוד אוהב לדבר עם הדנים, שהם אנשים עם שכל ישר.
עודד ניר: הם גם אנשים ישרים מבחינת צער בעלי-חיים ואני מאוד מעריך את דעתם.
עודד ניר: מעניינת התשובה של הדנים לגבי נושא ההנשרה.
עודד ניר: הם כמובן הסבירו לי שאמנם אין חוק ספציפי לגבי הנשרה אבל הם לא מנשירים כי אסור להרעיב לפי התקנה של הדירקטיבה האירופאית.
עודד ניר: אבל הם אמרו גם שהצורך לא עלה אף פעם בדנמרק.
עודד ניר: בסיום המכתב הם כתבו:
עודד ניר: בגלל הגידול האורגני יש עכשיו בעיה שהם רוצים להמשיך את ההטלה שתי עונות והם הולכים לבצע מחקרים על הנשרה בדנמרק.
עודד ניר: בכל העולם מנסים למצוא דרכים אלטרנטיביות להנשרה, דרכים כימיות והורמונים, אך לא הצליחו עד היום.
עודד ניר: לסיום אני רוצה לומר למה הדבר מסובך.
עודד ניר: היה פה דיון על חקלאות אורגנית.
עודד ניר: העליתי את זה אז אבל לא היו לי הנתונים.
עודד ניר: יש לי היום נתונים ממחקרים דניים אובייקטיביים ואני מעלה את זה כנקודה למחשבה.
עודד ניר: נעשתה השוואה של תמותת עופות הטלה ב-3 תנאי ממשק (אני לא נכנס לכל ההיבטים האחרים): בסוללות - 4.6%; free ranch, תרנגולות המסתובבות חופשי - 9.2%; ואורגני - 16.1%.
עודד ניר: ובאינדקס מדובר: בסוללות זה 100; ב-free ranch זה 236; באורגני זה 413.
עודד ניר: למה אני מעלה את זה?
עודד ניר: אני אומר שזה מגדיל את הצורך לבדוק את כל הדברים האלה ביסודיות, שהם דברים לא פשוטים.
עודד ניר: יש פה לא רק עניין של איזון.
עודד ניר: יש פה לחצים מכיוונים שונים, עם צורך מצד אחד להגן על בריאות הציבור ומצד שני לתת לבעלי החיים את הרווחה שלהם.
עודד ניר: אמרתי את זה כבר פעם, לא לחינם הועלו המטילות לסוללות.
עודד ניר: הן הועלו בגלל בעיית ההדבקה של הביצים שהיתה כשהן היו ב-free range.
עודד ניר: יש לזה היסטוריה ארוכה.
עודד ניר: אני חושב שזה בעיה שצריך לתת לה פתרון יותר טוב.
עודד ניר: אני חושב שאם רוצים שבאמת הפתרון יהיה נכון צריך לעשות את זה בישוב דעת, ללא לחצים.
עודד ניר: אני מבין את הלחצים.
עודד ניר: אנחנו מתחייבים לעשות את זה.
בניהו מנדל: מאחר וחולקו פה ניירות ואחר-כך אתם מתייקים אותם, אני מוחה על מה שכתוב פה.
בניהו מנדל: דבר ראשון, מועצת הלול לא מחייבת את המגדלים לעשות הנשרה.
בניהו מנדל: המשפט הזה הוא בהחלט לא במקומו.
יוסי וולפסון: היא חייבה בעבר?
בניהו מנדל: אני יכול להגיד לכם שב-10 השנים האחרונות לא חייבו אף אחד לעשות הנשרה.
בניהו מנדל: חשוב להגיד את זה.
בניהו מנדל: אני רוצה להגיד למר אברהם פנקס לגבי הסלמונלה: עובדה שהשירותים הווטרינריים עושים בארץ מחקרים ובודקים מה קורה למטילות בסוף דרכן מבחינת סלמונלה.
בניהו מנדל: ב-7 השנים האחרונות לא נמצאה סלמונלה ביותר מ-2% מהמטילות בסוף דרכן.
עודד ניר: זה בזכות הסוללות.
בניהו מנדל: הסכנה של סלמונלה היא לא בקטע הזה של הרעבה.
בניהו מנדל: את שני הדברים האלה הייתי רוצה להדגיש כדי לתקן את הרושם שאולי התקבל פה.
בניהו מנדל: כמו שאמרו ד"ר עודד ניר וד"ר חגי אלמגור, כנציג המגדלים אני אומר לכם שצריך למצוא את האיזון הנכון.
בניהו מנדל: אם תהיה דרך לפעול כך שהחקלאים יוכלו לייצר ולא יצטרכו לשלם עבור זה הרבה יותר כסף, וגם הצרכנים לא יצטרכו לשלם יותר כסף - שמעתי אותך בדיון הקודם כששאלת האם זה יוזיל לצרכן את המוצר או לא יוזיל לו.
בניהו מנדל: במקרה הזה לפי דעתי זה לא רק שייקר, זה גם ייקר למשק בכללו את ההוצאה כי אנחנו מייבאים בסך הכל את כל תשומות הייצור לענף הלול מחוץ-לארץ, את המזון.
יצחק מלכה: וגם את הזנים.
יצחק מלכה: אנחנו משתמשים באותם זנים כמו האמריקאים והאירופאים.
בניהו מנדל: אנחנו נצטרך להכפיל את הלולים, להכפיל את כמות התערובת, את כמות האפרוחים.
בניהו מנדל: הכל יצטרך להיות מוכפל.
בניהו מנדל: מצא חן בעיני איך שד"ר חגי אלמגור אמר את זה: צריך לנהוג פה באיזון, לבדוק את הנושא הזה.
בניהו מנדל: אין לי בעיה שאנחנו נבדוק היבטים אחרים, אם אפשר, למשל היבטים כימיים.
בניהו מנדל: אנחנו עושים עכשיו משלחת של אנשי מועצת הלול ומשרד החקלאות לארצות-הברית לבדוק את הנושא של רווחת בעלי-חיים.
קריאה: אולי תסעו גם לאנגליה.
בניהו מנדל: אם אנחנו נצטרך, אנחנו ניסע גם לאנגליה.
בניהו מנדל: אנחנו לא רוצים להיות שונים.
בניהו מנדל: אנחנו רוצים ללמוד את זה ורוצים לראות מה נעשה גם במקומות אחרים.
בניהו מנדל: עובדה שכתוצאה ממה שקרה בישיבה הקודמת יש שינוי דראסטי.
בניהו מנדל: הנושא עלה, בואו נלמד אותו ונראה אם אנחנו יכולים פה למצוא את הדרך המשותפת.
אברהם פורז: רבותי אנחנו צריכים לסיים.
אברהם פורז: אני רוצה לסכם את הדיון בדברים הבאים: בדרך כלל יש לי נטייה להסתמך על מה שעושים במדינות אחרות מתוקנות ונאורות, מתוך הנחה ששם הדברים נבדקים.
אברהם פורז: הן בדרך כלל מדינות עם משאבים יותר גדולים משלנו.
אברהם פורז: גם בקהילה האירופאית היום זורמת אינפורמציה.
אברהם פורז: בדרך כלל מה שטוב לאחרים כנראה צריך להיות טוב גם לנו, אלא אם כן יש משהו מיוחד.
אברהם פורז: כל הנושאים של איכות סביבה אם הם היו כלכליים הם היו מתבצעים לבד.
אברהם פורז: אם היו מחכים שהכלכלה תעבוד אז לא היו ממירים קטליטיים למכוניות - עובדה שלא היו עד שלא היה חוק; ואין טיהור של השפכים עד שאין משאבים ציבוריים.
אברהם פורז: אני יכול לתת לכם הרבה מאוד דוגמאות.
אברהם פורז: הכלכלה עושה את שלה אבל באיזה מקום הכלכלה רואה את הדברים רק בפריזמה הצרה, של מי שעוסק בזה, אבל לא רואה את ההשלכות הסביבתיות.
אברהם פורז: מבחינה כלכלית טוב ליצרני הסיגריות לייצר סיגריות.
אברהם פורז: זה שאחר-כך מערכת הבריאות צריכה להשקיע כסף בשביל לתקן את הסיפור הזה, זה לא מעניין את היצרן.
אברהם פורז: אותו דבר לגבי חומרים מסוכנים ופסולת רעילה וכן הלאה.
אברהם פורז: על פני הדברים נראה שאם האירופאים אוסרים הרעבה אז כנראה שאנחנו בבעיה.
אברהם פורז: אנחנו למעשה פה חורגים.
אברהם פורז: כפי שאמרת, הדנים לא נוקטים בהרעבה בגלל הדירקטיבה.
אברהם פורז: צריך גם לבדוק את האספקטים הכלכליים האלה.
אברהם פורז: אני חושב שבעקרון בענף הלול אם יש גזירה שנופלת על כולם אז היא בסוף נופלת על הצרכן.
אברהם פורז: נכון שהצרכן רוצה לשלם כמה שפחות על הביצה.
אברהם פורז: מצד שני, בעיני אין זכות לצרכן לומר שגם אם זה במחיר התעללות בבעלי-חיים הוא רוצה ליהנות מהאגורה הזאת או משתי האגורות.
אברהם פורז: הייתי מציע את הדברים הבאים: אני אבקש ממנהלת הוועדה לפנות למחלקת המחקר והמידע של הכנסת.
אברהם פורז: אני רוצה לקבל מהם עבודה מסודרת, איזה ניתוח כלכלי, אם תיאסר ההרעבה מה ההשלכה הכלכלית של כל מה שאמרתם על מחיר הביצה לצרכן.
אברהם פורז: בואו לפחות נדע בנתונים של ישראל איפה אנחנו עומדים פה.
אברהם פורז: במקביל הייתי מצפה ממועצת הלול לבדוק האם במקומות אחרים יש אלטרנטיבות לדבר הזה, או אלטרנטיבות שמקלות.
אברהם פורז: מה עשו אחרים?
אברהם פורז: אני פונה גם לאנשי משרד החקלאות כמובן ולא רק למועצת הלול.
אברהם פורז: תבואו בדברים גם עם גורמים אחרים ותראו איך הם פתרו את זה.
אברהם פורז: יכול להיות שהפתרון הוא באמת שאורך חייה של המטילה יהיה 14 חודשים בלי שנה שניה.
אברהם פורז: אנחנו לא יכולים לדבר עם תרנגולת ולשאול אותה איך היא מרגישה במרוצת 7-14 הימים האלה שבהם היא לא אוכלת אבל יש לי תחושה שזה לא עושה לה טוב, כי עובדה שאם תשים לה אוכל היא מייד תאכל אותו.
אברהם פורז: אני אקיים ישיבה נוספת בעניין הזה.
אברהם פורז: תשתדלו, גם אנשי מועצת הלול, גם אנשי משרד החקלאות, לבדוק את ההשלכות של הדברים האלה.
אברהם פורז: אולי גם אתם יכולים לעשות עבודה כלכלית.
אורי צוק-בר: יש לנו פה עבודה כלכלית שחוקר עשה אצלנו: "הנשרה לאחר הרעבה, השפעה ---".
אורי צוק-בר: יש פה קווים והשוואה.
אורי צוק-בר: זה מחקר שביצעו על פני 3 שנים.
אברהם פורז: אני מבקש שתיתן לנו את זה.
אברהם פורז: פתחו בכנסת מחלקת מחקר רצינית מאוד ביוזמה של יושב-ראש הכנסת הנוכחי כדי לתת לחברי הכנסת כלים יותר טובים.
אברהם פורז: כמובן שאלה לא אנשים שיעשו מחקרים בשטח אבל הם יכולים לאסוף מיד ממקומות שונים בעולם, יכולים לעשות ניתוחים כלכליים.
אברהם פורז: אני מניח שהם יפנו אליכם, אל כל הגורמים הנוכחים כאן, כדי לקבל אינפורמציה ותוכלו לסייע.
אברהם פורז: לאחר שיהיו לנו קצת יותר נתונים בעניין הזה, נראה.
אברהם פורז: על פני הדברים אני חושב שהיינו צריכים לנסות להפסיק את זה במהלך כלשהו, ככל שאפשר לעמוד בזה מבחינה כלכלית וככל שהעלויות הן לא קולוסליות.
יהודה רותם: אל תשכח שזה מגדיל את כמות השחיטה.
אורי צוק-בר: כפול זכרים להמית.
אברהם פורז: צריך לבדוק את כל העניין הזה במקרו של המקרו.
אברהם פורז: גם אפשר לשאול שאלה מה עדיף: תרנגולת אחת שסובלת על פני שנתיים או שתי תרנגולות שכל אחת סובלת שנה.
אברהם פנקס: זה מבחן החיה הסובלת.
אברהם פנקס: בסטטיסטיקות נוטים להתעלם מזה אבל אמרת, אי אפשר לשאול תרנגולת אבל אפשר לנחש: אם תרנגולת אחת סובלת כפליים אז היא סובלת כפליים.
אברהם פורז: אחת סובלת כפליים אבל האם עדיף ששתיים יסבלו פחות?
עודד ניר: האוייב של הסטטיסטיקה זה הפיסיולוגיה ובפיסיולוגיה יש תוצאות אחרות.
אברהם פורז: אנחנו צריכים בנושא הזה לפעול בשום שכל ולנסות להשיג את הניתן להשגה.
אברהם פורז: אני אומר לאנשים שנושא בעלי החיים קרוב לליבם, אסור לנו להציב מטרות גדולות וכבדות מדי שבלתי ניתנות להשגה.
אברהם פורז: אנחנו צריכים להתפשר עם המציאות ולהשתדל לעשות את השיפורים שניתן לבצע במגבלות הקיימות.
חגי כהן: אימוץ תקנות שכבר נכנסו לתוקף ברחבי האיחוד האירופאי - זה מהדברים הבסיסיים ביותר.
אברהם פורז: יכול להיות שצריך להתחשב באספקט הכלכלי.
חגי כהן: גם באירופה יש כלכלה.
חגי כהן: אולי המודעות בארץ הולכת ועולה והצרכנים כבר לא יהיו מוכנים להרעבת בעלי-חיים.
אברהם פנקס: את הנתונים בכל מקרה צריך לקבל.
אברהם פנקס: השאלה היא כמה יעלה למדינת ישראל להיות הומנית.
אברהם פנקס: מדינת ישראל משקיעה כסף רב בתחומים אחרים, הרבה יותר יומיומיים וחדשותיים, כדי לשמור על הצביון ההומני שלה.
אברהם פורז: אנחנו מתחילים עכשיו בצעד קטן בכיוון הזה.
אברהם פורז: כל עוד אני פה, אני לא מתכוון להרפות מהנושא הזה.
אברהם פורז: יכול להיות שנגיע בסוף למסקנה שקצרה ידינו מלהושיע, שאין מנוס מלהשאיר את המצב כפי שהוא.
אברהם פורז: או שננסה להכניס שינויים.
אברהם פורז: אבל הכל צריך להיעשות בצורה מדודה, בצורה שקולה, אחרי בדיקת הנושאים.
אברהם פורז: לא בצורה מתלהמת, לא מתוך איזה אילתור.
אברהם פנקס: יש לי משאלה.
אברהם פנקס: נדמה לי שיש פה איזה קבלה כללית של ההצעה של ד"ר ניר, לבדוק את הנושא ביסודיות.
אברהם פנקס: אני רוצה לבקש שישתפו אותנו בנושא הזה.
עודד ניר: אני רוצה לחזק את מה שאמרת, שלא שייך לנושא הדיון.
עודד ניר: היתה לנו דוגמא עכשיו של תקנות הובלת בעלי-חיים.
עודד ניר: אני רוצה להגיד למה זה יכול לעבוד רק באופן שאמרת, מתוך הסכמה.
עודד ניר: אני בכוונה הקמתי צוות - ונכון שזה לקח זמן - שמורכב כולו מאנשים שחושבים שצריך לעשות את הפעולות הכי הומניות, והיום התקנות מוכנות.
עודד ניר: אלה תקנות שכל האנשים היושבים באגף ההוא יחתמו עליהן.
עודד ניר: אי אפשר את הדברים האלה לעשות בכסאח.
חגי כהן: תקנות שמאפשרות הובלה של בעלי-חיים מאוסטרליה?
חגי כהן: זה תקנות הומניות?
אברהם פורז: על זה תבואו בטענה לאוסטרלים.
אברהם פורז: אני משתדל בכל מה שאני עושה בתחום הזה לאמץ גישה פרגמטית, שלא להציב יעדים בלתי ניתנים להשגה, שזה הכל או לא כלום.
אברהם פורז: כשמציבים יעדים מגלומניים או רחוקים מדי או בלתי ניתנים להשגה, לא משיגים כלום.
אברהם פורז: אם לא הייתי הולך בשיטה מאוד מתפשרת אז חוק צער בעלי חיים לא היה קיים.
אברהם פורז: תמיד תהיה טענה שזה לא מספיק ולא טוב וכדומה.
אברהם פורז: אנחנו משתדלים להתקדם, ללכת בכיוון הנכון, באופן מדוד ושקול ולהשיג את הניתן להשגה בגבולות הסביר.
אברהם פורז: לכן, אנחנו נבדוק את הסוגיה הזאת, נראה מה אחרים עושים, נראה את ההשלכות הכלכליות ואחרי שנלמד את הדברים היטב נראה כיצד אפשר להתקדם, אם אפשר.
אברהם פורז: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.
אברהם פורז: על סדר היום תקנות התעבורה (תיקון מס' 7).
אברהם פורז: נעבור על כל תקנה בנפרד.
אברהם פורז: "תיקון לתקנה 23 המקנה סמכות לעובדי מע"צ שהוסמכו בידי מפקד המחוז של משטרת ישראל, לאחר שהוכשרו לכך, לתת הוראות לעוברי דרך במקום שבו מתבצעת סלילה או עבודות אחזקה של הכביש".
אברהם פורז: זה ברור שהם יהיו גם לבושים כמו שצריך?
עדה וייס: אנחנו מבקשים להוסיף את המילה "במדים".
אברהם פורז: אתם יודעים שהשוטרים, במקומות בהם מתבצעות עבודות, במקום לכוון באמת את התנועה, שמים את הניידת בצד, מפטפטים ומעשנים?
אברהם פורז: זה פשוט מביש, מביש.
אברהם פורז: אתה לא רואה אותם אף פעם ממלאים תפקיד כמו בני אדם.
אברהם פורז: כל פעם אני חושב לעצור, לקחת את המספרים שלהם ולהתלונן.
סנ"צ שולמית שמעון: אם תעשה את זה, זה ייבדק.
אברהם פורז: אולי כדאי שהם לא יעברו הכשרה.
סנ"צ שולמית שמעון: ההכשרה היא לא רק עניין של אימוץ נורמות, אלא כדי שאתה תגיע לאותו קטע דרך, שלא תתבלבל אם הוא מנפנף או שהוא מכווין אותך.
אתי בנדלר: השאלה היא מה זה מדים לגבי מע"צ.
אברהם פורז: שמע"צ יעשו לו מדים מיוחדים, משהו שיהיה ברור שהוא איש רשות.
אברהם פורז: כמו מאבטחים בכניסה לקניון שיש להם עניבה או תג.
אברהם פורז: משהו מזהה.
רונן ישעיהו: אולי בגדים בולטים עם מחזרי אור.
סנ"צ שולמית שמעון: אנחנו מבקשים להוסיף "שהוסמכו בידי מפקד מחוז או ראש אגף התנועה במשטרת ישראל".
אברהם פורז: מקובל.
אתי בנדלר: לגבי עובד מע"צ אתה רוצה שיהיו בגדים מיוחדים.
אברהם פורז: שיהיה במדים שברור שהוא איש שיש לו סמכות.
אתי בנדלר: הלבוש בבגדים שעוצבו לשם כך.
אברהם פורז: נקרא לזה מדים?
אתי בנדלר: לא, זה לא מדים.
אברהם פורז: "הוספת תקנה 28א הבאה לאסור על מורה נהיגה להשתמש בזמן שיעור נהיגה בטלפון, שלא באמצעות דיבורית".
אברהם פורז: ההגיון של דיבורית הוא שהידיים שלך יהיו על ההגה, אבל למורה לנהיגה אין הגה, בשביל מה הוא צריך דיבורית?
אברהם פורז: שיצעק יותר חזק ויבלבל את התלמיד?
אברהם פורז: תשומת הלב מוסחת לא בגלל דיבורית.
רונן ישעיהו: הוא לא שם לב לאן הוא נוסע כשהוא מדבר ומחייג.
אברהם פורז: מר רונן, עצם השיחה בדיבורית מוציאה אותך מהריכוז משום שאתה מרוכז בשיחה, אלא אם כן אתה איש אשכולות ידוע ובעל יכולת יוצא דופן.
אברהם פורז: אם אתה אדם ממוצע, כשאתה מדבר בפלאפון אתה פחות מרוכז.
אברהם פורז: מה עדיף לי, שמורה הנהיגה יצעק לרמקול או עדיף שכבר ידבר?
אברהם פורז: אתה יכול לאסור על מורה לנהיגה לדבר בכלל בפלאפון.
רונן ישעיהו: הטענה היתה שמורי הנהיגה בעצם מנהלים את המשרד מתוך האוטו וקובעים פגישות ובינתיים התלמיד נוסע.
רונן ישעיהו: הכוונה היתה שהנהג לא יעשה את זה תוך כדי שיעורים, אבל זה כנראה לא יכול להיות.
רונן ישעיהו: אנחנו מנסים להציל חלק מתשומת הלב שלו לטובת העניין.
אברהם פורז: הוא מסתכל ביומן, צועק לרמקול והתלמיד מתבלבל.
אברהם פורז: אני לא מאשר את התקנה הזאת, היא מיותרת.
צבי יוזנט: אם זה לא מאושר המצב יותר גרוע, כי יש איסור על מורי הנהיגה לדבר בזמן השיעור.
עדה וייס: אין איסור.
עדה וייס: היתה מחשבה על זה, אבל אין איסור.
סנ"צ שולמית שמעון: היום אין למורה לנהיגה מגבלה בחוק לדבר בפלאפון.
סנ"צ שולמית שמעון: זאת נקודת המוצא ואנחנו רואים בזה סיכון רב ביותר.
סנ"צ שולמית שמעון: אם אנחנו משאירים את המצב הנוכחי כפי שהוא, נהיה בבעיה משום שמורי נהיגה ידברו בפלאפון כשהוא צמוד לאוזן.
אברהם פורז: עדיף.
סנ"צ שולמית שמעון: לא, אנחנו חושבים שהדיבור בפלאפון מסוכן בכלל בשעת לימוד נהיגה.
אברהם פורז: תאסרו את זה בכלל ואז מחיר שיעור הנהיגה יעלה, כי מורי הנהיגה יצטרכו להקדיש שעות נפרדות לתיאומים.
רונן ישעיהו: אם נגיש הצעה כזאת, זה ייראה לך?
אברהם פורז: העולם לא מושלם.
אברהם פורז: מורה לנהיגה צריך גם קצת לנהל את העסק שלו, הוא גם עצמאי ואלה לא חיים קלים.
סנ"צ שולמית שמעון: בשעת הלימוד עצמה?
אברהם פורז: אין מה לעשות.
אברהם פורז: איש עסקים, שמנהל את כל העסקים שלו מהאוטו, זה בסדר?
אברהם פורז: בעיניי, אדם שלא מחזיק את ההגה, הדיבורית לא מעלה ולא מורידה.
אברהם פורז: אם הידיים שלו פנויות, עדיף שילחש לפלאפון בשפופרת מאשר יצרח לרמקול ויבהיל עוד יותר את התלמיד.
אברהם פורז: אני לא מאשר את התקנה.
אברהם פורז: תקנה 54(ה) -
עדה וייס: אנחנו מבקשים לבטל אותה.
אברהם פורז: "תיקון תקנה 72(א) - בתקנה 72(א) לתקנות העיקריות, במקום פסקה (8) יבוא: בתחום הדרך מעשרים מטרים מהפס הקרוב ביותר של מפגש מסילת הברזל עד עשרים מטרים אחרי המפגש".
אברהם פורז: מה זה אומר?
רונן ישעיהו: לפי תקנה 72(א) היום יש איסור לחנות עשרים מטרים ממסילת ברזל.
רונן ישעיהו: לאחרונה הופיעו קווי רכבת עם שתי מסילות ולכן היה צריך להסביר במפורש שהמרחק עשרים מטרים חל מהמסילה הקרובה ולא מהמרכז.
אברהם פורז: "בתקנה 76(ג) לתקנות העיקריות, במקום "50 מטר ממבנה אלא בעת הספקה לצרכן בלבד" יבוא "400 מטרים מבנין מגורים או ממבנה ציבורי אלא לצורך פריקה או טעינה של החומר המסוכן לבניין או למבנה האמורים, או ממנו".
אברהם פורז: על מה מדובר?
עדה וייס: זאת התאמה לתקנות שירותי הובלה.
עדה וייס: תקנות שירותי הובלת חומרים מסוכנים אוסרות חניה במרחק של פחות מ-400 מטרים מבניין מגורים, אלא אם הוא מספק לבניין.
מוטי פלדמן: השאלה היא אם נותנים לו פתרון אחר היכן להחנות את הרכב.
מוטי פלדמן: כשאומרים 400 מטר זה יכול להיות גם מחוץ לעיר, גונבים לו את המשאית ואז הנזקים הרבה יותר גדולים.
מוטי פלדמן: צריך לתת פתרון אחר.
אברהם פורז: אי אפשר לעשות במקומות מסוימים איסור חניה זולת לרכב המוביל חומרים מסוכנים?
מוטי פלדמן: אני בהחלט מסכים לכך שצריך לחנות 400 מטר מבניין מגורים, אבל השאלה היא אם יש פתרון אחר?
מוטי פלדמן: כשהוא חונה במקום אחר הוא מקבל דוח מהמשטרה על כך שהוא חונה על אם הדרך בדרך בין-עירונית.
אברהם פורז: זה לא שייך לתקנות.
אברהם פורז: צריך לדבר עם מי שעוסק בזה ולמצוא פתרונות חניה לכלי רכב כאלה.
מוטי פלדמן: בערים אין פתרון.
אברהם פורז: אולי באמת בלילה הוא צריך להיות בלי החומרים.
אברהם פורז: בגמר יום העבודה, שירוקן את המשאית מהחומרים המסוכנים.
אברהם פורז: אתה לא מחנה אוטו עם חומרים מסוכנים לחניית לילה.
אברהם פורז: לפני שאתה מחנה את האוטו, אתה אמור להיפטר מהחומרים האלה ואם לא, להשאיר את זה בחצרים של המפעל שעוסק בזה.
אברהם פורז: אם, חלילה, תחנה במקום הכי טוב בעולם, במקרה תהיה שם תאונה ומשאית אחרת תפגע בך, הסברים לא יעזרו.
מוטי פלדמן: אבל גם בחצרים של המפעל אסור לחנות כי יש מבנה גג ואסור לחנות בסמוך למבנה.
אברהם פורז: אין לי פתרון.
אברהם פורז: רונן שמע את הבקשה ואני מבקש לתת את הדעת לעניין.
אברהם פורז: בינתיים התקנה מאושרת.
אברהם פורז: " בתקנה 83ג לתקנות העיקריות, במקום פסקה (5) יבוא: הנוהג במונית בדרך עירונית כשיש בה נוסעים וכן הנוסעים במונית בדרך עירונית במושב האחורי".
אברהם פורז: על מה מדובר פה?
עדה וייס: להוסיף פטור מחובת חגירה בנסיעה עירונית גם לנוסעים שיושבים במונית במושב האחורי.
אברהם פורז: מי חגר עד היום במונית?
אברהם פורז: אף אחד.
אברהם פורז: אתם מיישרים את החיים עם התקנות?
סנ"צ שולמית שמעון: אנחנו מבקשים שבמקום המילה "נוסעים" ייכתב: נוסע אחד או יותר.
סנ"צ שולמית שמעון: אחר כך אנחנו מסתבכים עם חוק הפרשנות ועם השופטים.
סנ"צ שולמית שמעון: אנחנו מבקשים שהנושא הזה יהיה סגור וחד משמעי.
סנ"צ שולמית שמעון: יש לנו כבר פסיקה בנושא אזניה ואזניות והפנו אותנו חזרה למחוקק.
אברהם פורז: הגב' בנדלר, את הפוסקת האחרונה בשאלה.
אברהם פורז: את תעברי על התקנה ותחליטי אם יש פה בעיה אמיתית או לא.
אברהם פורז: אני רוצה לשאול את המשטרה ברצינות האם היא אוכפת חגירת חגורות בדרך בין-עירונית במוניות?
סנ"צ שולמית שמעון: כל הנושא של חגורות בטיחות הוא קצת בעייתי כשמדובר במושב האחורי, כי קשה לראות, בעיקר את חגורת המתניים שקשורה למי שיושב באמצע, אבל כשמצליחים לראות, אוכפים את זה.
אברהם פורז: ואתם, נהגי המוניות?
אברהם פריד: קשה מאד לאכוף את זה.
אברהם פריד: יורדים, עולים, יורדים, עולים.
סנ"צ שולמית שמעון: גם הנהג מקבל את הדוח וגם הנוסע שלא חגר מקבל דוח.
אברהם פורז: זה לא נראה לי הגיוני.
סנ"צ שולמית שמעון: ההנחיות שניתנות לשוטרים הן שלא לגבי כל נוסע הנהג מקבל דוח.
אברהם פורז: אז השוטר הופך לשופט ומחליט מי כן ומי לא.
סנ"צ שולמית שמעון: לא.
סנ"צ שולמית שמעון: בהנחיות לשוטרים, כאשר מדובר ביותר מדוח אחד לנהג, נאמר שלא רושמים יותר משני דוחות לאדם אחד בגין אותה עבירה, אלא אם כן מדובר בעבירה טכנית.
אברהם פורז: איך נהג המונית יכול בכלל לוודא שהנוסע מאחור חגור?
סנ"צ שולמית שמעון: הוא יכול לבקש ממנו.
אברהם פריד: הוא מבקש, הוא דורש, הוא מתחיל לנסוע, אבל הוא לא יכול לפקח על זה.
אברהם פורז: לדעתי צריך להכניס לכל מונית חובה של שלט שייאמר בו שלפי התקנות חובה לחגור חגורת בטיחות ואז האחריות היא על הנוסע.
סנ"צ שולמית שמעון: גם ברכב פרטי זה אותו הדבר.
אברהם פורז: ברכב פרטי נוסע אדם שבא אצלך או מטעמך או חבר או קרוב משפחה ויש לך זכות גם להוריד אותו בכל עת.
אברהם פורז: בני משפחה לא יסבכו את הנהג וזה אחרת.
אברהם פורז: מונית היא רכב ציבורי.
אברהם פורז: בינינו לבין עצמנו, את חושבת שבאוטובוס זה פחות מסוכן להיות לא חגור?
צבי יוזנט: בשנה הבאה יהיו גם באוטובוסים חגורות.
אברהם פורז: לגבי חובת החגירה יהיה שלט בכל מונית ואז הנהג יהיה פטור.
אברהם פורז: אני לא חושב שאפשר להטיל אחריות כזאת על הנהג.
אברהם פורז: אגב, באיזשהו מקום המדינה אמנם כופה חגורות כי היא דואגת לבטיחות הנוסעים, אבל אדם רוצה לפעמים להסתכן מתוך ידיעה ברורה שאי חגירה מסכנת אותו ואולי זאת זכותו להסתכן.
אברהם פורז: ודאי לא חובתו של נהג המונית להיות בייבי-סיטר.
אברהם פורז: יהיה שלט בכל מונית לגבי הנוסעים מאחור וזה שלידו, הוא יכול להקפיד איתו.
אברהם פורז: "לא יגרור אדם רכב באמצעות מכונה ניידת אלא אם כן הרכב הנגרר הוא ציוד לביצוע עבודה שמהכונה הנייגת, על פי קביעת יצרנה, מיועדת לבצע".
אברהם פורז: מה זה מכונה ניידת?
רונן ישעיהו: מכבש, מלגזה.
אברהם פורז: מישהו ראה פעם מלגזה גוררת רכב?
רונן ישעיהו: בחצרות של מפעלים או מוסכים.
אברהם פורז: למכונית פרטית עם וו גרירה מותר לגרור רכב, למה לא להתיר למלגזה באותם תנאים?
עדה וייס: כי זה רכב שנוסע מאד לאט.
אברהם פורז: קיים דבר כזה?
אברהם פורז: מלגזות גוררות מכוניות?
עדה וייס: כן, זה ציוד שלא מיועד לנסוע.
אברהם פורז: "בתקנה 101 לתקנות העיקריות, אחרי "עולה על 3 מטרים", יבוא "או רכב ליווי כמשמעותו בתקנה 85(ו) , ובסופה יבוא "הנראה לעוברי הדרך מכל הכיוונים".
אברהם פורז: נא להסביר.
עדה וייס: רכב ארוך חייב בפנס על הגג והתקנה באה להבהיר שהאור המופץ מהפנס ייראה לכל עוברי הדרך, גם לאלה שנוסעים מלפנים.
עדה וייס: היום התקנה לא ברורה.
מוטי פלדמן: אני מבקש להביע את דעתי.
מוטי פלדמן: מצד אחד אסור לו לנסוע עם הפנס הזה כשהוא מהבהב ומצד שני, אם הוא רכב ארוך הוא צריך כל היום להרכיב ולפרק, להרכיב ולפרק.
מוטי פלדמן: אם הוא מוביל לאורך שלושה מטרים, הוא צריך להרכיב אותו ואחרי שלושה מטרים הוא צריך לפרק אותו.
מוטי פלדמן: זה מה שנובע מכאן, שהוא צריך פנס מהבהב, אבל יש תקנה אחרת, שאוסרת לנסוע עם פנס מהבהב.
רונן ישעיהו: מפני שפנס מהבהב שמור לרכב חירום במקרים מיוחדים.
צבי יוזנט: הפנס הזה הוא צהוב ויש הבדל בין צהוב לאדום ולכחול.
אברהם פורז: אבל מה הבעיה אם הפנס מותקן אצלו קבוע ואם הוא לא גורר, הוא לא מדליק אותו?
צבי יוזנט: התקנה אומרת שאם הרכב הוא מעל 20 מטרים והרוחב שלו עולה על 3 מטרים, צריך להיות לו פנס על הגג שמפעיל אור צהוב מהבהב שגם ייראה.
אברהם פורז: אבל הם טוענים שברגע שהוא לא גורר, מכריחים את הנהג לפרק את הפנס.
רונן ישעיהו: מפני שהנסיון של המשטרה היה שהם מפעילים אותו גם כשהם לא גוררים.
אברהם פורז: תרשמו דוח למי שמפעיל שלא בצדק.
צבי יוזנט: יש אנשים שמנצלים את זה.
לאה ורון: אתם מחייבים אותו לפרק כל פעם?
צבי יוזנט: כן, זה רק בורג.
אברהם פורז: האם יש תקנה שאומרת, שאסור להשתמש בפנס הזה אלא כשגוררים?
עדה וייס: לא.
אברהם פורז: אם כך תתקינו תקנה שאומרת שמי שמפעיל פנס כזה כשהוא בלי מטען, זאת עבירה ותעשו את זה ברירת קנס.
אתי בנדלר: על מנת שזאת תהיה ברירת קנס אתה צריך לקבוע באיזו דרגה והם יצטרכו להביא את זה לאישור הוועדה.
אברהם פורז: 250 ש"ח כי זאת עבירה די חמורה.
אברהם פורז: "תיקון לתקנה 119 הבא להסמיך את רשות הרישוי לפטור מטעמי בטיחות מחובת חבישת קסדה באופנועים מסויימים".
צבי יוזנט: מדובר באופנוע מסוג BMW שיש בו גם חגורות ואם יש חגורה אסור קסדה.
צבי יוזנט: ניסינו לעשות את זה כפטור, אבל משרד המשפטים אמר שחייבים לעשות את זה בחקיקת משנה.
צבי יוזנט: כל העולם פוטר כי ברגע שיש חגורה אסור כובע כי זה מעלה את המשקל.
סנ"צ שולמית שמעון: אנחנו מבקשים להוסיף: ובלבד שהפטור יצויין ברשיון הרכב, אחרת אנחנו לא נוכל לדעת.
סנ"צ שולמית שמעון: איך השוטר יוכל לדעת אם הוא חייב קסדה או לא?
צבי יוזנט: תוציאי לו הוראה.
צבי יוזנט: יש BMW אחד כזה בכל הארץ.
סנ"צ שולמית שמעון: לא, אנחנו לא יכולים לנחש.
סנ"צ שולמית שמעון: אנחנו מבקשים לציין את זה ברשיון הרכב.
אברהם פורז: אולי תתנו לו סיווג מיוחד?
סנ"צ שולמית שמעון: ברשיון הרכב, בהערות, שייכתב: פטור מחובת קסדה.
צבי יוזנט: אני מוכן לבדוק את זה ואם זה יצליח מיחשובית, אין בעיה.
סנ"צ שולמית שמעון: בסעיף היתרים והגבלות.
אברהם פורז: אתה יכול לתת לו ספציפיקציה ולקרוא לו אופנוע עם אמצעי בטיחות.
צבי יוזנט: זה לא מה שהמשטרה רוצה.
צבי יוזנט: בשבילה השוטר הוא אחד שלא יודע לקרוא.
אברהם פורז: היא רוצה ברשיון הרכב סימן היכר.
אברהם פורז: זה לא חייב להיות תיאור פלסטי.
צבי יוזנט: ההוראה צריכה להיות שאם יש חגורות בטיחות באופנוע, יש פטור מקסדה.
סנ"צ שולמית שמעון: פטור מקסדה, ואז אני אוכל להנחות אותו לגבי כל היתר.
אברהם פורז: היא צודקת.