GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק קמחי: נוסח הסעיף כפי שאני קורא אותו, מורה לך להציג גם במטבע בשקלים, גם במטבע ישראלי, וגם במטבע חוץ.
יצחק קמחי: כך כתוב בסעיף.
אברהם פורז: לא זאת הכוונה.
קריאה: אם זאת לא הכוונה, אז בוא ננסח.
אברהם פורז: אני מבקש שתעברו על הנוסח.
אברהם פורז: אני רוצה להסביר את הכוונה.
אברהם פורז: יש לנו שתי קטגוריות.
אברהם פורז: קטגוריה אחת שהיא בעיקר ענף התיירות, שהשירות הוא בחוץ לארץ, או תחילתו בארץ וסופו בחוץ לארץ.
יצחק קמחי: זו התוספת.
אברהם פורז: ניתן לקבוע מחיר על התוספת, ניתן לקבוע את מחירו.
אברהם פורז: לגבי הדברים האחרים, מותר למשל למישהו שמייבא טלוויזיות לכתוב 1,500 שקל, 420 דולר, כמו שכותבים באירופה באירו.
אברהם פורז: אינני רואה בזה פסול, בלבד שהמחיר הישראלי הוא הקובע.
יצחק קמחי: יש פה הפניה לתוספת.
אתי בנדלר: אם כך, האם יש צורך להכניס את הסעיף הזה?
יצחק קמחי: מאחר שהסעיף הזה מחריג שירותים שנקובים בתוספת, הטלוויזיות והמוצרים האחרים לא שייכים לעניין.
מירון הכהן: את שואלת אם בכלל צריך את התוספת?
אתי בנדלר: אני שאלתי אם בכלל צריך את התוספת.
מירון הכהן: יכול להיות שלא.
אתי בנדלר: אם בכלל צריך את הסעיף, משום שאם החלטת הוועדה הייתה שהצגת המחירים הם גם במטבע חוץ, ובלבד שמחירם הקובע.
צביה בלאו: אבל לא לגבי תיירות, זאת לא החלטת הוועדה.
אתי בנדלר: אני מדברת על כלל המוצרים.
אברהם פורז: במקום ללכת לתוספת, האם ניתן לומר ששירותים שניתנים בחוץ לארץ או אפילו מוצרים, למשל, רוצים לקנות דירות, מישהו מפרסם פה בארץ.
אברהם פורז: זה מפריע לי שהוא יכתוב שהמחיר הוא נניח 30,000 פאונד?
אברהם פורז: האם די לנו בזה שנאמר ששירותים הניתנים מחוץ לישראל, או שירותים שתחילתם בישראל וסופם בחוץ לארץ, אין צורך ולא צריך ללכת אל הרשימה?
אתי בנדלר: זה בדיוק מה שאני חושבת ולכן אני הפניתי את השאלה.
אתי בנדלר: חובה גם במטבע ישראלי, אפשר גם במטבע חוץ, ובלבד שהמחיר הקובע יהיה המטבע הישראלי.
אתי בנדלר: אם כך, בזמן שאני קוראת את הסעיף כפי הוא מוצג כאן, את סעיף התחילה, "על אף האמור וכל זה, לא תחול חובה להציג מחיר במטבע ישראלי בלבד", זה כבר לא רלוונטי, משום שכבר אין חובה להציג גם במטבע ישראלי.
אתי בנדלר: בין כך לכך נקבעו ההחרגות לעניין של המטבע הישראלי במקביל למטבע חוץ.
אתי בנדלר: כמו למשל אותם שירותים שנמצאים בחוץ לארץ.
אברהם פורז: אז עכשיו אין חובה בכלל לפרסם בישראלי.
מירון הכהן: נכון.
צביה בלאו: רק בדולרים.
אברהם פורז: אבל במקום להיכנס לרשימה.
אתי בנדלר: לכן אין צורך ברשימה הזאת.
מירון הכהן: אני חושב שהערה של עורכת דין אתי בנדלר מעלה כאן שאלה הרבה יותר מהותית מזאת.
מירון הכהן: כי בעצם מה שקורה הוא שאחד הרעיונות שלנו בכל העניין הזה, אנחנו סיכמנו שיש שורה של שירותים שמכיוון שהם מתנהלים באופן מוחלט או ברובם בחוץ לארץ, אז פשוט יהיו חייבים לציין את המחיר בדולרים.
מירון הכהן: במקביל מה שעשינו הוא שהגדרנו מחיר כולל, וזה דבר מבורך, שהוא מונה בעצם הצגה של שני מחירים, מחיר עם מס ערך מוסף ובלי מס ערך מוסף, שזאת רעה חולה היום שקיימת.
אברהם פורז: את זה פתרנו כבר.
מירון הכהן: אני חושש כאן, בעקבות ההערה שאומרת עורכת דין אתי בנדלר, שהיום מה שיקרה פתרנו את הבעיה של מחיר עם מס ערך מוסף בלי מס ערך מוסף, אבל אנחנו צריכים כאן גולם חדש, שהוא מחיר בדולרים, מחיר אחד ליד השני, יהיה עוד פעם בלבול מוחלט, ואותו בלבול שחבר הכנסת מיכאל נודלמן ביקש למנוע, שאומרים לך מחיר בדולרים ומחיר לא בדולרים, והצרכן שהוא לא משפטן והוא לא מתמצא בחוק, לא יודע מה המחיר המחייב או לא המחייב, פשוט יאבד.
אברהם פורז: בואו נניח שיש שני מחירים בשקלים ובדולרים.
אברהם פורז: נניח שבחנות לתיירים ביפו העתיקה, שרוב האנשים הם תיירים, והם לא מבינים, לא תופסים את ערך המטבע הישראלי, ורוצים להגיד לו שהחנוכייה עולה 100 דולר.
אברהם פורז: כשהוא בא לשלם, אחת משתיים, או שיחייבו לו את כרטיס האשראי בדולרים ואז יהיה מחיר דולרי.
אברהם פורז: אבל אם ידרשו ממנו שקלים, אז אוטומטית זה חייב להתאים בדיוק למחיר בשקלים.
אברהם פורז: הוא לא יכול להגיד לו בשקלים זה עכשיו עוד 10 שקלים כי בינתיים היו תנודות.
אברהם פורז: ברגע שמתפרסם המחיר בשקלים ואתה משלם בשקלים, זה המחיר.
מירון הכהן: אדוני, הבעיה שלי היא לא במה שקורה ברגע שאתה מגיע לקופה, אלא בפרסום.
מירון הכהן: במודעות בעיתונים שם יופיעו לך מודעות גדולות, היום אנחנו מכירים את זה ממה שקורה היום בעניין של מחירים עם מס ערך מוסף ובלי מס ערך מוסף, המחיר בגדול באותיות אדומות בלי מס ערך מוסף, ולמטה בקטן המחיר כולל מס ערך מוסף.
אברהם פורז: אבל אמרנו שאסור לעשות את זה.
מירון הכהן: אבל אותה תופעה תקרה גם כאן בפרסומים.
אברהם פורז: נכון שכאשר מפרסמים מטבע מקומי ויורו זה לא אותו הדבר.
אברהם פורז: אבל נניח שאנחנו נאמר שבאותם מקרים שמפרסמים מחיר בשקלים ומחיר במטבע חוץ, האותיות בשקלים גודלם לא יפחת מגודלם של מטבע החוץ.
אברהם פורז: זה יספק אתכם?
מירון הכהן: שיהיה כתוב אפילו הפוך.
מירון הכהן: שהמחיר בשקלים יוצג תמיד באותיות גדולות יותר.
קריאה: שוות או גדולות, לא יותר קטנות.
אברהם פורז: לא יותר קטנות, זה מספק.
מירון הכהן: אני דווקא הייתי הולך הפוך, כי בעצם אנחנו בסופו של דבר, וזאת גם הייתה התפיסה, אנחנו גם ניסינו כאן איכשהו לשלב בין הצעת החוק הממשלתית להצעת החוק של חבר הכנסת מיכאל נודלמן.
מירון הכהן: התפיסה הייתה שיש לנו מטבע ישראלי, הוא בעצם המטבע הנוהג, הוא ההילך, זו הנורמה.
מירון הכהן: אם ישנם אילוצים או שמישהו רוצה לפרסם מחיר אחר, הוא יכול.
אברהם פורז: שזה לא יפחת.
מירון הכהן: המינוח לא יפחת יוצר אותה בעיה של מילימטר של המינוח של גדול.
אברהם פורז: אין לזה משמעות.
מירון הכהן: אם אין לזה משמעות, אז אני חושב שזה גם ישלב עוד יותר את הצעת החוק של חבר הכנסת מיכאל נודלמן.
מירון הכהן: כי הוא בכל זאת ביקש לתת את העדיפות למטבע הישראלי.
יורם שפירא: הייתה פה הצעה לבטל את טופס התוספות, ולדעתי, זה יפגע קשה מאוד במספר שירותים שניתנים ברשות שדות התעופה.
יורם שפירא: מתוך 7 או 8 הסעיפים שמופיעים, כי יש פה שתי הצעות לתוספות, 4 מהם מתייחסים באופן ישיר למערכת העסקית של רשות שדות התעופה.
יורם שפירא: דרך אגב, אחד הסעיפים הספציפיים הוא לא סתם נקבע עד ה31- בדצמבר 2002, שזה מתייחס לפחות לשתי חברות שנמצאות פה, שזה סקאל וג'ימס ריצ'רדסון, שהחוזים שלהן עם רשות שדות התעופה זה כמעט עד סוף שנת 2002, ולכן הוכנס סעיף 6 או 7, תלוי באיזו תוספת אתה מסתכל, שהיא מתייחסת ספציפית לחוזים שלהן.
מירון הכהן: לא, זה היה בלי קשר לעניין הזה, זה במקרה תואם גם.
מירון הכהן: זאת הייתה הצעה של היושב ראש בלי שבכלל דנו בפרטים.
מירון הכהן: זה במקרה יצא גם תואם.
מירון הכהן: זה נודע לנו רק בדיעבד.
יורם שפירא: אבל התוספת חלה עליהם, והחוזים שלהם מסתיימים בחודש נובמבר 2002.
יורם שפירא: אם אנחנו מבטלים את התוספת, ומתייחסים רק לעניין כפי שאת הצעת אותו קודם, המשמעות היא שהם צריכים להתחיל לחייב את המחירים בשקלים מחר בבוקר, וזה משנה את כל העולם העסקי בינם לבינינו.
קריאה: אתם בעל הבית.
יורם שפירא: הפתרון שהוצע פה הוא פתרון נכון, שהמחירים יוצגו ליד הקופות בשקלים, שערי המרה וכל מה שקשור בזה וזה נותן את הפתרון.
אברהם פורז: למה החנות בנמל התעופה בן-גוריון דינה צריך להיות שונה מחנות שמוכרת לתיירים ביפו העתיקה?
אברהם פורז: אני הייתי בדיוטי-פרי במדינות אחרות, למשל, בלונדון זה בפאונדים ואצל הגרמנים זה במארקים.
יורם שפירא: זה בסדר כאשר אתה מדבר על התקופה שמתחילה ב1- בינואר 2003.
יורם שפירא: החוזה בין שתי החברות האלה ובנוסף גם עם חברת שטרן, הוא חוזה דולרי, הוא לא חוזה שקלי.
יורם שפירא: אז תתאים אותו לחוק.
יורם שפירא: אתה רוצה להתאים את החוק לחוזה או את החוזה לחוק?
אברהם פורז: מה הבעייתיות בזה שאתה בכל מקום כתבת שטלוויזיה עולה 200 דולר, אתה תכפיל את זה ב4.2- שקל, ותגיע לשקלים.
יורם שפירא: העסק שלנו מול הפעילות הזאת מתנהל עם רווח גולמי נמוך ביותר.
יורם שפירא: אנחנו מדברים פה על אחוזים בודדים.
יורם שפירא: כל המוצרים שלנו הם מיובאים והם מיובאים בדולרים.
יורם שפירא: כל הסחר של ניהול דיוטי-פרי חייב להיות במימון עצמי ורק במטבע חוץ, ובכלל לא במימון של בנק ישראל.
יורם שפירא: עד כדי כך שהיינו צריכים לקבל בהתחלה אישור מבנק לישראל כדי לעסוק בתחום הזה.
יורם שפירא: כל הפטורים שהמכס חוקק בחוק הם נקובים בדולרים.
יורם שפירא: במידה שאנחנו נצטרך לעבור לשיטה של שקלים, ונניח שאני מוכר טלוויזיה ב200- דולר, היא פטורה על פי המכס, ואני אתרגם אותה ל820- שקלים, ייתכן מאוד שבאותו יום שקנה הנוסע ב820- שקלים זה היה 200 דולר, הוא יחזור לארץ, המכס כבר לא יודע, הוא ייחשב את השערים, ואז יגידו לו: לא, זה 201 דולר, אתה כבר חייב במכס.
יורם שפירא: היות שאנחנו נצטרך לשנות והמחירים שלנו נקבעים למעשה בדולרים, אנחנו נצטרך לשנות על עשרות אלפי פריטים, כמעט כל יום, את השער.
יורם שפירא: אנחנו לא יודעים לעבוד בשקלים.
אברהם פורז: מה ההבדל בין הדיוטי-פרי לאמסטרדם?
יורם שפירא: הם קונים במטבע שלהם.
יורם שפירא: במדינות באירופה יצרנים מוכרים להולנד בפלורינים, ומוכנים לעבוד בפלורינים, אבל אין עדיין יצרן בחוץ לארץ שמוכן לעבוד עם ישראל בשקלים ולקבל את התשלום.
יורם שפירא: אנחנו יכולנו לבחור במטבע אחר, ביורו, בפלורין, בשטרלינג.
יורם שפירא: בשוק המשותף אתה יכול לבחור כל מטבע לקנות בו, אבל בסופו של דבר היום הבסיס המשותף לכולם זה היורו, כך שאין להם את הבעיה שלנו יש.
מירון הכהן: העניין הזה עלה בבית דין גבוה לצדק.
מירון הכהן: הטענה הייתה במידה רבה שהם אקסטרה-טריטוריאליים.
מירון הכהן: בית דין גבוה לצדק לא קיבל את הטענה הזאת.
אברהם פורז: אתה צריך להתייחס לדין קיים.
אברהם פורז: אנחנו יכולים לשנות את הדין.
אברהם פורז: אם אנחנו חושבים שיש הצדקה בטענה, אנחנו יכולים לקבוע דין אחר.
מירון הכהן: אדוני, האמת היא שאנחנו הגענו להסכמה גם עם חנויות הדיוטי-פרי וגם עם רשות שדות התעופה לגבי העניין הזה של עד סוף שנת 2002.
מירון הכהן: מדוע?
מירון הכהן: כי ביררנו את העניין הזה, כל הטענות, כולל גם המכס, והטענה הזאת היא טענה ששובת לב, אני מוכרח להגיד, אבל כשביררנו את זה במכס, המכס אמר: זה לא בדיוק עובד כך.
מירון הכהן: לא תהיה שום בעיה כזאת מבחינתנו.
מירון הכהן: זה מה שאמרו לנו האנשים הכי מוסמכים במכס בעניין הזה.
יורם שפירא: כי המכס לא בודק את זה לפי השקלים.
מירון הכהן: הרי לא את כל הדברים שהוא קונה הוא קונה בדולרים.
מירון הכהן: חלק מהם הוא קונה בינים או בכל מטבע אחר.
מירון הכהן: החיוב מבחינת המכס הוא המחיר שצמוד לדולר, אבל הם עושים לו את ההמרה גם כן, אז הבעיה קיימת בכל מקרה.
מירון הכהן: יש איזה שהוא הסדר בין המכס לבין חנויות הדיוטי-פרי, שמתייחסים למוצר הספציפי, והקביעה היא שברגע שהמוצר מגיע קובעים אם הוא מעל 200 דולר או מתחת, וזה נשאר ככה, גם אם שער הין השתנה ביחס לדולר.
מירון הכהן: זאת אומרת שהטענה הזאת אינה קיימת.
מירון הכהן: מה כן קיים?
מירון הכהן: מה שקיים היום, ולכן אנחנו הסכמנו ללכת לקראתם ולפטור אותם לתקופת ביניים, זה שהחוזים שלהם עם רשות שדות התעופה, החוזים הקיימים.
קריאה: קודם אמרת שלא תיאמתם, שזה היה מקרי.
קריאה: עכשיו אתה אומר שזה מתוכנן.
מירון הכהן: איתם אנחנו דיברנו, אני גם מזמין אותך לדבר, אני חושב שאנחנו נסתדר הרבה יותר טוב מאשר להתווכח, אבל זה דבר אחר.
מירון הכהן: הבעיה שעלתה עם הסימון בשקלים בחנויות הדיוטי-פרי, זה שבעצם חלק גדול מהרווחים שלהם משולמים כעמלות בחוזים לרשות שדות התעופה.
מירון הכהן: כל החוזים בינם לבין רשות שדות התעופה, החוזים הקיימים שאמורים להסתיים לקראת סוף שנת 2002, הם נקובים בדולרים ולכן לו היום היינו מחליטים לא לפטור אותם, אלא לחייב אותם לסמן בשקלים, הייתה נוצרת להם בעיה והם היו צריכים לשנות את כל מערכת החוזים.
מירון הכהן: חשבנו שלתקופת ביניים זה לא יקרה, והם התחייבו.
יוסי פתאל: ההתייחסות פה היא רק לרשות שדות התעופה.
יוסי פתאל: אבל אתם מבינים את זה בעצם בכל סעיפי ההחרגה, שזה כולל גם את תחום התיירות.
יוסי פתאל: לגבינו העניין של השנתיים לא רלוונטי.
מירון הכהן: הוא רלוונטי מאוד, ואני אגיד לך איפה הוא רלוונטי.
יוסי פתאל: מה שנכון היום יהיה נכון בעוד שנתיים.
יוסי פתאל: שנינו מכירים את התהליך הזה של החקיקה והשינוי שהוא מאוד מסורבל.
יוסי פתאל: אין שום סיבה, כשההיגיון הזה נכון להיום ונכון וכבר הרבה שנים, אני לא אומר שהדולר עומד להשתנות בעוד שנתיים, ההחרגה צריכה להיות כל עוד החוק קיים, אלא אם כן אתה תמצא איזו שהיא סיבה אחרת, אני מדבר על התחום שהוא רלוונטי אלי, כתיירות, סוכני נסיעות, שבעוד שנתיים תהיה מציאות אחרת, נבוא עוד פעם, נקיים דיונים ואז נשנה את החוק.
יוסי פתאל: אבל להכניס היום איזה מין שעון חול כזה שהוא מנותק מן המציאות, סתם ליתר ביטחון שיהיה לכם איזה שהוא משהו שעוד פעם נחזור בעוד שנתיים.
יורם שפירא: רציתי לתקן.
יורם שפירא: המכס מקבל את המחירון שנקבע על ידינו בדיוטי-פרי והוא מנוהל בדולרים.
יורם שפירא: אנחנו מקושרים למכס ומדווחים לו על כל שינוי מחיר.
יורם שפירא: זה עובר ישר למחשב שלהם, לכל תחנות המכס בארץ.
יורם שפירא: כל המחירים שלנו מועברים למכס בצורה שנבנתה על מחירון שהוא דולרי, וזה למעשה המחירון לייבוא אישי.
יורם שפירא: יש בסמכותו של מנהל המכס לקבוע מחיר אחר, לתקן, לא לקבל את המחיר שלי, במידה שאני עושה דמפינג או שאני עושה משהו אחר, אבל הרמה נקבעת בצורה הזאת.
יורם שפירא: הדבר הזה בא כדי לעזור לצרכן, כדי שיהיה לו ברור מה פטור ומה לא פטור.
יורם שפירא: אין ספק שאם אנחנו נלך ונמכור בשקלים, ואני כרגע מדבר וזה לא משנה, אני בעוד שנתיים לא אהיה, נגמר לי החוזה, אבל הצרכן עדיין נשאר.
יורם שפירא: אם מסתכלים על הצרכן, ואני עד לדבר הזה, זה יהיה שכמעט כל צרכן יצטרך להתמודד עם המכס אם הוא כן פטור או לא פטור, כי כל תנודה קטנה פה, ואינני יודע איך יהיה הפתרון לדבר הזה, היא תגרום למעשה לסערת רוחות ולנזק לצרכן.
יורם שפירא: הדבר השני הכלכלי, זה נכון שאנחנו משלמים תמלוגים והם נקובים בדולרים, זאת בעיה מסחרית, אבל צריך להסתכל פה על הנקודה של הצרכן, ואסור לנו לשכוח שבנמל התעופה בן-גוריון, להבדיל מחנויות ביפו או בכל מקום אחר, עדיין כ50- אחוז זה תיירים שנוסעים, שהם למעשה לא מבינים כל כך את המטבע שלנו ואת השקלים שלנו.
יורם שפירא: הישראלי מבין יותר את העניין של דולר, מה השער שלו, והוא חי את זה כל יום.
יצחק קמחי: יש לנו הרבה מאוד בעיות עם סקאל ועם כל העוסקים של הדיוטי-פרי.
יצחק קמחי: למשל, הוא מפרסם טלוויזיה ב-575 דולר.
יצחק קמחי: כאשר קונה את זה אזרח ישראלי, הוא לא יודע שהוא יצטרך לשלם על זה מכס ומס ערך מוסף.
יצחק קמחי: כלומר, כשהוא רואה את המחיר הוא רואה 575 דולר, הוא כולו טוב לב, הוא הולך ומשלם במכס.
יצחק קמחי: אנחנו מקבלים הרבה מאוד תלונות בעניין הזה.
אברהם פורז: כתוב שזה לא פטור ממכס.
קריאה: מה זה כתוב, הוא יודע כמה הוא ישלם?
קריאה: אני קצת מבולבל.
קריאה: כל החוק הזה עוסק בנקיבת מחירים בשקלים ישראליים.
קריאה: בא סעיף 6 ואומר: אנחנו נחריג, ותכף נראה אם זה בתוספת או לא בתוספת, אנחנו נחריג את נקיבת המחירים בשקלים לגבי השירותים היום שמנויים בתוספת.
קריאה: אם המילה בלבד נשארת, אז אומרים לי: אתה תנקוב גם בשקלים וגם בדולרים, ואז החטאתי את מטרת סעיף 6.
אברהם פורז: אינני עוסק בניסוח כרגע.
קריאה: לא, המטרה של סעיף 5 באה להחריג את המחיר בשקלים ומאפשרת לעוסק לנקוב את זה במטבע חוץ.
קריאה: ועל זה אנחנו מדברים.
קריאה: לכן אם ננקוב את זה בזמן שהוא יתייחס רק לסיום החוזה בין רשות שדות התעופה לאדון סקאל, מה הועלנו לגבי שאר השירותים שנותנים הם, שאנחנו נותנים, שנותנת אל-על, שאתה צריך להחזיר ריפנדים על טיסות שלא טסת אחרי התאריך הזה, שאתה צריך להחזיר כספים לשירותים שונים.
חגי זמיר: אני רוצה להבהיר דבר אחד גם לעורך דין מירון הכהן ממשרד התעשייה והמסחר.
חגי זמיר: אנחנו דיברנו עם משרד התעשייה והמסחר.
חגי זמיר: ההסכמות היו על צורת השירותים שמנויים בתוספת.
חגי זמיר: הבעיה שנשארת כל הזמן היא התחולה.
חגי זמיר: אם רשות שדות התעופה, ויוחלט פה על ידי הוועדה, שלצורך העניין הפטור יהיה רק עד סוף חודש דצמבר 2002, לשנות את כל החקיקה והתקינה והכללים והעבודה מול חברות התעופה, לא לוקח חודש או חודשיים.
חגי זמיר: אם אומרים שכל פעם זה יגיע לדיון בוועדה ואולי יאריכו לא יאריכו, כי כמו שאמר מר יוסי פתאל, מה שנכון היום יהיה נכון גם עוד שנתיים.
חגי זמיר: אנחנו לא יכולים לחכות לדיון הבא של הוועדה עוד שנה, לבקש הארכה ובינתיים לא לגעת בכל החקיקה של רשות שדות התעופה.
חגי זמיר: מדובר פה בהליך ארוך מאוד שלא לוקח חודש ולא חודשיים, הוא לוקח שנים.
אברהם פורז: כל העניין מבחינת מחירים שיכול לעניין את הצרכן הוא כנגד הצרכן.
אברהם פורז: כל מה שאתם גובים מחברות תעופה לא שייך לעסק הזה.
חגי זמיר: לא בדיוק.
חגי זמיר: יש קבוצות של פלשתינאים של צרכנים.
קריאה: הם לא אזרחים ישראליים.
חגי זמיר: היו הסכמי קהיר ופריז שחתומה עליהם ממשלת ישראל, המחירים נקובים בדולרים.
מירון הכהן: אני לא בטוח שהחוק הישראלי חל שם.
קריאה: אלה אגרות מעבר.
חגי זמיר: החוק הישראלי בהחלט חל.
מירון הכהן: חוק הגנת הצרכן?
מירון הכהן: לא בטוח.
חגי זמיר: הסכמים בינלאומיים שחתמו מדינת ישראל והרשות הפלשתינית.
קריאה: הם קונים את זה ברשות, לא בישראל בכלל.
אברהם פורז: את רוצה להגיד לי שכל יום שהפלשתינים עוברים במחסום ארז, כל פעם הוא משלם?
קריאה: לפי תקנות האגרות של מעברים יבשתיים שנוצרו מכוח הסכמים בינלאומיים עם הירדנים ועם המצרים, יש מנגנון שמצמיד בתוך התקנון את הסכום בשקלים לדולר.
חגי זמיר: אחת לרבעון.
קריאה: זה נקבע לפי דולר.
אתי בנדלר: כתוב שהדולר שם הוא 1.2 או 1.3 משהו כזה.
אברהם פורז: אם זה האבסורד, זה האבסורד.
חגי זמיר: לאחר שאני גביתי את זה מאותו נוסע, על פי אותם הסכמים, אני מעביר חלק מהסכום לרשות הפלשתינית.
חגי זמיר: אלה דברים שקיימים ואושרו על ידי ממשלת ישראל.
חגי זמיר: אנחנו מעבירים כספים לרשות הפלשתינית.
אברהם פורז: פה הם יטענו שהם לא קיבלו את זה.
קריאה: יש עוד שתי קבוצות.
קריאה: יש קבוצה אחת של כלי הטיס הפרטיים, שהם צרכנים לצורך העניין, הם לא תאגידים.
אברהם פורז: עם מטוס פרטי אגרות הנחיתה הן של הצרכן.
קריאה: ברגע שהוא עם מטוס פרטי.
קריאה: קודם כל זה שירותים.
קריאה: האגרות נקובות בדולרים.
קריאה: לחברות התעופה הבינלאומיות, שזה חברות, זה ימשיך להיות נקוב בדולרים.
אברהם פורז: אתם רוצים לעשות את זה הדדי.
אברהם פורז: אם הוא התחיל עם זה בישראל וזה נמשך בחוץ לארץ, או שאם זה התחיל בחוץ לארץ ונגמר בישראל, פטור.
קריאה: אגרת נוסע יוצא זה צרכן.
אברהם פורז: קבוע בשקלים.
קריאה: ומה עם מס נמל למשל?
אברהם פורז: גם מס נמל.
קריאה: יוצא ונכנס זה חייב להיות בדולרים.
חגי זמיר: כרטיס הטיסה הוא כרטיס אחד, הוא בינלאומי.
חגי זמיר: מס הנמל חייב להיות בתוך כרטיס הטיסה.
חגי זמיר: כרטיס טיסה אנחנו רשאים וצריכים למכור במטבע זר.
חגי זמיר: פה אתה רוצה שנכניס לאותו מסמך משהו שהוא יהיה בשקלים, שבסופו של דבר חייבים לגבות אותו בדולרים.
אברהם פורז: צריך להכניס סעיף שאם השירות העיקרי הוא מהסוג הזה שתחילתו בישראל וסופו בחוץ לארץ, גם דבר שנספח אליו אפשר לנקוב בו באותו מחיר כדי לאחד.
קריאה: מה עם התאריך?
קריאה: ללא הגבלת זמן.
אברהם פורז: עוד לא הגענו לתאריך.
מירון הכהן: אדוני, אני רוצה רק להזכיר דבר אחד.
מירון הכהן: העניין של השנתיים נקבע לבקשתו של אדוני אחרי שהסתבר, וזו דוגמה טובה הדיון שהתפתח כאן, שהעניינים הם מורכבים מאוד.
מירון הכהן: כאשר אנחנו ישבנו עם המכס, עם סקאל, עם ג'ימס ריצ'רדסון ועם רשות שדות התעופה, הגענו בהחלט להבנה ולהסכמה שהייתה מקובלת על כולם.
מירון הכהן: אני מניח שאותו הדבר יקרה גם עם חברות התעופה ועם סוכני הנסיעות.
מירון הכהן: יש דבר אחד שמטריד אותי, ואני חוזר למה שדיברתי עליו קודם.
מירון הכהן: הם כל הזמן באו וטענו שהם חייבים לפרסם את המחיר בדולרים בשל ההסכמים הבינלאומיים של יט"א.
אברהם פורז: אילו תעריפים?
מירון הכהן: את כל תעריפי הטיסה ומחירי הטיסה.
מירון הכהן: כל מה שקשור לתעופה כפוף להסכמים של יט"א.
אברהם פורז: אני רוצה להבין.
אברהם פורז: כל דבר שתחילתו בישראל וסופו בחוץ לארץ, המחיר נקבע בדולרים.
אברהם פורז: במילים אחרות, אם הטיסה יצאה מפריס ונחתה בנמל התעופה בן-גוריון, מותר לגבות בדולרים.
אברהם פורז: אבל אם הטיסה יצאה מנמל התעופה בן-גוריון לאילת זה בשקלים.
מירון הכהן: אין לי בעיה עם הקונספציה הזאת כמו שהיא בכפוף להערה אחת.
מירון הכהן: ההערה היא שאם הנימוק לעניין הזה זה באמת ההסכמים של יט"א שהם כולם בדולרים, וזה בסדר.
מירון הכהן: זה בסדר אם בכל העולם נקבע, והתקנות האלה שכולם מסתמכים עליהן, שמסדירות את התחום הזה, קובעות שהשער הרלוונטי, שער ההמרה הרלוונטי הוא שער העברות והמחאות ולא שער אחר, לא שער מזומן.
אברהם פורז: איפה זה נקבע?
מירון הכהן: זה נקבע בתקנות יט"א.
קריאה: שהן מאושרות על ידי משרד התחבורה.
מירון הכהן: אני לא מומחה לתקנות האלה, אבל זה מה שאומרים לי האנשים.
קריאה: אדוני הנכבד מכניס עניין שלא הוצג בוועדה, הוא לא כל כך מתמצא בו, הוא קרא פרוטוקול של הליך משפטי.
אברהם פורז: מה כן?
מירון הכהן: אני בא ואומר שהכל לא קם ונופל רק על העניין של הפרסום בדולרים.
מירון הכהן: יש לנו עוד כמה ענייני משנה ששזורים בעניין הזה וצריך לעשות הסדר שייתן מענה לכל העניינים, כי אני לא הייתי רוצה שמדינת ישראל דווקא תהיה, ודווקא ביום הצרכן הבינלאומי, שמדינת ישראל תהיה זו שמאפשרת בחוק רשמי שלה לקחת איזה שער שאתה רוצה בכפוף לחובת גילוי אומנם, זה קבענו.
אברהם פורז: זאת רשות שדות התעופה.
מירון הכהן: לא, רשות שדות התעופה לא עושה את זה.
קריאה: אתה מתייחס רק לטיסות סדירות.
מירון הכהן: כשההסכמים הבינלאומיים קובעים שער המרה אחד.
מירון הכהן: מדינת ישראל בחוק תאפשר 3 שערי המרה בכפוף לחובת גילוי.
מירון הכהן: אני חושב שהעניין הזה צריך להסדיר אותו בד בבד, ולכן אני אומר:
מירון הכהן: השנתיים האלה בעיניי זה לא שאנחנו נבוא ונגיד בסוף השנתיים בשום פנים ואופן לא.
מירון הכהן: אבל השנתיים האלה בעצם יתנו גם לנו וגם לחברות התעופה וגם לסוכני הנסיעות את האפשרות לשבת וללמוד את העניינים כי העניינים מורכבים, אני בוודאי לא מתיימר לומר שאני מבין אותם, אני לא מחזיק את עצמי כמומחה לתקנות יט"א, אבל אני חושב שהעניינים הם מספיק מורכבים.
צביה בלאו: מה שמר מירון הכהן אומר זה בעצם שאנחנו צריכים לקוות שעוד שנתיים, שהאנשים שיישבו פה, שכולנו נהיה בריאים ונהיה פה, ינחשו את המטרה של השנתיים, משום שאם לא ינחשו ולא יקראו את הפרוטוקול, אז אנחנו נצטרך לבוא הנה עוד שנתיים.
צביה בלאו: אני מציעה שהסעיף של התאריך יימחק לחלוטין לגבי שירותים שעליהם אדוני והוועדה וכולנו יחליטו שהם באמת חשובים, כמו התיירות, כמו האגרות וכדומה.
מירון הכהן: זה בדיוק הלובי הסקטוריאלי.
צביה בלאו: מה שמר מירון הכהן אומר זה דבר נכון, שיכין לעצמו תזכורת או מזכר ויתחילו להריץ הצעת חוק או הצעת תיקון או תקנות, אינני יודעת באיזו דרך חוקתית צריך לעשות את זה, שבה יסדירו גם את העניין הזה, אבל זאת לא הסיבה עכשיו להכניס אותנו למיטת סדום של שנתיים לדברים שלא ישתנו בעוד שנתיים ולא ישתנו גם בעוד 10 שנים.
אברהם פורז: מר מירון הכהן, אני רוצה להבין, כי אני חושב שאני לא הבנתי נכון.
אברהם פורז: אני שואל אותך שאלה: מה האבסורד?
לאה ורון: אפשר לשלב ביניהם ולגמור.
אברהם פורז: אני לא מבין למה זה צריך להיות מוגבל בזמן לגבי תעשיית התיירות והתעופה?
אתי בנדלר: מה צריך להיות מוגבל?
קריאה: חובת הסימון גם בשקלים וגם בדולרים.
אתי בנדלר: בנוסף לאותם שירותים.
אברהם פורז: לגבי אגרות הנמל וכל זה אין לנו בעיה, זה שירות.
מירון הכהן: זה אגב גם לא אוטומטי.
מירון הכהן: אגרות נמל אני בכלל לא רואה בהן בעיה כי זה שירות.
אברהם פורז: מה אתה רוצה לדחות לשנתיים?
מירון הכהן: אני בהחלט חושב שיש מקום לתת פטור מהצגת מחיר בשקלים לשירותי תיירות שהם מתבצעים בחוץ לארץ, גם אם הם מתחילים מהארץ, אבל אם בכל העולם נהוג שכשמציגים את המחיר בדולרים, יש לו גם מחיר להמרה, אז אני רוצה שזה גם יהיה כאן.
מירון הכהן: אם זה לא נהוג בעולם, אנחנו לא נחייב את זה.
אברהם פורז: מר מירון הכהן, כבר דיברנו על זה, שאם זה מחיר נקוב במטבע חוץ, צריך לכתוב בכוכבית אפשר המרה למטרה.
אברהם פורז: מעבר לזה מה עוד?
מירון הכהן: אני אומר שבעניין הזה אני לא הייתי רוצה שאנחנו נאפשר דבר שבכל העולם הוא בלתי אפשרי.
אברהם פורז: איך נפתור את הבעיה?
מירון הכהן: אני אומר שיש הסדרים שנקבעו.
צביה בלאו: מה שאתה מעלה עכשיו זה הצעת חוק נוספת.
מירון הכהן: הצעת החוק שלנו שונתה ולכן אני מעלה את זה.
אברהם פורז: בעיניי זה פתרון, תתקנו בבוא העת את החוק.
אברהם פורז: בעיניי זה פתרון סביר שאומרים לך מה השער וכמה זה במטבע חוץ וכותבים למעלה לפי איזה שער.
אברהם פורז: לי אין פתרון טוב יותר, וזה לתמיד עד שהשקל יהיה חזק יותר מכל המטבעות.
אתי בנדלר: בינתיים נשארה הבעיה, השאלה אם אתה רוצה להתייחס אליה, בכל אותם מקרים שהמחיר הקובע הוא המחיר הישראלי, איך אתה פותר את הבעיה שלו שהמחיר הקובע הוא המטבע הישראלי שזה המחיר הקובע?
אברהם פורז: יש שלוש אפשרויות.
אברהם פורז: אפשרות אחת היא להגיד: אתה לא היחיד שמוכר לתיירים, יש גם תיירים ברחוב דיזינגוף, מה שהוא מוכר הוא מוכר לכולם, חלק מהם גם מקבלים את מס הערך המוסף בחזרה.
אברהם פורז: אפשרות אחרת היא לומר שברגע שאתה נמצא בביקורת הגבולות נקרא כאילו אתה בחוץ לארץ, והאפשרות השלישית היא לומר: אתה בסוף תשלם לפי שקלים אבל ניתן לך זמן לעשות את זה, בתום תקופת הזיכיון שלך.
אברהם פורז: אלה שלוש האפשרויות.
אברהם פורז: עכשיו צריך להחליט.
קריאה: צריך לזכור רק דבר אחד, שאף חנות בדיזנגוף לא נכנסים אליה 2 מיליון תיירים.
מירון הכהן: לצערי, גם בנמל התעופה בן-גוריון לא.
קריאה: זה לא נכון, נכנסים אבל לא כולם קונים.
אברהם פורז: ברגע שאתה נוקב מחיר בנמל התעופה בן-גוריון בשקלים, הוצאת את כל הכיף של קנייה בחו"ל.
אברהם פורז: כל התחושה היא כאילו אתה כבר בחו"ל.
קריאה: זה גם שיקול, למה להרוס את תעשיית האשליות?
מירון הכהן: אתה יכול לשלם בדולרים, הם יקבלו.
קריאה: אבל תשאל את הצרכנים מה הם רוצים.
קריאה: אולי מישהו ישאל פה את הצרכנים?
יוסי ברג: אני יכול להגיד לך בתור נציג צרכנים.
יוסי ברג: הצרכנים רוצים את חוק הגנת הצרכן כמו בדיזנגוף גם בדיוטי-פרי, כי יש לנו בעיה גדולה מאוד עם הטעיה, אחרי הדיוטי-פרי אומר סקאל: אני לא במדינת ישראל, ואז מטעים אותם במחיר, מטעים אותם בפונקציות ומטעים אותם בכל דבר.
קריאה: אני חייב למחות כמו שמחה קודם הבחור מהרשות להגנת הצרכן.
קריאה: אתה אומר דברים שהם לא נכונים.
קריאה: מי שהוריד את המחירים במדינת ישראל למחירים שהם נמצאים היום זה הדיוטי-פרי.
קריאה: לא אף ג ורם אחר.
קריאה: מי שעשה טוב לצרכן במדינת ישראל זה הדיוטי-פרי, וצריך להודות לכל הגופים שפועלים בדיוטי-פרי, גם לחברת ג'ימס ריצ'רדסון וגם לחברת סקאל, רשות שדות התעופה רק הוציאה את הזיכיונות.
קריאה: הם הורידו את המחירים במדינת ישראל בעשרות אחוזים, וזה עשה רק טוב לצרכנים.
קריאה: הדיוטי-פרי לא הוריד מחירים בדיזנגוף.
אברהם פורז: אינני יודע איך אני מנסח את זה, אבל אני אומר כך: חנות שנמצאת אחרי ביקורת הגבולות, לא יחול עליה החוק, זולת אם שר התעשייה והמסחר באישור הוועדה קבע הוראות אחרות.
אברהם פורז: דרך אגב, אני חושב שכל תענוג הקנייה שם נובע מכך שנדמה לך שאתה כבר בחוץ לארץ.
אתי בנדלר: אם כך, אזי כל הסעיף של התחולה והתוספת נמחק.
קריאות: לא, התאריך נמחק.
אברהם פורז: לגבי חנויות הדיוטי-פרי כרגע הסעיף של סימון המחירים, כמו תעשיית התיירות, לא חל עליהם.
אברהם פורז: הוא לא חייב לפרסם בשקלים, רק בדולרים.
מירון הכהן: אדוני, אנחנו לא נמשוך את החוק, אבל אני רק רוצה להעמיד את אדוני, שאדוני יידע מה צפוי לו, ולא מאיתנו.
מירון הכהן: העניין הזה הוא עניין טעון מאוד.
אתי בנדלר: אתם רוצים הסתייגות של הממשלה?
מירון הכהן: לא, אנחנו לא מסתייגים.
אלן זיסבלט: אנחנו מדברים על הצגת מחירים.
אלן זיסבלט: רק על הצגת מחירים מדובר, נכון?
אלן זיסבלט: זה רק הסעיף הזה, לא כל החוק.
אברהם פורז: חנויות הדיוטי-פרי - הכל דולרי, והמכס - דולרי והכל דולרי.
אברהם פורז: אני מוכן שיהיה כתוב בחוק ששר התעשייה והמסחר באישור הוועדה יוכל לקבוע הוראות אחרות.
אברהם פורז: אני צריך תמיד לחשוב מה טוב יותר ומה טוב פחות.
אתי בנדלר: מה שאתה אומר:
אתי בנדלר: אני לא פוטר אותם מתחולת החוק, אני פוטר אותם מהחובה להציג בשקלים, הם יכולים להציג אך ורק בדולרים.
אתי בנדלר: ובלבד שזה המחיר הכולל.
אתי בנדלר: המחיר הכולל כולל גם את המכס.