GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     באיזה מובן?
אברהם פורז: תסביר מה מבקשים שאף אחד אחר לא מבקש?
אברהם פורז: יוסף טמלר:     נניח אתה שם דוד שמש על הגג, קובעים לך מה הצורה של הצינור שצריך להיות מחובר לדוד השמש.
אברהם פורז: מופיע בתקן דגם מיוחד של היצרן המקומי, ואני לא רוצה להזכיר שמות – עד כדי כך הדברים מגיעים.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     מה מונע שיצרן מחוץ-לארץ ייצר אותו דגם?
אברהם פורז: גרישה דוייטש:     אין תקן מחייב להתקנת מערכות סולריות, התקן הוא לא רשמי.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     הם אומרים שהתקן הזה הוא וולונטרי בכלל.
אברהם פורז: זיוה פתיר:     רק המידות שלו מחייבות כדי שזה יתאים לברז בארץ.
אברהם פורז: יוסף טמלר:     הנושא רחב, יש הרבה מאד תקנים.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     לא כל כך הסברת למה זהו חסם יבוא אם התקן וולונטרי.
אברהם פורז: יוסף טמלר:     אם אתה רוצה היום לעשות משהו שהוא מתאים לפי תקן ישראלי, אתה יכול להזמין בחוץ-לארץ.
אברהם פורז: אם תזמין 100,000 פריטים, אולי יעשו לך קו יצור.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     תן לי דוגמה של משהו שכל העולם נוהג כך ואנחנו נוהגים הפוך.
אברהם פורז: איתן כבל:     נניח פריז'ידר שבגלל זה לא מייבאים אותו לארץ.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     פריז'ידרים מייבאים בלי סוף.
אברהם פורז: התעשייה המקומית כבר כמעט מתה.
אברהם פורז: על מה אתה מדבר?
אברהם פורז: את התיאוריה הבנתי.
אברהם פורז: אתה טוען שתקנים ישראליים לא מאפשרים יבוא, הבנתי.
אברהם פורז: תן דוגמה קונקרטית שאני אבין איפה זה קורה.
אברהם פורז: נחמה רונן:     זה לא רק תקנים.
אברהם פורז: זה גם בנושא הבדיקות שהוא העלה.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     הבדיקות זה סיפור אחר.
אברהם פורז: אני שואל איזה תקן ישראלי הוא חסם יבוא והוא אבסורד, כי כל העולם לא נוהג כך?
אברהם פורז: נניח שהיו אומרים שהתקן הישראלי הוא שההגה של המכונית צריך להיות באמצע – לא מימין ולא משמאל.
אברהם פורז: אתה יכול להגיד שזה חסם ביבוא של מכוניות כי לא מייצרים בעולם מכוניות עם הגה באמצע.
אברהם פורז: תן דוגמה שבה התקן הישראלי הוא אבסורד והוא מונע יבוא.
אברהם פורז: יוסף טמלר:     אני השתתפתי בישיבה במכון התקנים בנושא תקן מסוים כשהוחלט שלא  חייבים לאמץ את התקינה הבינלאומית.
אברהם פורז: היה מדובר על תקן גג בעניין סינון של מוצרי מזון.
אברהם פורז: בעולם מקובל שאתה יכול לייבא מוצר לכל מדינה כשיש מותג של המשווק.
אברהם פורז: בארץ, למרות שזה קיים בחקיקה הבינלאומית, בתקינה, בדירקטיבות של השוק האירופי, עד היום מכון התקנים והוועדות מתנגדים לאפשר יבוא של מוצרי מזון כשבעצם מי שאחראי כלפי הלקוח והמותג זה המשווק.
אברהם פורז: זה אחד הדברים שלמעשה מונע יבוא של הרבה דברים לארץ.
אברהם פורז: מדובר על תקן גג.
אברהם פורז: זיוה פתיר:     של מה?
אברהם פורז: אין תקנים בינלאומיים למזון.
אברהם פורז: נחמה רונן:     למה אתה מתכוון?
אברהם פורז: לפחות לפי מה שאני רואה, הסופרמרקטים חשופים לכל יבוא.
אברהם פורז: תן דוגמה למוצר שאנחנו לא יכולים למצוא אותו במדף בסופר בגלל הטענה הזאת.
אברהם פורז: יוסף טמלר:     כשקו-אופ רוצה לייבא מוצר.
אברהם פורז: נחמה רונן:     כמו מה?
אברהם פורז: יוסף טמלר:     כל דבר בתחום המזון כי התקן שאני מדבר עליו הוא תקן גג שמכסה את מוצרי המזון הארוזים מראש.
אברהם פורז: נחמה רונן:     אבל הקו-אופ מייבא שפע של דברים.
אברהם פורז: יוסף טמלר:     כן, אבל הוא לא יכול לעשות מה שמקובל בעולם שהוא מופיע...
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     מה מפריע לנו שכתוב: היצרן כך וכך סין, היבואן: הקו-אופ?
אברהם פורז: יוסף טמלר:     זה מפריע כי מה שקורה, שבעולם שיטת השיווק שהולכת וגדלה היום זה באמצעות מותגים.
אברהם פורז: המשווק לוקח את האחריות.
אברהם פורז: איתן כבל:     מה שחשוב לי כצרכן – אני רוצה לקבל את מירב הפרטים.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     נניח שלא כולם דוברי אנגלית ורוצים שהצרכן הישראלי יוכל לקרוא.
אברהם פורז: נניח למישהו יש בעיה של סכרת, הוא לא רוצה מוצר שיש בו סוכר.
אברהם פורז: הוא רוצה לקרוא בעברית האם המוצר מכיל סוכר.
אברהם פורז: יוסף טמלר:     יש כאן אי הבנה.
אברהם פורז: לגבי כל הדברים האלה יש צווים ותקנות ותקנים וכולם נאכפים על המוצרים המיובאים - אם אנחנו מדברים על מזון ועל מוצרים לחולי סכרת – בצורה מאד קפדנית.
אברהם פורז: לא יכול להיכנס כל מוצר למדינת ישראל והוא לא יקבל אישור מראש ובזמן היבוא לא ייבדק, מה שאגב לא קורה לגבי הייצור המקומי.
אברהם פורז: אם דיברנו על סכרת, כל הדרישות מופיעות על המוצרים, אין הסתרה של הדברים, אבל יש בעולם שיטת שיווק – ואנחנו מתעכבים כאן ולא מדברים על הדברים העקרוניים.
אברהם פורז: יש שורה ארוכה מאד של תקנים – לא הבאתי את כל הדוגמאות.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     אבל זה לא מונע שמישהו יכתוב על המוצור: קו-אופ, ולמטה באותיות קטנות בעברית יכתוב: מיוצר על ידי כך וכך, סין או דרום אפריקה.
אברהם פורז: אין מניעה שעל הקופסא יהיה כתוב קו-אופ או שופרסל, אבל מחייבים שיהיה כתוב שם היצרן.
אברהם פורז: יוסף טמלר:     יש חוק במדינת ישראל שהזכרתי קודם שמכון התקנים חייב  לאמץ את התקינה הבינלאומית.
אברהם פורז: בתקינה הבינלאומית קיים שעל המוצר יכול להיות שם היצרן או שם היבואן והפרטים שלו.
אברהם פורז: העולם עובד בצורה כזאת.
אברהם פורז: אני מדבר לגבי החוק.
אברהם פורז: אם אנחנו אומרים שהחוק צריך להתקיים, אז צריך לפעול לפי החוק.
אברהם פורז: התקבלה החלטה במכון התקנים שלא חייבים לאמץ תקינה בינלאומית לתחום המזון.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     לפי זה אפשר לייבא גם בלי עברית.
אברהם פורז: תכולה של מוצר מזון יכולה להיות כתובה גם בשפת המקור.
אברהם פורז: קואופ ייבא ואם המוצר הוא מסין, התכולה תהיה כתובה בסינית.
אברהם פורז: זה בסדר?
אברהם פורז: יוסף טמלר:     זה לא בסדר.
אברהם פורז: חייבים על פי החוק שיהיה מסומן בעברית.
אברהם פורז: אתה לא חייב לסמן בלועזית אבל כל הפרטים שמתחייבים מהתקן, מהתקנות ומהצווים, חייבים להיות בעברית.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     אבל אם כבר מסמנים בעברית, כבר אפשר לרשום גם מי היצרן.
אברהם פורז: יכול להיות שזה מפריע, אבל זה לא חסם יבוא, עם כל הכבוד.
אברהם פורז: איתן כבל:     היושב ראש, שאלה אם הוא  יכול לשלוח לך או לנו חברי הכנסת, רשימה של מוצרים מכל התחומים – רשימה של נושאים שבהם נמנעת הזכות מאזרחי מדינת ישראל לרכוש אותם כיוון שמכון התקנים קבע כללים כאלה וכאלה.
אברהם פורז: בארצות-הברית נהנים מהם מאד ומאיתנו נחסכת ההנאה הזאת.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     או מחיר.
אברהם פורז: יוסף טמלר:     יש רשימה.
אברהם פורז: חבל שאנחנו נסחפים לכיוון הזה.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     אתה בא בתלונה, אז אתה צריך לתת לנו קונקרטיזציה של התלונה.
אברהם פורז: אתה כל הזמן נשאר במישור התיאורטי .
אברהם פורז: יוסף טמלר:     נניח מגבה של מכונית – מה שנקרא ג'ק – מכון התקנים, בגלל שיטות היסטוריות, דורש משהו שלא מקובל בעולם.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     אבל כאן מדובר על היצרן המקורי של הרכב.
אברהם פורז: יוסף טמלר:     מה שאני מנסה לומר, שבארץ לתקנים יש תוספת שוני.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     אתה אומר שנניח פז'ו או סיטרואן – כשהם שולחים מכונית לארץ, המגבה שונה מהמגבה שמוכרים בצרפת כי התקן הוא אחר?
אברהם פורז: יוסף טמלר:     אני מדבר על מגבהים שבהם משתמשים במוסכים, אבל שוב – חבל שאנחנו מבזבזים זמן, לא זו הכוונה.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     	בבקשה תמשיך הלאה.
אברהם פורז: יוסף טמלר:     	חובה להיבדק על פי תקנים מחייבים היום קיימת כמעט אך ורק לגבי המוצרים המיובאים.
אברהם פורז: מוצרים מייצור מקומי לא חייבים במדינת ישראל להיבדק.
אברהם פורז: האפליה בין היבוא  לבין הייצור המקומי – מצד אחד הגבלה בלתי מכסית כי אין זרם חופשי של מוצרים שיכולים להגיע למדינת ישראל, כפי שמקובל נניח בכניסת טובין לאירופה.
אברהם פורז: מצד שני, היבוא מהווה מרכיב מאד גדול בהכנסות של מכון התקנים כתוצאה מהבדיקות האלה.
אברהם פורז: אולי זה הדבר שבו היום צורת הבדיקות מנציחה את עצמה.
אברהם פורז: התקינה והבדיקות שנעשו במדינת ישראל, לדעתנו, גורמים לבזבוז של מטבע חוץ ולעליית המחירים של המוצרים בארץ כתוצאה מכך שחלק מהמוצרים – צריך להתאים אותם לדרישות התקן הישראלי, אי אפשר להביא אותם כפי שהם בחוץ-לארץ כשהם מתאימים לתקינה הבינלאומית, וחלק בגלל המחירים המאד גבוהים של הבדיקות.
אברהם פורז: איתן כבל:     	הרי כשנעשית בדיקה, מביאים 10,000 פריטים מסוג מסוים.
אברהם פורז: לא הבנתי איך זה משפיע על רמת המחירים של כל המוצרים.
אברהם פורז: כמה הם גובים עבור בדיקה?
אברהם פורז: מאה אלף דולר?
אברהם פורז: מאתיים אלף דולר?
אברהם פורז: קראתי את המסמך שמונח כאן – כתוב שיש לכך השפעה על המחירים.
אברהם פורז: לי נראה שכל פריט שנכנס לארץ, בודקים אותו.
אברהם פורז: הרי נבדק פריט אחד, גובים עליו Xשקלים, זאת אומרת זו לא כזאת דרמה.
אברהם פורז: תסביר בבקשה איך זה משפיע שאני כצרכן, כתוצאה מכך, צריך לשלם 110 שקלים במקום 100 שקל.
אברהם פורז: יוסף טמלר:     	מלבד התקנים שמכון התקנים מפרסם, הוא מפרסם גם נוהלים לצורת הבדיקה.
אברהם פורז: הוא למעשה לוקח בדרך כלל גודל מדגם כפונקציה של גודל המשלוח וזה גורם לעלויות בהתאם.
אברהם פורז: לפי החישובים, המחלקה הכלכלית אצלנו העריכה שהמחירים לצרכן עולים ב- 0.5% לשנה כתוצאה מהבדיקה של המוצרים שחייבים אישור.
אברהם פורז: איתן כבל:     	תן דוגמה לבדיקה.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     	אתה טוען שאחרי שנקבע תקן ויש מעבדות מוסמכות, לא מאפשרים למעבדות המוסמכות לבדוק ומכון התקנים הוא מונופול בבדיקות האלה.
אברהם פורז: יוסף טמלר:     	מה שאנחנו אומרים זה קודם כל לקיים את החלטת הממשלה – כפי שדיברנו קודם – שלא יצאה אל הפועל.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     	הצו הזה שאתם מדברים עליו הוא סמכות של התעשיה והמסחר?
אברהם פורז: יוסף טמלר:     	אם אנחנו מדברים על מה שנקרא צו יבוא חופשי, זה צו בסמכות שר התעשיה והמסחר, ובצו יש מונופול.
אברהם פורז: נחמה רונן:     	אני רוצה לומר שהטענות האלה הן חוזרות ונשנות, זו לא פעם ראשונה שאנחנו שומעים אותן.
אברהם פורז: אני יכולה רק לומר בהיבטים הסביבתיים של מה שאני נתקלתי במכון התקנים.
אברהם פורז: אני מאד הייתי שמחה שהבדיקות האלה לא ייצאו למעבדות פרטיות – גם אם הן מוסמכות -  ואני מאד הייתי שמחה אם  יבואנים שחפצים לייבא משהו שלא עובר את אישור מכון התקנים בגלל ההיבטים בין היתר סביבתיים או תקניים או בטיחותיים, היו יכולים לקבל אישור תמורת סכום כסף נאות ממעבדה אחרת שכן היתה מאשרת.
אברהם פורז: עדיין הנורמות במדינת ישראל – על אף שהיא בת 53 – הן לא נורמות של מדינה יותר מדי מתוקנת ששומרת ודואגת לאזרחיה, כך שאני לפחות רוצה לחשוב שגוף שהוא גוף ממשלתי והוא לא מחוייב לאף אחד – לא לקבל כסף, לא לתרומות ולא לשיקולים זרים - ואני מקווה שזה כך...
אברהם פורז: דובר:     	הוא מקבל כסף.
אברהם פורז: זה תמורת כסף, איך את יכולה להגיד דבר כזה?
אברהם פורז: נחמה רונן:     	אל"ף, אני יכולה להגיד מה שאני רוצה.
אברהם פורז: אתה יכול לא להסכים אתי.
אברהם פורז: מכון התקנים מקבל כסף עבור הבדיקות שלו – זה בסדר גמור, הוא לא צריך לעשות עבודה וולונטרית, אבל יחד עם זה הוא מנותק מכל שיקולים אחרים שלגוף פרטי יש אותם.
אברהם פורז: יש הרבה מאד בדיקות – אני לא אומרת שלא צריך אולי לחשוב על איזה בדיקות כן אפשר לפתוח ואולי לתת לגופים אחרים – אבל בעיקרון, אני חושבת שמכון התקנים צריך להמשיך בבדיקות שהוא עושה וצריך להיות אחראי על הנושא הזה משום שבטח יראו כאן, מכל האינוונטר שנמצא על השולחן, מה היה יכול לקרות אם זה היה עובר בגוף פרטי שהיית משלם לו כסף, ומה היה קורה למישהו בעקבות אותן בדיקות.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     	גברת פתיר, מנהלת מכון התקנים.
אברהם פורז: זיוה פתיר:     	תודה רבה.
אברהם פורז: אכן, אני מרגישה נאשמת כל כמה שנים כשהנושא עולה בפורום הזה.
אברהם פורז: כמדיניות של מכון התקנים – מכון התקנים מכין תקנים ישראליים באמצעות ועדות ציבוריות שבהן חברים כולם כולל היבואנים.
אברהם פורז: המכון הוא תאגיד על פי דין, הוא הוקם על ידי הכנסת, בפיקוח מבקר המדינה, הממונה על המחירים, הממונה על השכר, דירקטוריון ציבורי שמוכתב בחוק, וכו'.
אברהם פורז: לכן, הדבר היחיד שהוא אכן מבטיח זה אמינות ללא משוא פנים, ובגלל גודלו ומעמדו, הוא לא יכול להרשות לעצמו – גם אם הוא היה רוצה - ליפול בפח של מישהו שאלמלא כך, הוא לא יוכל להיות לקוח שלו או ספק שלו לחילופין.
אברהם פורז: זה נכון שנערכו בשנים האחרונות שינויים מפליגים בכל מה שקשור לתקינה ומדיניות הבדיקות, קרי שהתקנים הישראליים הם כמה שיותר וכמה שאפשר אימוץ של תקנים זרים.
אברהם פורז: דיברנו כאן על מקררים.
אברהם פורז: מכון התקנים מאמץ את התקן הבינלאומי למקררים, אבל הוא מאמץ את התקן הבינלאומי למקררים על מקררים טרופיים כדי שלא ישלחו לכאן מקררים לאלסקה אלא רק  מקררים שהולכים לפלורידה, אז מה שהולך לפלורידה, לסיציליה ולספרד – מגיע לארץ, ולא נורא אם כתוצאה מכך הבידוד הוא קצת יותר גבוה.
אברהם פורז: הבדיקה של מכון התקנים, שהיא אחת הבדיקות הכי יקרות שיש כי מכניסים למשך חודש וחצי את המקרר לתוך קלורימטר מיוחד, מייקרת את המוצר בסדר גודל של 20 שקלים.
אברהם פורז: זה המקסימום שזה מייקר את מחיר המקרר.
אברהם פורז: מחלקים את סך הכל המחיר בסך הכל המקררים, יוצא 20 שקלים.
אברהם פורז: לגבי סוללה זה יוצא חצי אגורה, לגבי גוף תאורה – שלושה שקלים.
אברהם פורז: אני חושבת שהפער בין שתי חנויות סמוכות ברמת אביב ליד המכון הוא יותר גדול.
אברהם פורז: זה נכון שכדי להתאים לתקן, לפעמים המוצר צריך  לעלות יותר, מכיוון שכדי  להתאים לתקן צריך לעשות אותו תקני.
אברהם פורז: יש כאן דוגמאות, אני אבקש מצבי אגוזי שהוא מנהל המעבדה לחשמל ולאלקטרוניקה להראות לכם חלק מהדוגמאות.
אברהם פורז: זה נכון שהנהגנו בשנים האחרונות שיטות של יבואן אמין, מסלול ירוק ליבואנים אמינים כדי שתהיה איפה ואיפה בין הטובים לפחות טובים, בין האחראים לפחות אחראים, כי אין סיבה להעמיס הוצאות אם הן אינן הכרחיות.
אברהם פורז: אבל אין ספק שדווקא המעמד הזה מאפשר לנו להיות מאד בלתי תלויים ולא מאויימים כל הזמן - כפי שאנחנו היום - על ידי לחצים עצומים, כמובן גם מקרב חברי איגוד לשכות המסחר.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     	גברת פתיר, מה אתם עונים לגבי הטענה של המעבדות הפרטיות?
אברהם פורז: אי אפשר לסמוך עליהן או מה המצב?
אברהם פורז: למה התאמה לתקן רק אתם יכולים לעשות?
אברהם פורז: זיוה פתיר:
אברהם פורז: אנחנו מחוברים עם המחשב למכס, אנחנו עושים את הפיקוח עבור המכס ועבור הממשלה, באותה מידה שמשרד הבריאות מפקח על כל הציוד הרפואי.
אברהם פורז: הוא לא מוציא זאת לאף אחד, הוא עושה זאת אצלו בבית, אבל אף אחד לא מדבר על כך כי המעבדות הן של משרד הבריאות עצמו.
אברהם פורז: במקרה שלנו, משרד התעשיה והמסחר, בגלל המגוון הגדול, העביר זאת אלינו ואנחנו עושים את הרגולציה בעצם.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: מה קורה עם מוצר שאין לו תקן ישראלי?
אברהם פורז: זיוה פתיר: אנחנו לא בודקים בכלל.
אברהם פורז: גם אם אין לו תקן רשמי, אנחנו לא בודקים.
אברהם פורז: בדיקות היבוא מתייחסות אך ורק לסעיפים רשמיים בתקנים.
אברהם פורז: לכן, אנחנו עומדים בצורה יוצאת מן הכלל בהסכם TBT/WTO, שזה ההסכם הבינלאומי לגבי NTB – יושבת כאן ד"ר גבריאלה כהן ממשרד התעשיה והמסחר - אין לנו תלונות על אי עמידה בכללים כבר שנים.
אברהם פורז: פעם אחרונה שקיבלנו תלונה זה על כך שלא תרגמנו את התקן למשמש משומר לאנגלית .
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: אבל למה מעבדה פרטית לא יכולה לבדוק את ההתאמה לתקן?
אברהם פורז: זיוה פתיר: היא יכולה לבדוק את ההתאמה לתקן אם יהיה מנגנון שבו היא תעביר זאת לגורם נוסף והוא יעביר את זה למכס – שהוא מחזיק את ההיסטוריה של המוצר, את ההיסטוריה של היבואן.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: למה מעבדה פרטית לא יכולה לומר לדוגמה – בהנחה שמישהו רוצה לייבא את הדבר הזה: אנחנו בדקנו את זה, זה תואם את התקן, אתה יכול לשחרר את זה?
אברהם פורז: זיוה פתיר: בעיקרון, המדינה יכולה לקבל החלטה לתת זיכיון למעבדה פרטית טובה אחת, ושהיא תבדוק הכל מהתחלה ועד הסוף ותהיה תחליף למכון התקנים.
אברהם פורז: אי אפשר שיהיו כמה שיתחרו ביניהם.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: מה קורה בעולם?
אברהם פורז: נניח במדינות מערב אירופה, כשאתה רוצה להתאים לתקן הצרפתי, זה רק מכון תקנים אחד?
אברהם פורז: זיוה פתיר: בארצות הברית יש רק FDA או רק USDA או רק UL או רק ETL.
אברהם פורז: דובר: לא נכון.
אברהם פורז: זיוה פתיר: באנגליה יש מספר יותר גדול.
אברהם פורז: על כל אנגליה, בכל תחום, סדר גודל של בין ארבע לשש מעבדות.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: האם הם מקבילים או כל אחד בתחומו?
אברהם פורז: זיוה פתיר: באותו תחום, על כל אנגליה, סדר גודל של ארבע עד שש מעבדות, תלוי בתחום.
אברהם פורז: הנקודה היא שאנחנו גורם גדול.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: באנגליה אלה מעבדות פרטיות או מעבדות השייכות לגופים ציבוריים?
אברהם פורז: זיוה פתיר: כל מיני.
אברהם פורז: רובן שלא למטרות רווח.
אברהם פורז: צריך להבחין בין הסמכה, אקרדיטציה, לבין NOTIFICATION.
אברהם פורז: באירופה זה נקרא NOTIFIED BODY – הוא מקבל NOTIFICATION מהממשלה והוכרז בבריסל כגורם NOTIFIED לתחום ספציפי.
אברהם פורז: לא כל מי שעבר אקרדיטציה הוא נעשה פתאום NOTIFIED BODY לצורך בריסל, לצורך הדירקטיבה האירופית.
אברהם פורז: אז יש מדינות כמו יוון שבהן יש מעבדה אחת, בספרד יש אחת, בפורטוגל יש אחת, ויש את הולנד שבה יש עשרות – השאלה של מדיניות הממשלה.
אברהם פורז: הדבר החשוב ביותר הוא שזה נאכף על ידי חוק LIABILITY דרקוני שיש גם באירופה וגם בארצות-הברית.
אברהם פורז: בארצות-הברית, כל האכיפה של הדבר הזה נעשית על ידי חברות הביטוח.
אברהם פורז: אין בדיקה במכס כמו שיש בארץ, אבל אף אחד לא ישים על המדף מוצר שאין לו אישור UL כי הוא לא יקבל ביטוח.
אברהם פורז: אין יצואן ישראלי שאני מכירה בתחום החשמל והאלקטרוניקה שמעז לשלוח מוצר – ואנחנו לפעמים כאן בהיסטריה בשעה 12:00 בלילה ממישהו – שאומר: תבצעו זאת דחוף עד הבוקר כי אני בנאסד"ק וזה עוד מעט נופל אם אני לא מביא אישור של UL.
אברהם פורז: אנחנו עובדים מטעמם של אותם גופים בארץ, ובאותה מידה מכירים בהם כשהתעודות מחוץ-לארץ, כך שאנחנו מכירים בהרבה מאד גורמים בחוץ-לארץ שמביאים תעודות של NOTIFIED BODY במסגרת הסכמים בינלאומיים, אבל מישהו שאומר: אני בסדר – זה מפחיד אותי.
אברהם פורז: אני אבקש מצבי להציג כמה מוצרים.
אברהם פורז: צבי אגוזי: הבאתי מספר מצומצם של מוצרים כדי להראות למה זה מאד חשוב לשמור על התקנים ועל הבדיקות, ועל המכון חייבים לשמור.
אברהם פורז: התותח הזה – תותח לילדים, זה נקרא צעצוע כי זה חזיז – זה בא בתור צעצוע וזה טיל זיקוק.
אברהם פורז: יש כאן מכונה לקפה אספרסו – זה מה שקורה למכונה.
אברהם פורז: היתה כאן מדבקה, הורדתי אותה לכבודכם – להראות לכם שגם לא מתביישים לכתוב על זה "קנווד".
אברהם פורז: הנה לפניכם מתאם לרשת – לכל אחד יש כזה בבית: אם ברדיו, אם בטייפ.
אברהם פורז: כל מכוני התקינה בעולם – כל הגדולים, כל הטובים, כל הפרטיים וכל הלא הפרטיים – זה לא עומד בתקן.
אברהם פורז: כאן, לכבוד החגים יש ספריי לקישוט.
אברהם פורז: רואים שכתוב כאן: FLAMING INSECT KILLER.
אברהם פורז: זה מה שהיה נכנס למדינת ישראל אם אף אחד לא היה עוצר את זה.
אברהם פורז: יש כאן ברזל לבטון מזויין.
אברהם פורז: זיוה פתיר: אגב, זה מיובא מתורכיה – המדינה שיש לה הכי הרבה רעידות אדמה.
אברהם פורז: צבי אגוזי: קומקום נחמד, שנראה יפה מבחוץ.
אברהם פורז: זיוה פתיר: ITT GERMANY, למטה כתוב: MADE IN CHINA.
אברהם פורז: צבי אגוזי: יש גם מנגל שיש לו תקע גרמני – והמוצרים שעשויים ממתכת חייבים שיהיו מחוברים להארקה, ולתקע גרמני כמובן אין הארקה במדינת ישראל.
אברהם פורז: התקע-שקע שלנו מיוחד במדינה שלנו.
אברהם פורז: הוא עשוי כך שיש שלושה פינים שנכנסים לתוך השקע בקיר.
אברהם פורז: התקע הגרמני בנוי אחרת – יש לו שני פינים והשלישי שעושה את ההארקה, את בטיחות המוצר הזה, הוא שקע בתוך השקע והוא תקע בתוך השקע ואז זה "מתלבש".
אברהם פורז: זיוה פתיר: ההארקה היא ברשת, לא במוצר.
אברהם פורז: צבי אגוזי: למרות שהמידות הן לא בדיוק אותן מידות – אבל נניח שבכוח מצליחים להכניס – אך בלי הארקה.
אברהם פורז: ד"ר גבריאלה כהן: באירופה כל התקעים כך.
אברהם פורז: זיוה פתיר: זה כשלון של התקינה הבינלאומית.
אברהם פורז: צבי אגוזי: אלה מוצרים שמכון התקנים עצר, מנע את כניסתם לארץ.
אברהם פורז: יש כאן מטחנת קפה – זה דבר שלא יכול לעבור את התקן משום שברגע שמוציאים את המכסה, המכשיר חייב להפסיק לפעול והוא לא מפסיק.
אברהם פורז: איתן כבל: אני עדיין לא מבין את הקשר לעובדה אם יש תקנים שנקבעו על ידי מכון התקנים – בהנחה שיש גופים אחרים שעושים את הבדיקה, יש להם הסמכה – לדעתי הם גם כן יכולים להראות את המוצרים האלה.
אברהם פורז: מצד אחד, אני רואה שיש לכך חשיבות עצומה, אבל מצד שני עדיין לא הבנתי בקשר לגופים שכן יכולים לעשות את הבדיקות האלה על פי אותם כללים שנקבעו.
אברהם פורז: זיוה פתיר: אני מבינה את השאלה ואני אסביר.
אברהם פורז: היום יש תהליך כזה – יש בדיקת אב-טיפוס שנעשית אחת לארבע שנים, חמש שנים, שלוש שנים – תלוי במוצר.
אברהם פורז: יוסף טמלר: ביבוא בלבד מה שנאמר כאן.
אברהם פורז: זיוה פתיר: לא.
אברהם פורז: בייצור מקומי יש תהליכי אכיפה אחרים.
אברהם פורז: אחר כך יש בדיקות שהן בדיקות שחרור כדי לוודא כל פעם שזה אותו דבר כמו האב-טיפוס.
אברהם פורז: זאת אומרת, גורם אחד מוכרח להחזיק את האב-טיפוס.
אברהם פורז: לאחר מכן מישהו יגיד: אני מביא את הקרמיקה הזאת אליך, אבל אם זה לא עבר אצלך אני הולך למישהו אחר.
אברהם פורז: האב-טיפוס נמצא אצל מישהו אחד, ההיסטוריה אצל מישהו שני, השיגור למכס אצל מישהו שלישי, ובעיקרון מצב הלחץ שאתה מעביר את הבדיקות מ- א' ל- ב' כדי שהם יעברו במנגנון כזה או אחר הוא פרובלמטי מעצם הגדרתו של המנגנון, כשמדובר בתחומים קטנטנים.
אברהם פורז: כל תחום הוא חצי מיליון שקל לשנה.
אברהם פורז: איתן כבל: אני איתך – בסדר – בואו נגדיר תחומים שבהם גוף מסוים מתחרה.
אברהם פורז: אם אתה רוצה לבדוק רק בלנדרים – אז יהיה לבלנדרים, יהיה לספריי לקישוט וכו' – אלה התחומים שבהם יהיה גוף מסוים או מעבדה מוסמכת שיש לה את ההרשאה לבדוק, ואז לא יכול לקבל מישהו אליו למעבדה נניח בדיקה של ספריי לקישוט אלא אם כן יש לו את ההיסטוריה.
אברהם פורז: זיוה פתיר: זאת אומרת יהיה זיכיון לאחד אחר.
אברהם פורז: אתה אומר: תני זיכיון למעבדה פרטית לבלנדרים.
אברהם פורז: איתן כבל: לא, אני אסביר את עצמי.
אברהם פורז: ייווצרו מעבדות, שתהיה תחרות ביניהן.
אברהם פורז: זיוה פתיר: תחרות על מה?
אברהם פורז: על המחיר?
אברהם פורז: על השירות?
אברהם פורז: איתן כבל: על בדיקת המוצר.
אברהם פורז: קודם כל, זה מתחיל ונגמר בכסף.
אברהם פורז: אחד הדברים שהפריעו לי כשנכנסתי לכאן וגם ידידתי חברת הכנסת נחמה רונן אמרה – אני כל היום צריך להסתובב ולראות אם מרמים אותי.
אברהם פורז: אם אני אחשוב במושגים כאלה – אני לא חי.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: כדאי שתחשוב במושגים כאלה.
אברהם פורז: איתן כבל: אני לא חושב במושגים כאלה כי אי אפשר לחיות בשום מקום במושגים כאלה.
אברהם פורז: אתה צריך להיות זהיר, לבדוק.
אברהם פורז: אני חושב שאני כצרכן צריך לקבל את השירות ואת המוצר הטוב ביותר.
אברהם פורז: כשיבואן מביא מוצרים, מה שחשוב לי זה בראש ובראשונה אותם כללים של מה מותר ומה אסור.
אברהם פורז: מי שעובר עליהם – יש חוק במדינת ישראל, אבל יחד עם זאת, אני רוצה שתהיה תחרות על הבדיקה: אני לא רוצה שזה ייתקע יותר מדי זמן, וגם לגבי העלות.
אברהם פורז: בואו נלך לכל מכוני הרישוי של הרכב.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: אגב, יש שם בעיה .
אברהם פורז: איתן כבל: בוודאי שיש, אבל אדוני היושב ראש, אתה יכול לומר זאת כמעט על כל נושא שאתה נוגע בו.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: מר הכהן, תסביר לנו את העניין המשפטי בנושא הזה.
אברהם פורז: אגב, אני מחזיק כאן מכתב שאתה כתבת, ובו כתוב: "כאמור במכתבי הנזכר, עמדתנו העקרונית הינה כי אכן יש מקום לתיקון צו יבוא חופשי באופן בו יתאפשר לכל מעבדה מאושרת ולא רק למכון התקנים ולמכון הסיבים, לתת לרשויות המכס תעודה על התאמה לתקן לצרכי התרת יבוא לארץ.
אברהם פורז: " בין העיקרון לבין יישומו – איך אתם עומדים?
אברהם פורז: הרי אתם ה"אבא" של כל העניין.
אברהם פורז: מירון הכהן: אני אקדים ואומר שהמכתב הזה נכתב בקדנציה קודמת.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: למה?
אברהם פורז: החוק השתנה?
אברהם פורז: מירון הכהן: לא, אבל למשרד מותר לעשות רוויזיה או להחליט.
אברהם פורז: כרגע, המסר שאני נתבקשתי להעביר כאן הוא שהשלטון החדש במשרד טרם גיבש את עמדתו לגבי הנושא הזה, ולכן כאן אני לא אביע עמדה.
אברהם פורז: אני יכול לומר שבזמנו, בהחלט העמדה העקרונית שלנו היתה שכן יש מקום לפתוח את זה.
אברהם פורז: הנושא הזה התעכב בגלל בעיות פרקטיות: בעיה של דגימה בנמלים.
אברהם פורז: היתה הצעה שהמכס יבצע את הדגימה הזו וההצעה הזו נפלה בגלל בעיות של כוח-אדם שלא הוקצה למכס.
אברהם פורז: מירון הכהן: זה היה חלק מהעניין.
אברהם פורז: קודם כל, הרשות עובדת, הרשות גם הסמיכה לא מעט מעבדות- חלק גדול מהמעבדות האלה גם קיבל אישור מהממונה על התקינה כך שהבדיקות שלהן נחשבות בדיקות התאמה לתקן להרבה מאד צרכים – בהחלט נחשבות בדיוק כמו בדיקות של מכון התקנים.
אברהם פורז: יוסף טמלר: לא ביבוא.
אברהם פורז: מירון הכהן: נכון.
אברהם פורז: לגבי היבוא יש בעיה.
אברהם פורז: הבעיה המרכזית שאנחנו נתקלנו בה ביישום של זה היתה בעיה של דגימה.
אברהם פורז: מה שקורה היום, שלמכון התקנים יש איזשהו הסדר עם המכס – גם בגלל שהוא רשות סטטוטורית – שהוא נכנס פנימה לתוך הנמלים והוא מבצע את הדגימה בשטח.
אברהם פורז: זה סיפור אחר לגמרי אם יהיו 20-30-40 מעבדות שגם הן צריכות להיכנס לשטח – המכס לא מסכים לעניין הזה.
אברהם פורז: המכס לא מסכים לכך ויש גם איזשהו היגיון מדוע הוא לא מסכים.
לאה ורון: עורך-דין הכהן, לגבי תוצרת מקומית כמה מעבדות הוסמכו?
לאה ורון: מירון הכהן: יש כאן נציגה של הרשות הלאומית להסמכת מעבדות.
לאה ורון: צריך רק להבחין בין שני דברים: יש את ההסמכה, שהיא לא בהכרח נותנת את המעמד החוקי מבחינת חוק התקנים, לבדיקות שאותה מעבדה מבצעת, ויש את האישור שאותו נותן הממונה על התקינה כשתנאי לאישור שהוא נותן זה שקודם כל המעבדה תוסמך על ידי הרשות להסמכת מעבדות.
לאה ורון: האישור שנותן הממונה על התקינה הוא בעצם זה שיוצר את הסטטוס המשפטי של תעודת הבדיקה של אותה מעבדה שאושרה על ידו, באופן זה שהחוק קובע שתעודת בדיקה כזאת תהווה כראיה לכאורה להתאמתו של המוצר לתקן.
לאה ורון: היו"ר אברהם פורז: אתה אומר שזה לא ישים כי המכס לא יסכים שיסתובבו לו במחסנים?
לאה ורון: מירון הכהן: אני אומר שהתעוררו בעיות מאד רציניות ביישום, ולפני שנציג האוצר מדבר אני יכול להגיד שזה היה חלק ממהלך כולל של ליברליזציה בכל הנושא של התקינה, שחלק ממנו הושלם.
לאה ורון: למשל: כל הנושא של התאמת התקנים הישראליים לתקנים הבינלאומיים זה דבר שבזמנו חלק גדול מהתקנים שימשו כמה שאנחנו קוראים NON TARIF BARRIER – חסמים מפני יבוא.
לאה ורון: הנושא הזה במידה רבה שוחרר.
לאה ורון: זה גם בהתאמה למה שקורה היום ומה שנדרש על פי הסכם התקינה של ה- WTO – שהוא קובע שאת החסמים בנושא של תקינה.
לאה ורון: הסכם התקינה של ה- WTO מדבר על טיפול בשני גורמים שנחשבו כחסמי יבוא: ראשית, ההבדלים בתקנים השונים בין מדינות שונות, כשהרעיון הוא להשוות תקנים או ליצור מערך של מכנה משותף כך שלא יהיו תקנים שונים בין מדינה למדינה, והשלב השני שאמור להשלים אותו זה שתהיה הכרה הדדית בין מעבדות במדינה אחת לבין מעבדות במדינה שנייה, כך שמוצר שמגיע נניח מגרמניה שהוא כבר קיבל הכרה ממעבדה בגרמניה שהוא מתאים לתקן שם, אם התקן שם דומה לתקן הישראלי הוא יוכל לעבור ישר, וכאן בעצם הרשות תכניס אותו בלי שהוא יצטרך בדיקה.
לאה ורון: כרגע, יש בעיה – הרעיון היה בזמנו שיעשו ליברליזציה ביבוא כנגד הגברת האכיפה בשווקים.
לאה ורון: הגברת האכיפה בשווקים – הצורך בה נוצר לא רק כתוצאה מהליברליזציה אלא גם כתוצאה מההסכמים שלנו עם הרשות הפלסטינית.
לאה ורון: נכנסה המון סחורה משם ובפועל מה שקרה זה שאין לנו כוח אכיפה, יש המון סחורה שמסתובבת שאין אפשרות לאכוף עליה.