GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם פורז: הוא לא אומר שזה יפתור את הבעיה – גם אני לא אומר את זה – הוא רוצה לתת לזה צ'אנס לראות אולי זה יהיה יותר טוב.
עמיר נאור: אנחנו לא רוצים "להרוג" את זה, אנחנו חושבים שמה שחבר כנסת נחום לנגנטל מציע זה יופי, אבל לא צריך לטפל בזה עם דברים שלא צריך לעשות.
עמיר נאור: לא צריך לעשות פעמיים, זו הכוונה.
אברהם פורז: החוק הזה איננו שולל סמכות משום גוף קיים, לא מאיים על שום סמכות ולא מקלקל, הוא רק מוסיף.
אברהם פורז: יש גם פתגם האומר: כל המוסיף גורע.
אברהם פורז: אולי כן, אבל בואו ננסה.
אברהם פורז: ניתן לזה לעבוד שנה-שנתיים, אם זה לא יעבוד טוב – נסגור את זה.
דורון וילנר: אבל אם לב העניין זה התמיכה במשפחות – ויש גופים שעוסקים בסטטיסטיקה – את המשאבים המצומצמים כל כך אולי כדאי להפנות אחרת.
אברהם פורז: בסדר, נחוקק חוק שאומר שניקח שני מיליון שקל, ניתן מתוכם רבע מיליון לביטוח הלאומי, רבע מיליון ללשכה המרכזית, רבע מיליון להנהלת בתי המשפט ורבע מיליון למשטרת ישראל, ועכשיו נעשה את חלוקת הכסף.
אברהם פורז: תהיו רציניים.
נעמי גבע: אני מציעה שיהיה מדובר על 60 יום ולא על 30 יום.
נעמי גבע: סיוע ראשוני מוגדר 30 יום ואני מציעה להגדיל את זה לפחות ל- 60 יום.
אתי בנדלר: בהגדרה, נכון.
אברהם פורז: אתם רוצים 60 יום, בבקשה.
אברהם פורז: אנחנו מייצרים כאן משהו ניסיוני.
מיכה הלוי: אני רוצה לקדם, לא לטרפד – מה הקושי היום בהקמת קבוצות תמיכה?
מיכה הלוי: אין נתונים, אין שמות.
מיכה הלוי: מהעיתון צריך להוציא שמות.
אברהם פורז: אז מה רע לכם עם הגדרה שרוצים לבצע מחקרים, סקרים?
מיכה הלוי: צריך לדעתי להגדיר כך שגם המרכז הזה ייזום, שיהיה איזשהו מצבור של שמות, של כתובות של אנשים שזה קרה להם.
אתי בנדלר: זה בפסקה הבאה – פסקה (4).
אתי בנדלר: ייתכן שאת פסקה (4) צריכים להרחיב גם לגבי בני משפחתם .
אתי בנדלר: "3(א)(4) ביצוע מחקרים, סקרים ובדיקות אחרות לצורך גיבוש מדיניות סיוע לנפגעי תאונות דרכים;"
חיים פוזנר: מדיניות סיוע למה?
חיים פוזנר: לאורך ימים, נכון?
אברהם פורז: לאורך ימים.
אברהם פורז: לאריכות ימים.
אתי בנדלר: כאן לא מדובר על סיוע ראשוני דווקא.
אברהם פורז: רבותי, אמרנו שיהיה "סעיף סל".
אברהם פורז: ההנהלה תפעיל את זה לשיקול דעתה.
אתי בנדלר: "3(א)(5) הכנת חומר כתוב הכולל מידע בדבר זכויותיהם של משפחות נפגעי תאונות דרכים ובדבר שירותי קהילה ומוסדות לייעוץ ולטיפול בנפגעי תאונות דרכים, שיימסר למשפחה:" כאן אנחנו מדברים על משפחות ולא על בני משפחה דווקא.
אתי בנדלר: אני לא יודעת אם עשינו זאת אז בכוונה תחילה.
אברהם פורז: אני לא יודע אם יש כוונה, תבדקי את זה.
אברהם פורז: בעיני, אין שום הבדל.
אתי בנדלר: אתם צריכים להודיע לי מה הכוונה ואני אכתוב.
אברהם פורז: אין הבדל, זה אותו דבר.
אתי בנדלר: אם כך, בני משפחה.
דורון וילנר: נפגעים ובני משפחתם.
אתי בנדלר: של נפגעים ובני משפחה.
אתי בנדלר: "3(א)(6) סיוע בהקמת קבוצות תמיכה לנפגעי תאונות דרכים ולמשפחותיהם.
חיים פוזנר: במה מתבטא הסיוע?
אברהם פורז: לפי איך שהם יחליטו – הנהלת הגוף הזה.
אברהם פורז: הם יחליטו איך הם רוצים לעבוד.
שלמה פרקש: ורק למשך 60 יום ורק לאלה שמותרים בחוק.
אתי בנדלר: מדובר על סיוע, לא על סיוע ראשוני.
אתי בנדלר: "3(ב) מנהל המרכז, בהתייעצות עם צוות ההיגוי, יחליט על הפעולות הנדרשות לצורך ביצוע המטרות המפורטות בסעיף קטן (א) ועל ייעוד כספי המרכז ומימון הפעולות שאושרו, כאמור, במסגרת תקציב המרכז.
רחל גוטליב: הגענו ליחידה, אני מבקשת את זכות הדיבור למרות לחץ הזמן.
רחל גוטליב: אני רוצה לומר מהי התפיסה שלנו.
רחל גוטליב: נערכה בדיקה מה נדרש למשטרת ישראל לצורך המטלה הזו, גם אם נייחד אותה לבני משפחה כפי שביקשנו ולנפגעים כפי שביקשנו.
רחל גוטליב: לאור נתוני תאונות הדרכים, אנחנו יכולים לתת לוועדה את הנתונים שעל בסיסם נעשתה העבודה.
רחל גוטליב: המסקנה היתה שנדרשים עשרה תקני שוטרים לפחות, כשאחד או שניים בכל מחוז בהתאם לגודל הגיאוגרפי של המחוז.
רחל גוטליב: אנחנו מדברים על מבנה שהוא שלדי.
אברהם פורז: זה כשנגיע לסעיף המימון.
רחל גוטליב: אם יורשה לי – זה לא רק מימון.
רחל גוטליב: העבודה של יחידת המשטרה צריכה להיות ריכוז המידע וכינוס הצוות של הרשויות המקומיות.
רחל גוטליב: נדרש להוסיף סעיף – בהמשך לדברים שנאמרו כאן -שמטיל על כל רשות מקומית להקים צוותים כאלה .
חיים פוזנר: ודאי.
דורון וילנר: אם אפשר, בתיאום עם בתי החולים.
אתי בנדלר: "4(א) היחידה המשטרתית תרכז את ההודעות בנוגע לנפגעי תאונות הדרכים ותהיה אחראית למתן הודעות למשפחות הנפגעים.
רחל גוטליב: אנחנו מדברים על שוטר אחד במחוז.
אברהם פורז: הבנתי, אתם רוצים להתחמק מאחריות.
רחל גוטליב: לא אדוני.
רחל גוטליב: המטרה של החוק הזה – כפי שהובהר – הרי היום המשטרה עושה את זה, ולמה היה צריך את החוק?
רחל גוטליב: כי היא עושה את זה לא טוב.
אברהם פורז: אני מחליט בזה להשאיר את הנוסח כפי שהוא.
אברהם פורז: אתם לא תתחמקו מאחריות על ידי כך שאתם רק מביאים את העובדים הסוציאליים.
רחל גוטליב: זו היתה ההצעה של מר גנות.
פקד לימור שגיא: זה גם מה שסוכם עם גנות.
פקד לימור שגיא: האחריות לא על קצין המשטרה.
אברהם פורז: האחריות למסירת ההודעות היא על המשטרה, נקודה.
פקד לימור שגיא: יחד עם הצוות.
אברהם פורז: נגיע לצוות.
אברהם פורז: לפי הנוסח שהגברת קראה כאן, המדובר בכך שהמשטרה רק מודיעה לרשות המקומית.
רחל גוטליב: אדוני, לא סיימתי לקרוא.
לאה ורון: זה מה שאז דובר – תרכז את הודעות השכול ותוודא באמצעות אנשיה להעבירן למשפחות ... בשיתוף עם גורמים.
לאה ורון: האחריות היתה גם אז על המשטרה.
אברהם פורז: היחידה המשטרתית תרכז את ההודעות בנוגע לנפגעי תאונות דרכים ותהיה אחראית למתן הודעות למשפחות הנפגעים.
אתי בנדלר: זה בסעיף קטן (ב).
אתי בנדלר: אולי נקרא קודם את כל הסעיף ואז תסבירו את מהות השינויים ועל הנוסח נדבר אחר כך.
אתי בנדלר: "4(ב) הודעה כאמור בסעיף קטן (א) תינתן בהתאם לכללים שיקבע השר באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, על ידי שוטרים או על ידי גורמים מקרב הרשות המקומית וגורמים נוספים, לפי הצורך, ובלבד שלא תינתן הודעה כאמור אלא על ידי מי שעבר הכשרה מתאימה לכך.
אברהם פורז: אנחנו צריכים לוודא שהרשות המקומית משתפת פעולה עם המשטרה.
אברהם פורז: לכן, צריך לומר באיזשהו מקום שיש חובה על הרשות המקומית לשתף פעולה עם המשטרה.
רחל גוטליב: למנות, מבין עובדיה.
אברהם פורז: אני לא רוצה לקבוע איך, אבל שיש חובה על הרשות המקומית לשתף פעולה עם המשטרה במסירת ההודעה.
רחל גוטליב: אדוני, שיתוף פעולה זה לא מספיק בלי שזה יטיל נטל.
רחל גוטליב: אנחנו הצענו כך: כל רשות מקומית תקבע מבין עובדיה עובדים שישמשו כצוות להודעה.
רחל גוטליב: השוטר יזמן את הצוות.
רחל גוטליב: אנחנו לא מתנערים מאחריות.
רחל גוטליב: השוטר הולך איתם, אבל כל הרעיון הוא שמי שמוסר את ההודעה זה רופא או עובד סוציאלי.
לאה ורון: יוציאו להם כתב מינוי ברשות מקומית.
אברהם פורז: אני חושב שהטענה שלכם שהרשות המקומית צריכה לקבוע גורם מבחינתה שהמשטרה תדע שהוא אחראי – היא טענה נכונה.
אברהם פורז: לכן, אנחנו נקבע שכל רשות מקומית תקבע גורם מטעמה או אדם מטעמה.
רחל גוטליב: לא אחד.
לאה ורון: תקבע מבין עובדיה.
אברהם פורז: לא צוות.
אברהם פורז: אדם מבין עובדיה שיהיה אחראי לשיתוף פעולה של הרשות המקומית.
אברהם פורז: זה לא צוות, כי אותו אדם יצטרך לשלוח או רופא או מישהו אחר.
רחל גוטליב: שיתוף פעולה זו מילה מאד עמומה.
רחל גוטליב: אנחנו מטילים כאן חובה, אנחנו רוצים למסד את זה.
רחל גוטליב: יקימו מבין עובדי הצוות – לצוות הזה מתקשר איש המשטרה ואיתם הוא הולך.
אברהם פורז: אבל הצוות משתנה.
אברהם פורז: זה לא כל פעם אותו איש.
רחל גוטליב: נכון, יכול להשתנות.
אברהם פורז: ברשות המקומית צריך להיות אדם אחד שהוא הכתובת של המשטרה והוא אמור לרכז מטעם הרשות המקומית את מי לשלוח.
אברהם פורז: הוא יחליט אם צריך לשלוח את המורה או את הפסיכולוג, את סגן ראש העיר או מישהו אחר.
אברהם פורז: אתם לא תקבעו מי.
אברהם פורז: די לכם בכך שפונים לרשות המקומית, שיהיה גורם מטעם הרשות המקומית, וכל פעם זה משתנה לפי העניין.
חיים פוזנר: הגורם שיהיה מטעם הרשות המקומית בדרך כלל, לפי נסיוננו עד עכשיו, הוא עובד סוציאלי מהמחלקה לשירותים חברתיים שמיומן לדבר.
חיים פוזנר: שנית, כדי שזה יתבצע, יש צורך בתוספת אמצעים במקביל לתוספת אמצעים למשטרה, כדי שאכן השלטון המקומי יוכל לבצע את זה.
אברהם פורז: ממילא הם עשו את זה גם עד היום.
רחל גוטליב: לא עשו.
בן זיקרי: עשו את זה לא טוב.
אברהם פורז: רבותי, יש בישראל 500 הרוגים בתאונות דרכים בשנה, ועוד נניח 500 שהחוק הזה מדבר עליהם – נניח אפילו עוד 1,000 – כלומר 1,500.
אברהם פורז: בארץ יש 400 רשויות מקומיות.
אברהם פורז: בעיקרון, בכל רשות מקומית מדובר על שניים בשנה.
אברהם פורז: אני משלם לעיריית תל-אביב 1,000 שקל ארנונה בחודש, אז הם יכולים לשלוח צוות אם יש צורך פעם.
אברהם פורז: רבותי, אתם נגד החוק, זה כבר ברור.
חיים פוזנר: אני מדבר על מימון החוק.
אברהם פורז: לדעתי הבהרתם את עמדתכם הבהר היטב.
אתי בנדלר: אני רוצה לוודא שהבנתי את ההחלטה.
אברהם פורז: אני מסביר את המהות, אחר כך ננסח.
אברהם פורז: כל רשות מקומית תהיה חייבת למנות איש קשר שיהיה הגורם שאליו המשטרה פונה.
אברהם פורז: הרשות המקומית תצטרך לדווח ואם יתחלף האדם, יש צורך להודיע למשטרה על חילופו.
רחל גוטליב: ותפנה מבין עובדיה אדם בעל כישורים .
אברהם פורז: האיש הזה – אני לא יודע מה הכישורים שלו.
רחל גוטליב: עובד סוציאלי או רופא.
אברהם פורז: מצידי, הוא יכול להיות כל דבר.
אברהם פורז: האיש הזה צריך לתאם עם גורמי הרשות המקומית.
אברהם פורז: צריך להיות לו מספיק שכל כדי להבין לפי כל מקרה את מי הוא צריך לקרוא.
אברהם פורז: הוא לא יעבור שום הכשרה, הוא יכול להיות גם המזכירה של ראש העיר.
רחל גוטליב: סליחה, אפילו בהצעת החוק שלכם כתוב הכשרה וזה חלק מהבעיה.
אברהם פורז: לא צריך הכשרה, הוא לא בא לבד.
רחל גוטליב: לא הכשרה.
רחל גוטליב: אם הוא עובד סוציאלי, זו ההכשרה שלו, אבל שלא ישלח את הפקידה.
נחום לנגנטל: אם הוא ראש רשות ואין לו הכשרה?
נחום לנגנטל: הוא רוצה בעצמו לעשות את זה, הוא לא עובד סוציאלי.
רחל גוטליב: אני מבקשת להעיר הערה נוספת – יש כאן
רחל גוטליב: בדברי ההסבר הערכה של האוצר לגבי העלות התקציבית – אני לא יודעת על בסיס מה נעשתה.
אברהם פורז: נגיע לזה, עוד לא הגענו.
אמיר שביט: בתיאום עם המשטרה.
רחל גוטליב: מי במשטרה עשה תיאום?
רחל גוטליב: לא מקובל עלינו.
ענת מאור: עם מי עשית תיאום?
ענת מאור: שום תיאום לא נעשה איתנו.
אברהם פורז: הרשות המקומית אמורה לאהוב את התושבים ולדאוג לשלוח אליהם אנשים מתאימים.
אברהם פורז: לא לשלוח את הכבאי אם אין לו הכשרה, אלא לשלוח את מי שמתאים.
רחל גוטליב: נגיש הסתייגות.
אתי בנדלר: אם אתם רוצים להגיש הסתייגות – תודיעו כבר עכשיו.
רחל גוטליב: אני מודיעה.
רחל גוטליב: על הסעיף הזה נגיש הסתייגות כי יש חשיבות שהעניין ישתנה.
רחל גוטליב: הרי כל הרעיון הוא שהמצב ישתנה.
אברהם פורז: תתנו אמון בכך שהאיש המתאם ידאג לשלוח לפי איזושהי רגישות.
רחל גוטליב: למה שלא נקבע את זה בחוק, כדי שלא נהיה תלויים ברצון הטוב?
אתי בנדלר: "5.
אתי בנדלר: מימון
אתי בנדלר: בדרכים, בהתאם לחוק המאבק הלאומי בתאונות הדרכים, התשנ"ז-1997.
אברהם פורז: זה צריך להיות מהתקציב השנתי, בכל שנה.
אתי בנדלר: "(ב) שר האוצר רשאי לקבוע מועדים והוראות בכל הנוגע להעברת הסכומים האמורים בסעיף
יהודה שטיין: למשרד התחבורה יש כאן הערה.
עמיר נאור: ראשית, לגבי סעיף 5(א) – ואני מברך על החוק, אין לי בעיה עם זה – אני רק אומר שאין בו שום דבר שקשור לחוק המאבק הלאומי בתאונות הדרכים.
עמיר נאור: כאן כתוב שזה בהתאם לחוק.
אברהם פורז: לא, זה הכסף שבא בהתאם לחוק.
אתי בנדלר: התקציב של הרשות הוא בהתאם לחוק.
עמיר נאור: יש כבר 160 מיליון שקל.
אברהם פורז: יבוא יותר.
עמיר נאור: להזכירכם שהתקציב הזה הוא תקציב מקוצץ ממה שהיה עד עכשיו.
נחום לנגנטל: אני אשמח מאד אם שרי התחבורה יבקשו להגדיל את התקציב הזה.
נחום לנגנטל: עד נכון לרגע זה, שרי התחבורה לא דאגו לכך.
עמיר נאור: התקציב הוא מקוצץ ואנחנו מתנהגים בו במידה מסוימת כמו עם השמיכה, כי כאשר אנחנו נקצץ עוד מהתקציב הזה ב- 2%, זה סדר גודל של למעלה משלושה מיליון שקל.
עמיר נאור: אנחנו נטפל בפחות דברים שלמענם זה הוקם ועבר החוק למאבק בתאונות דרכים, כלומר פחות פעילות נגד תאונות דרכים ואז גם כגלגל חוזר יהיה יותר במי לטפל.
אברהם פורז: מותר לכם להסתייג.
עמיר נאור: אנחנו מבקשים שיימצא לכך תקציב ממקורות אחרים.
יהודה שטיין: מתקציב המדינה.
יהודה שטיין: בכל אופן, משרד התחבורה מתנגד בתוקף לסעיף הזה.
אברהם פורז: מאה אחוז, דעתנו שונה.
אברהם פורז: אתם רוצים להסתייג – מותר לכם.
אתי בנדלר: אתם מבקשים להסתייג?
יהודה שטיין: כן.
יהודה שטיין: הגשנו מכתב.
אברהם פורז: אני רוצה להסביר מהי הפרוצדורה.
אברהם פורז: מי שרשאי להסתייג זה שר התחבורה.
אתי בנדלר: בכתב, ולא סתם בכתב, אלא חתום על ידי השר עצמו.
אתי בנדלר: אני לא מקבלת הסתייגויות מפקידים בכירים, ככל שיהיו.
אברהם פורז: אנא תדאגו להעביר מטעם השר, בכתב, הסתייגות – אם הוא יחליט כך.
אתי בנדלר: רחל גוטליב, גם מטעם השר שלכם.
רחל גוטליב: זה המימון.
רחל גוטליב: אנחנו גם נגיש הסתייגות על הסעיף הזה כי התקציב שיועד לנו לא מספיק.
אמיר שביט: אני מקבל את ההערה של המשטרה.
אמיר שביט: אני מכיר, אני עובד הרבה מול המשטרה בנושא התקנים, וזה נראה לי סביר, אבל גם דיברנו בפעם קודמת על כך שיכול להיות שלהקמת היחידה למשל צריך סכום יותר גדול, ובשנים שלאחר מכן סכום יותר קטן.
אברהם פורז: מה יקרה אם אתם תתקצבו אותם באופן חד-פעמי, בלי חוק?
נחום לנגנטל: הוא אומר שהוא מסכים.
אברהם פורז: תנו להם בשנה הראשונה כסף, בלי חוק.
אמיר שביט: אי אפשר לפתור את זה עכשיו כך.
אברהם פורז: אתה רוצה שאני אקבע בחוק שאתם בשנה הראשונה תתנו יותר?
אמיר שביט: דיברנו על כך בפעם שעברה.
אמיר שביט: העזרה במתנדבים היא לא ברורה כאן, עד כמה זה יהיה באמת בפועל.
אמיר שביט: אני רק אומר שבנוסף לכך ששר האוצר יהיה רשאי לקבוע את העברת הסכומים, הוא יהיה רשאי לקבוע גם תיקון של האחוז הזה.
אתי בנדלר: שיהיה ברור – ההסמכה של שר האוצר היא לא לשנות את הסכומים שנקבעו בסעיף קטן (א), אלא רק איך יעבירו: ניכוי במקור, העברה תקציבית.
אברהם פורז: השאלה היא רק אחת.
אברהם פורז: איך אנחנו מבטיחים שמשרד העבודה והרווחה לא ישאיר את כל הכסף אצלו?
רחל גוטליב: לכן רצינו שייקבע הרכבה של היחידה.
אברהם פורז: נקבע שמחצית יועבר – באישור הוועדה אפשר לשנות את הפרופורציות.
אתי בנדלר: איזה פרופורציות?
אתי בנדלר: אין בכלל פרופורציות.
אברהם פורז: מחצית מהכסף יועבר למשטרה לצורך היחידה ומחצית ישמש את המרכז לפעילויותיו האחרות.
אברהם פורז: שר האוצר, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, רשאי לשנות את השיעורים האלה.
מיכה הלוי: אבל להיזהר מכיוון שזו קבוצת לחץ חזקה מאד, כלומר המשטרה מול משפחות שכולות.
ענת מאור: רבותי, זה לא יעבור כך עם הכסף הזה.
ענת מאור: זה לפחות 2.8.
אברהם פורז: מהו היום תקציב הרשות הלאומית?
נחום לנגנטל: 163 מיליון שקל.
אברהם פורז: אז קצת תספגו, תהיה לכם השתתפות עצמית.
רחל גוטליב: זו הבעיה.
אברהם פורז: אין לנו פתרון יותר טוב מזה.
אברהם פורז: גם זה פתרון שעליו משרד התחבורה מלין, לקחנו לו 2%.
פקד לימור שגיא: בעצם זורקים את החץ ומסמנים מסביב את העיגול.
פקד לימור שגיא: אנחנו עשינו עבודת מטה ואנחנו הגענו למסקנה כמה נדרש עבור מבנה באמת מינימלי של היחידה.
פקד לימור שגיא: מה שאתם בעצם אומרים כאן:
פקד לימור שגיא: קחו את זה ותסתדרו.
אברהם פורז: אני לוקח לעצמי חופשה חודש, אני מארגן לכם בתקציב הזה את היחידה.
אברהם פורז: כי אתם עם הפנים אל הציבור.
אברהם פורז: כי אתם בשבילנו, לא נגדנו.
רחל גוטליב: זה לא מספיק.
רחל גוטליב: יש מטלות מובהקות של המשטרה.
מיכה הלוי: אני הייתי מבקש – זו קבוצת לחץ מאד רצינית, זה על חשבון המשפחות השכולות.
מיכה הלוי: הייתי מבקש לא לאפשר לשר לשנות.
לאה ורון: זה השר, באישור הוועדה.
לאה ורון: אתם תוזמנו לוועדה ותאמרו את דבריכם.
מיכה הלוי: זו חותמת גומי.
אתי בנדלר: "6.
אתי בנדלר: סייג לתחולה חוק זה לא יחול על – מי שנפגע במהלך שירותו הצבאי; מי שנפגע מפגיעת איבה, כהגדרתה בחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, התש"ל-1970.
אברהם פורז: ההערה נרשמה, היא תיבדק וככל שיש צורך – נכניס תיקון.
אתי בנדלר: נדמה לי שאמרו לנו, וחסר לי כאן עם מי לבדוק.
אברהם פורז: תבדקי.
אתי בנדלר: "7.
אתי בנדלר: סיוע במתנדבים פעולות המרכז לפי חוק זה ייעשו, ככל האפשר, בעזרת מתנדבים מקרב משפחות נפגעי תאונות הדרכים.
אתי בנדלר: " "8.
אתי בנדלר: ביצוע השר ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, להתקין תקנות לביצועו.
אברהם פורז: רבותי, בזה סיימנו את הסעיפים.
אברהם פורז: מי בעד להעביר את החוק לקריאה שנייה ושלישית?
אברהם פורז: ה צ ב ע ה בעד – 3 נגד – אין נמנעים – אין הצעת חוק סיוע לנפגעי תאונות דרכים ולבני משפחתם, התשס"א-2000, אושרה להבאתה לקריאה שנייה ושלישית.
אברהם פורז: אנחנו מעבירים את החוק לקריאה שנייה ושלישית.
אברהם פורז: לגבי ההסתייגויות של השרים – אם אתם רוצים, מותר לכם.
אברהם פורז: תודה רבה לכם, אני מודה על שיתוף הפעולה, הישיבה נעולה.
אברהם פורז: אנחנו מקיימים דיון חוזר לפי סעיף 127 לתקנון הכנסת בהצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון.
אברהם פורז: כזכור לכם, הצעת החוק עלתה לקריאה שנייה ושלישית.
אברהם פורז: בשלב הקריאה השנייה התקבלו שתי הסתייגויות ולאחר מכן היה סבך ולכן החוק חזר.
אברהם פורז: הסתבר שגם לא כל הסעיפים הוצבעו, ולכן בסופו של דבר השתכנע יושב-ראש הכנסת שמן הראוי להיעתר לבקשתי ולהחזיר את החוק לוועדה לפי סעיף 127.
אברהם פורז: משמעות הדבר היא שהכל פתוח.
אברהם פורז: אמנם באופן פורמלי הכל פתוח, אבל באופן מעשי הכל לא פתוח, הכל סגור, למעט דבר אחד קטן או שניים, כי אני לא מתכוון כעת לפתוח הכל מהתחלה.
אברהם פורז: היה נושא אחד שבשעתו נראה על פני הדברים שהוא דבר נכון – זו היתה הצעתו של חבר הכנסת יורי שטרן, שבמקום הסיפה המתחילה במלים: לאירוע תרבות, יבוא: לאירועים בתחומי התרבות, האמנות או הרווחה שאינם מיועדים בעיקרם לילדים או לבני נוער עד גיל 18, או שהם לפעילויות בתחומים אלה".
אברהם פורז: דוברת: מדובר על סעיף 7א רבתי.
אברהם פורז: תמר גוז'נסקי: זה לסעיף קטן (ה).
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: הנוסח המקורי היה: "אין רואים במתן חסות, או בפרסומת שבה צוין מתן חסות, משום פרסומת עקיפה, אם מתן החסות או הפרסומת כאמור הם לארוע תרבות או אמנות שאינו מיועד בעיקרו לילדים או לבני נוער עד גיל 18.
אברהם פורז: " על כך ביקש חבר כנסת שטרן להוסיף את המלים: "לארועים בתחומי התרבות, האמנות או הרווחה שאינם מיועדים בעיקרם לילדים או לבני נוער עד גיל 18, או שהם לפעילויות בתחומים אלה".
אברהם פורז: אני הבנתי ממנו שהוא מדבר על כך שיהיה "ספונסר" לא רק לתרבות ולאמנות, אלא גם לרווחה, ובתנאי שזה לא מיועד לילדים.
אברהם פורז: יש למישהו איזשהן הסתייגויות שאנחנו נוסיף?
אברהם פורז: יצחק גאגולה: אני מתנגד, אדוני.
אברהם פורז: זה נקרא שאנחנו מכניסים מתן חסות בדלת האחורית.
אברהם פורז: אנחנו נותנים גושפנקה.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: אבל לגבי תרבות כבר הסכמנו.
אברהם פורז: נניח שיש משהו שנוגע לילדים נכים או שמדובר בסיוע לקשישים.
אברהם פורז: יצחק גאגולה: מי שרוצה בנושא רווחה, שיכלול את זה בדרך רגילה.
אברהם פורז: מדוע צריך להכניס בדרך עקיפה?
אברהם פורז: תמר גוז'נסקי: למה צריך דרך חסות?
אברהם פורז: ילדים זה ודאי לא שייך, ילדים נכים זה לא שייך.
אברהם פורז: אתי בנדלר: ההסתייגות הזאת התקבלה.
אברהם פורז: האם אתה רוצה לדון בה מחדש עכשיו?
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: נכון, אבל סעיף 127 לתקנון הכנסת מאפשר לי לדון בכל מחדש.
אברהם פורז: אתי בנדלר: אני לא מבינה מה ההצעה.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: אני דן בכל ההסתייגויות כרגע מחדש כי הכל פתוח לפי סעיף 127.
אברהם פורז: אני מציע לקבל את הרעיון הגלום בכך.
אברהם פורז: אם החלטנו שהעניין של "ספונסרים" הוא דבר ראוי, אני חושב שנושאי רווחה הם לא פחות חשובים מתרבות – אולי אפילו לפעמים יותר חשובים.
אברהם פורז: תמר גוז'נסקי: אדוני, אני רוצה לברר.
אברהם פורז: מדובר יהיה בכך שפעולות הרווחה האלה, גם הן מיועדות לאנשים מעל גיל 18.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: ברור.
אברהם פורז: תמר גוז'נסקי: זאת אומרת שהדוגמה שאדוני נתן של ילדים נכים לא שייכת לעניין.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: בסדר, קיבלתי.
אברהם פורז: תמר גוז'נסקי: לכן זה יכול להיות קשישים.
אברהם פורז: עמוס האוזנר: האם המילה "בעיקרו" נשארה בסעיף?
אברהם פורז: - שאינו מיועד בעיקרו.
אברהם פורז: אתי בנדלר: הנוסח של ההסתייגות בדיוק כפי שהיא מופיעה בדף ההסתייגויות.
אברהם פורז: חבר הכנסת יורי שטרן מציע, ואני אקרא את הנוסח הסופי כפי שזה אמור להיות: "אין רואים במתן חסות או בפרסומת שבה צוין מתן חסות, משום פרסומת עקיפה אם מתן החסות או הפרסומת כאמור הם לארועים בתחומי התרבות, האמנות או הרווחה, שאינם מיועדים בעיקרם לילדים או לבני נוער עד גיל 18, או שהם לפעילויות בתחומים אלה".
אברהם פורז: תמר גוז'נסקי: היא לטובת הילדים.
אברהם פורז: זה מרחיב.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: אני חושב שיהיה לא הגיוני לאפשר לחברות טבק לתת פרסומת, לתת "ספונסרים" לתרבות ולא לתת לפעולות רווחה – אם הם מוצאים לנכון לעשות לפעולות רווחה – יעשו.
אברהם פורז: אתי בנדלר: פעולות הרווחה אינן מוגבלות בגיל שלהן מיועדות פעולות הרווחה, אלא שהחסות – אסור שהיא תהיה בארועים או בפעילויות שמיועדים לילדים.
אברהם פורז: תמר גוז'נסקי: גם פעולות הרווחה.
אברהם פורז: ארועים בתחומי התרבות או הרווחה שאינם מיועדים, זאת אומרת שגם פעולות הרווחה מעל גיל 18.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: חברת הכנסת גוז'נסקי, אני חושב שאת לא תתנגדי לכך שקבוצת מבוגרים תעשה כינוס שאוספים עבור ילדים נכים כסף, אם המשתתפים הם מבוגרים.
אברהם פורז: הרי הילדים לא שם, האיסוף נעשה למענם.
אברהם פורז: תמר גוז'נסקי: אירוע בתחום הרווחה זה קייטנה, זה טיול, אז בקייטנה או בטיול לא ישתתפו ילדים.
אברהם פורז: אם האירוע הוא תרבותי ואם מופיעים שם אמנים, אז הוא בתרבות.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: נניח שזה אירוע שמטרתו לאסוף כסף לילדים נכים, אבל המשתתפים הם רק מבוגרים.
אברהם פורז: אתי בנדלר: נכון, אז זה לא חל.
אברהם פורז: המוקד הוא למי מיועד האירוע.
אברהם פורז: עמוס האוזנר: אני רוצה להבין.
אברהם פורז: מחר, כשישדרו אותו בטלוויזיה החינוכית, מה אז?
אברהם פורז: מחר ישדרו את כל האירוע, כפי שהוא, עם החסות של דובק בטלוויזיה החינוכית.
אברהם פורז: תמר גוז'נסקי: זה מיועד לילדים.
אברהם פורז: אבי כהן: אי אפשר לשדר.
אברהם פורז: זאת לא פרסומת עקיפה, אבל זו עדיין פרסומת.
אברהם פורז: דובר: זו לא פרסומת.
אברהם פורז: דוברת: אם יש חסות, זו פרסומת.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: מי בעד לאשר את ההסתייגות של חבר הכנסת יורי שטרן?
אברהם פורז: בעד – 3 נגד – 1 (חבר הכנסת י' גאגולה) נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת יורי שטרן נתקבלה.
אתי בנדלר: זה נשאר, אני משלבת את זה.
אתי בנדלר: היו"ר אברהם פורז:     	מה עוד התקבל?
אתי בנדלר: אתי בנדלר:     	ההסתייגות שהתקבלה זו בדיוק ההסתייגות בהמשך, שהיא למיטב הבנתי סותרת או לא מסתדרת עם כל הוראות הסעיף.
אתי בנדלר: היא אומרת כך: "שר הבריאות מציע: אחרי סעיף קטן (ה)"- אותו סעיף שקראנו עכשיו – "יבוא:  "(ו) הוראות סעיף זה" – זאת אומרת כל הוראות הסעיף שיש בו מגוון של הוראות בסעיף 7א החדש דנות בכלל בהגבלת השימוש בשם מסחרי או במותג של מוצר טבק, לרבות החריג שבסעיף קטן (ה) – "הוראות סעיף זה באות להוסיף על הוראות סעיפים 2 עד 7 ולא לגרוע מהן".
אתי בנדלר: אני לא מבינה מה המשמעות המשפטית של אותה הסתייגות.
אתי בנדלר: אילנה מישר: 	 	אני אשמח להסביר.
אתי בנדלר: הצעת החוק הזאת היא פשרה, היא מתירה פרסומת לסיגריות אבל מטילה החמרות.
אתי בנדלר: הרעיון הבסיסי היה לאסור את הפרסומת העקיפה, שלא יעקפו את ההחמרות על פרסומת ישירה לסיגריות דרך פרסומת עקיפה, אבל המציאות היא שיש כל מיני מוצרים בשוק שיש להם שמות של מוצרי טבק, והוחלט להתפשר ולתת למוצרים קיימים בשוק להמשיך ולהתקיים.
אתי בנדלר: אם הם מתקיימים, צריך שתהיה גם להם פרסומת.
אתי בנדלר: אבל, כל הרעיון ב- (ו) הוא שאותן ההחמרות שחלות על פרסומת ישירה יחולו גם על פרסומת עקיפה לאותם המוצרים.
אתי בנדלר: כך למשל אם אסור לגבי סיגריות לפרסם תמונות של בני-אדם, לא יפרסמו סיגריות בעקיפין על ידי בגדים עם תמונות של בני-אדם.
אתי בנדלר: אפשר לפרסם את הבגדים, אבל לא את התמונות.
אתי בנדלר: אסור יהיה לקחת את אותה פרסומת לבגדי מרלבורו ולשדר אותה בטלוויזיה או בסרטים, וזה מיישר קו.
אתי בנדלר: היו"ר אברהם פורז:     	אני לא בטוח שזה מה שכתוב כאן.
אתי בנדלר: אילנה מישר:     	אנחנו גם כן מונעים מצב של אפליה, משום שיש היום מוצרים בשוק לגבי חלק ממותגי הסיגריות ובחלק ממותגי סיגריות אחרים אין.
אתי בנדלר: יש בגדי מרלבורו, אבל אין בגדי טיים למשל.
אתי בנדלר: אם ההסתייגות הזאת לא מתקבלת, יהיה מצב שחברת סיגריות שיש לה מותג למוצר אחר, היא יכולה לפרסם ולעקוף את כל הפרסומות, וחברות טבק אחרות לא יוכלו לעשות זאת.
אתי בנדלר: היו"ר אברהם פורז:     	מה מטריד אותך?
אתי בנדלר: תני דוגמה.
אתי בנדלר: אילנה מישר:     	כפי שאמרתי, יעשו פרסומת לקאובוי של מרלבורו – וזה כבר קיים – אזי היום יהיה איסור על קאובוי של מרלבורו בפרסומת לסיגריות של מרלבורו, אבל ישתמשו בקאובוי של מרלבורו שבאנו לאסור אותו, לבגדים של מרלבורו.
אתי בנדלר: היו"ר אברהם פורז:     	זה לא לגיטימי?
אתי בנדלר: אילנה מישר:     	אז מה השגנו עם כל החוק הזה?
אתי בנדלר: היו"ר אברהם פורז:     	כמה יצרנים יש שמייצרים גם סיגריות וגם דברים אחרים?
אתי בנדלר: אילנה מישר: 	לא מעט.
אתי בנדלר: היו"ר אברהם פורז: 	היצרן הישראלי לא מייצר שום דבר חוץ מסיגריות, נכון?
אתי בנדלר: עמוס האוזנר: 	אז למה הוא מתנגד לסעיף?
אתי בנדלר: אתי בנדלר: 	ברשותך, אני רוצה שנחזור לסעיפים הקודמים כדי שננסה להבין על מה מדובר.
אתי בנדלר: תמר גוז'נסקי:     	שהם לא כלולים בחוק הזה.
אתי בנדלר: אתי בנדלר:     	שכלולים בחוק הזה ואת מה כביכול ההסתייגות המוצעת באה לסייג.
אתי בנדלר: אני מפנה אתכם לדף 3 – החלפת סעיף 5.     	סעיף 5 החדש, שהתקבל, מדבר על הגבלת פרסומת.
אתי בנדלר: תמר גוז'נסקי:     	אני רוצה להבין את הנוסח: הוראות סעיף זה באות להוסיף על הוראות סעיפים 2 עד 7 בחוק.
אתי בנדלר: סעיף 2 למשל לא מוזכר בכלל בחוק.
אתי בנדלר: אתי בנדלר:     	לא.
אתי בנדלר: בחוק העיקרי.
אתי בנדלר: תמר גוז'נסקי:     	לכן אני אומרת שזה מתייחס לאו דווקא לסעיפים האלה, אלא לכלל הסעיפים של החוק.
אתי בנדלר: אתי בנדלר:     	של החוק העיקרי, אכן כך.
אתי בנדלר: בסעיפי החוק העיקרי יש החמרות רבות שהוספו בחוק הזה ויש סייגים לאותן החמרות.
אתי בנדלר: בעצם, אם אני מבינה נכון את גברת מישר, היא מנסה לומר: אל תשתמשו לרעה בסייגים של ההחמרות.
אתי בנדלר: איפה יש סייגים להחמרות?
אתי בנדלר: למשל סעיף 5 לחוק העיקרי, כפי שמופיע בסעיף 3 להצעת החוק בדף 3. סעיף קטן (א): "לא יעשה אדם פרסומת למוצר טבק או פרסומת לשם מסחרי של מוצר טבק, באמצעות שימוש בשמם  או בדמותם של בני אדם, של אבר מאבריהם, או של בעלי חיים, לרבות דמויות מצוירות או מונפשות.
אתי בנדלר: "     	זו החמרה חדשה.
אתי בנדלר: עכשיו בא סעיף קטן (ב) ומסייג את ההחמרה הזאת, ואומר: "הוראות סעיף זה לא יחולו על שימוש בשמו או בדמותו של בן אדם או של בעל חיים המהווים סימן מסחרי רשום, כהגדרתו בפקודת סימני מסחר..."
אתי בנדלר: – אנחנו מדברים על הקאובוי למשל.
אתי בנדלר: נעמי חזן:     	או נלסון.
אתי בנדלר: היה דיון שלם על כך.
אתי בנדלר: אתי בנדלר:     "...
אתי בנדלר: ובלבד שמוצר הטבק שווק בישראל לפני יום תחילתו של חוק הגבלת הפרסומת" – זאת אומרת, אם אנחנו מדברים על הקאובוי, מוצר הטבק שבו השתמשו בקאובוי שווק בישראל לפני תחילתו של החוק המתקן – "...
אתי בנדלר: תוך שימוש בשם או בדמות כאמור, והשם או הדמות"- הקאובוי, לענייננו -  "מוצגים בפרסומת באותה הצורה של סימן המסחר הרשום.
אתי בנדלר: "     	דהיינו, לא סוטים, לא ממציאים, לא מגדילים, לא מייפים.
אתי בנדלר: זה לפרסומת הישירה.
אתי בנדלר: אחר כך יש שוב הרחבה בסעיף 7א החדש, שזה בהמשך – הוספת סעיפים 7א ו-7ב, ואומר כדלקמן: "לא יעשה אדם פרסומת עקיפה במסגרת עסקית", והשימוש הזה בדמות, בהתאם לכל ההגדרות- אני מתייחסת שוב לקאובוי – אסור היה כביכול רק על סמך סעיף 7א(א) החדש, אסור היה להשתמש באותה דמות קאובוי לכל מטרה שהיא בפרסומת עקיפה.