GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם פורז: לפי הבדיקות שלכם, באיזה אחוז של המקרים אנשים מסתפקים בכשרות של הרבנות ואיזה מקרים מבקשים הכשר אחר?
חיים טל: זה תלוי בעיקר באיזה אזור בארץ מדובר.
חיים טל: יש אזורים רבים שבהם חזרו בתשובה.
חיים טל: אני פועל בעיקר בבת ים, ושם המצב הוא 70% אירועים עם הכשר של הרבנות, ו30%- דרישה של מותגים.
חיים טל: אני עובד גם בראשון לציון.
חיים טל: שם זה פחות: בערך 10% מבקשים הכשר אחר.
אברהם פורז: בירושלים בוודאי יש דרישה יותר גבוהה.
יצחק וקנין: לדעתי לפחות 80% מהמזמינים דורשים הכשר אחר.
יהודה כהן: בבני ברק אסור בכלל להזכיר את הרבנות.
אברהם פורז: שם זה להפך, הכשרות של הרבנות רק מפריעה.
יהורם מזור: זה טרף מדאורייתא.
יהודה כהן: אבל אנחנו לא מתערבים בעבודת האולמות שם.
יהודה כהן: זה רצון הציבור, אנחנו לא יכולים לכפות משהו אחר.
יהודה כהן: חשבנו שבעקבות התקנון הציבור יחוש שיש סדר, ואפשר לקרוא את המפה.
יהודה כהן: עד עתה הייתה אנרכיה.
יהודה כהן: אם אדם חילוני יבקש שלא תהיה כשרות כלל – אסביר לו שיש מינימום שבו אני חייב, ולא אכפה עליו מעבר לזה.
יהודה כהן: מצד שני, ח"כ פריצקי מציע לעבוד בשבת.
יהודה כהן: אני מבקש להבהיר: אי אפשר לחלק את האולם שלנו לשני חלקים.
יהודה כהן: האולמות לא מושכרים לכנסים – זה אופי העבודה שלנו.
יהודה כהן: לכן, אם ח"כ פריצקי יבקש את האולם בשבת להרצאה של שינוי – אבהיר לו שזה לא אופי העבודה שלנו.
אברהם פורז: אך אם תזדקק להכנסה נוספת, תרצה אולי להיענות לבקשה.
יהודה כהן: לא, אני ארצה יום מנוחה.
אברהם פורז: אבל אם הזמנה כזאת תסבך את האולם עם הרבנות – הוא יסרב.
יהודה כהן: לא, אני אסרב משום שזה לא האופי של העבודה.
יהודה כהן: בפעם הבא יבקשו את האולם ביום רביעי בשמונה באוגוסט - יום מבוקש – ולא יבין מדוע אני מסרב.
יהודה כהן: אוגוסט הוא חודש עמוס בעבודה.
אברהם פורז: אם כן, בעל האולם יסרב משיקולים עסקיים.
יהודה כהן: מעבר לכך, הציבור מתרגל ואז הרמה יורדת ומקיימים רק כנסים – ואז מסתפקים רק בלימונדה ולא ירצו בקבוק קוקה-קולה.
יהודה כהן: זה לא האופי העסקי שלנו.
יהודה כהן: אנחנו לא קיוסק, ולא מספקים שירות לכנסים.
יהודה כהן: אם בתקופות שאין בהן עבודה – בין המצרים, ספירת העומר וכו' – בעל האולם רוצה לערוך באולם הכנסת ספר תורה, למשל, או כינוס של רב – אין בעיה.
יהודה כהן: אפשר לעשות זאת כתרומה.
יהודה כהן: אך אי אפשר להפוך את האופי של העסק שלנו להשכרת אולמות.
יהודה כהן: איננו רוצים לסטות לכיוון הזה.
יהודה כהן: גם הרבנות רואה את המטבח כחלק מהאולם ולא יכולה להפריד בין הדברים.
אברהם פורז: אני רוצה לשאול שאלה, מתוך סקרנות שלי: כמה עולה היום מנה באולם שמחות?
חיים טל: תלוי באיזה אזור.
חיים טל: בבת ים המחיר הוא 30-$18$ למנה.
נחום לנגנטל: ובנתיבות?
חיים טל: שם זה 20$-$14.
חיים טל: ברמת גן יקר יותר: 30$-$25.
חיים טל: אולם הדר די-מול הוא בתל אביב, ולא ברמת גן.
חיים טל: בתל אביב המנות נעות בין 20$ עד 60$.
אברהם פורז: כשאני הולך לאירועים אני מחשב כמה בערך עולה מנה ומכפיל בשניים.
אברהם פורז: אני נותן שיק בסכום כזה.
חיים טל: זה מאוד תלוי באזור.
חיים טל: אבל כדאי להתחיל להכפיל בשלושה, כי זה לא מכסה את ההוצאות.
אברהם פורז: אני לא רוצה שבעל השמחה ירוויח ממני, אך גם אינני רוצה שיפסיד.
שמעון אולמן: אני מצטער שח"כ פריצקי איננו.
אברהם פורז: אני מייצג אותו.
שמעון אולמן: חשבתי שח"כ פריצקי הוא משהו בין ליברל לבין סוציאל-דמוקרט.
שמעון אולמן: לדעתי הוא בעצמו איבד איזון.
שמעון אולמן: סוף סוף יצא התקנון – דבר כמעט מדהים בציבוריות הדתית.
שמעון אולמן: יש הסכמה מוחלטת על הנושא: מהו מערך כשרות לאולמות.
שמעון אולמן: כל יהודי בארץ יודע שאפשר לאכול באולמות.
שמעון אולמן: נכון שיש כאלה שמבקשים הידור נוסף.
שמעון אולמן: ההסדר שנוצר כאן פונה למרבית האוכלוסייה.
שמעון אולמן: גם יהודי שרוצה להדר בנוסף יכול להגיע לאירוע כזה, ואולי לא יאכל בשר, או ישאל אם אפשר לקבל משהו אחר.
שמעון אולמן: האולם היום, על פי המתכונת הזאת, פתוח לכלל הציבור במדינה.
שמעון אולמן: ח"כ פריצקי טוען שזה לא מקובל עליו, הוא רוצה לשבור את ההסכמה הזאת, ובנקודה החשובה ביותר: אם התקנון יבוטל כל אדם שיקבל הזמנה לאירוע יתלבט אם ללכת או לא, אם האולם כשר או לא – ויחליט בסוף לשלוח שיק במתנה, ולא להופיע.
שמעון אולמן: בעל השמחה יינזק, בעל האולם יינזק – משום שמראש יזמינו פחות מקומות – ולכולם רע.
שמעון אולמן: עשו הסדר שעונה לכל הבעיות, אך את ח"כ פריצקי הוא לא מספק.
שמעון אולמן: מדוע?
שמעון אולמן: משום שהרבנות חתומה למטה, בתחתית התקנון.
שמעון אולמן: זוהי השנאה לכל עניין דתי.
אברהם פורז: אך האם אינך חושב שיש כאן דברים גורפים מדי?
שמעון אולמן: בוודאי שלא.
אברהם פורז: אותי מטריד עניין הבשר והחלב.
שמעון אולמן: אני מבקש להמשיך ולבדוק את המהות של ההסדר, ובהמשך אתייחס גם לנושא הזה.
שמעון אולמן: ההסדר בא ליצור מצב שכל אזרח במדינה יודע שהוא יכול להיכנס לכל אולם, ובכל מקום נוח לו.
שמעון אולמן: במקרה המחמיר הוא לא יאכל מהבשר או מהירקות.
שמעון אולמן: בכל מקרה, נפתרו בעיות.
שמעון אולמן: למה זה פוגע במישהו?
שמעון אולמן: גרוע מכך, גם חוג בוחריו של ח"כ פריצקי מזמין אנשים לשמחות.
שמעון אולמן: גם להם יש קרובי משפחה דתיים או חברים דתיים בעבודה.
שמעון אולמן: ח"כ פריצקי פוגע גם באנשיו, כי גם הם רוצים לדעת שאם הזמינו אורחים – הם יגיעו.
שמעון אולמן: אנשים יגיעו לאולמות רק אם הכשרות של בת ים, חולון, חיפה ואילת – כולן יהיו זהות.
שמעון אולמן: ח"כ פריצקי מגיע רחוק כדי להוכיח מה מפריע לו.
שמעון אולמן: הוא בודק את ההוראה בעניין בקבוקי היין והשום.
שמעון אולמן: זה גובל בטרוף.
אברהם פורז: אך האם הסיבות הן כפי שפרט ח"כ פריצקי?
יצחק וקנין: אם היו מדברים על היגיינה – זה היה טוב לפריצקי.
יהורם מזור: למה רק לח"כ פריצקי זה היה טוב?
יצחק וקנין: זה נכון גם לך וגם לי.
יהודה כהן: גם בקבוק קוקה-קולה לא צריך להגיש פתוח.
חיים טל: כולם בודקים אם הבקבוקים סגורים, כדי שלא יערבבו ביניהם.
שמעון אולמן: אדם נורמלי לא נוגע בבקבוק פתוח המונח על השולחן.
שמעון אולמן: הוא לא יודע מתי נפתח, ומי פתח.
שמעון אולמן: אולי מהלו את היין, אולי ערבבו סוגי יינות.
שמעון אולמן: שנית, יש לכך גם נימוקים של כשרות: לדידי בקבוק יין שלא יהודי פתח הוא יין נסך.
שמעון אולמן: מי שרוצה להעמיק בנושא יקרא את חכמת השולחן הערוך וימצא שם 150 דינים המגדירים יין נסך.
שמעון אולמן: מבחינת הדין – עגלה שעומדת עליה חבית מלאה יין, ומסיע אותה יהודי ומעמיד אותה, ואחרי חמש דקות רואים שהפקק פתוח – זה יין נסך, כי אולי גוי פתח אותה.
אברהם פורז: פותח הבקבוק חייב להיות יהודי שומר תורה ומצוות?
שמעון אולמן: יהודי הוא יהודי.
שמעון אולמן: פעם לא היה יהודי שומר תורה ומצוות ויהודי אחר.
שמעון אולמן: יהודי היה יהודי.
שמעון אולמן: מבחינתי, אם המלצר היהודי פתח את היין, והוא לא חובש כיפה – מבחינתי זה יהודי.
שמעון אולמן: יש אנשים שלא ישתו יין כזה.
שמעון אולמן: לכן בעלי האולמות החכמים מכירים את הציבור ומחליטים לשים את בקבוק היין על השולחן כשהוא סגור, וכבר יימצא בשולחן מישהו שיפתח את הבקבוק, ויהיה מקובל על כולם.
שמעון אולמן: למה צריך להתרגז ממצב שבו הרבנות – בהסכמת כל רבני ישראל של הזרם שלנו, עם תמיכה רבה מאוד של זרמים אחרים - בשיתוף פעולה עם בעלי האולמות, מסכימים לכך שיגיע לאולם בקבוק סגור?
שמעון אולמן: מדוע ח"כ פריצקי רוצה שייפתח הבקבוק?
שמעון אולמן: כדי שתהיה בעיה?
אברהם פורז: אני מבקש לשאול מתוך סקרנות: הסיפור על הנחש נכון?
שמעון אולמן: מה פתאום, השאלה היא האם גוי פתח את הבקבוק.
שמעון אולמן: אם גוי פתח – אפילו אני, חובש כיפה סרוגה, לא אשתה מהיין.
שמעון אולמן: ואידך זיל גמור מי עוד לא ישתה מהיין.
לאה ורון: ומה עם השום?
שמעון אולמן: מי שילמד פעם את "עין יעקב" יראה שם סדרה שלמה חוקים: לא אוכלים את הבצל מצד מסוים, לא קוטפים את השום מהצד האחר, ולא אוכלים שורש של פרי מסוים.
שמעון אולמן: כל אלה הם דברים שהצטברו במשך אלפי דורות.
שמעון אולמן: ליוצאי מרוקו יש איסור אחד, וליוצאי פולין איסור אחר, וכך גם לכל האחרים.
שמעון אולמן: למה לנו ליצור מצב שכל אדם שיתיישב – והיום יש משפחות מעורבות בארץ, ברוך השם – יחוש אי נוחות.
שמעון אולמן: קשה לי להאמין שיש היום משפחות בארץ שכולן ממוצא אחד.
שמעון אולמן: כולם רוצים לאכול יחד וכל אחד מביא את המנהגים שלו.
שמעון אולמן: נוצר קודקס שמאפשר לכולנו לאכול יחד.
שמעון אולמן: גם אם בבית הייתי עושה דברים אחרת – הרי שבאולם, כשהכל מסודר, יש מודוס ויונדי על הדרך לחגוג ולהיות יחד.
שמעון אולמן: למה רוצים לשבור זאת?
שמעון אולמן: בשם מה?
שמעון אולמן: זו איננה טובת הכלל ולא טובת הציבור.
שמעון אולמן: ח"כ פריצקי מצא סיבה: הגבלים עסקיים.
שמעון אולמן: לא הגבלנו איש.
שמעון אולמן: התאחדות האולמות הם גוף פרטי, מולם עומדת הרבנות.
שמעון אולמן: איזו הגבלה יש כאן?
שמעון אולמן: האם יצירת דרך לחיות יחד היא הגבל?
שמעון אולמן: אם אדם רוצה לנהל אולם טרף – שיעשה כרצונו.
שמעון אולמן: אנחנו לא רוצים ממנו דבר, אני גם לא אבוא לשם.
שמעון אולמן: בטבריה על יד הכינרת יש מלון טוב, אחד הפרטיים בארץ שאיננו כשר.
שמעון אולמן: יש לו אורחים מפינלנד בכל קיץ והוא לא רוצה כשרות.
שמעון אולמן: פעם נכנסתי לשם ומיד קפץ עלי האחראי ואמר: "זה לא כשר כאן".
שמעון אולמן: אמרתי שאני יודע.
שמעון אולמן: אף אחד לא מתערב בכך.
אברהם פורז: באילת ראיתי על מסעדות שלטים "לא כשר".
שמעון אולמן: אני יודע.
שמעון אולמן: שיצליחו בעסקיהם, איש לא פוגע בהם.
שמעון אולמן: אך אם הגענו היום להסכמה – מדוע לחטט בדברים.
שמעון אולמן: ח"כ פריצקי הוא גם שף, וגם רב – יודע איך פוסקים – אך אני מציע שקודם כל ידאג לאנשיו.
שמעון אולמן: אני בטוח שאילו היה שואל את חוג הבוחרים השייך למרצ ולשינוי ולכל החבורה הזאת, הם היו אומרים לו "שמע, בשמחות תן לנו לדאוג לעצמנו".
אברהם פורז: מה אומרת נציגת ההגבלים העסקיים על הטענה?
טליה פרקר-סולומון: לא בחנו את העניין, כל מה שאני אומרת הוא רק לכאורה.
טליה פרקר-סולומון: אנחנו קיבלנו להיום רק את הכותרת של הדיון.
טליה פרקר-סולומון: כשמדובר בדרישה של הרבנות, שבאה ממנה, ושמי שרוצה לעמוד בה צריך לעמוד בתנאי הרבנות – הדברים נראים לי תקינים.
טליה פרקר-סולומון: זה כמו שגוף עסקי בוחר לעמוד בתו תקן מחמיר.
טליה פרקר-סולומון: אבל התאחדות בשם כל בעלי האולמות עשויה להיות בעייתית.
טליה פרקר-סולומון: אנחנו נבדוק זאת.
יהורם מזור: אני רב המשתייך לתנועה הרפורמית.
יהורם מזור: הסעיף הבסיסי ביותר שאני מבקש להתייחס אליו הוא סעיף 4 בפסקה "שבתות וחגים" בעמ' 11: "בימי בין המצרים שהם מערב ראש חודש אב ועד תשעה בו כולל, וכן בימי ספירת העומר עד ערב ל"ג בעומר אין לערוך חתונות באולמות".
יהורם מזור: מנהג התנועה הרפורמית הוא לערוך חתונות במהלך ספירת העומר.
יהורם מזור: אין שום סיבה שזוג, שבחר לערוך את החופה במקום כשר כדי להאכיל את האורחים באוכל כשר, ויש בין אורחיו גם חובשי כיפה – לא יוכל לקיים את האירוע.
חיים טל: הוא יוכל לקיים אירוע כזה.
יהורם מזור: אבל כאן כתוב במפורש שאין לערוך חתונות באולמות.
חיים טל: הרבנות לא תשלח רב.
חיים טל: עבדתי עם ערביי יפו, והם היו עושים אצלי שמחות בתקופת בין המצרים – לא סירבתי.
חיים טל: גם הרבנות לא תאמר להם לא.
חיים טל: אין דבר כזה.
אברהם פורז: אך לפי מה שכתוב כאן זוהי הפרה של ההסכם.
יהורם מזור: כבר התעוררו בעיות בכמה מקרים בעבר.
יהורם מזור: בבאר שבע והבעיה לא נפתרה אלא אם כן בג"צ התערב בנושא.
יהודה כהן: בג"צ לא התערב.
יהורם מזור: ברגע האחרון הייתה התערבות.
יהודה כהן: נכון, התאחדות בעלי האולמות התערבה.
יהודה כהן: אנחנו התנגדנו.
יהודה כהן: צריך לדייק בדברים.
יהורם מזור: היו מקרים לא מעטים שרבנינו הגיעו לערוך חופות והמשגיח התערב והיה סקנדל קטן – או סקנדל גדול יותר.
יהורם מזור: אני לא עוסק בכשרות.
יהורם מזור: בסעיפים האלה יש סוגיות שונות, חלקן מעניינות.
יהורם מזור: למשל, קשה לי להבין למשל מדוע הדלקת הקיטור תיעשה על ידי יהודי בלבד.
יהורם מזור: אני מבין את סוגיית היין, אך לא מבין את נושא הדלקת הכיריים.
יהורם מזור: דיינו.
יהורם מזור: יש כאלה שמקפידים בכך.
יניב כהן: הדלקת הקיטור על ידי יהודי היא מאותה הסיבה שהיין צריך להיפתח על ידי יהודי.
יהורם מזור: זה לא נכון, זה לא בישול נוכרי.
יהורם מזור: יש הבדל בין הדלקת קיטור לבישול עצמו.
יניב כהן: אם יש כוכבית ליד הסעיף הזה, המשמעות היא שהוא נוגע למהדרין.
יהורם מזור: לא, אין שם כוכבית.
יהורם מזור: כל הנושא הזה בעייתי מאוד, אך מעבר לכך, יש בתקנון סעיפים שיש בהם כדי לומר שהמשגיח הוא זה שקובע בעצם מה מתרחש באולם.
יהורם מזור: אך מי שקובע לדעתי הוא בעל השמחה או בעל המקום ולא המשגיח.
יהורם מזור: תפקידו של המשגיח הוא לבדוק את הכשרות בלבד.
יהורם מזור: כבר היו אירועים, ואנשי ההתאחדות הזכירו אותם, שבהם איימו לשלול את הכשרות של האולם כשרצו להביא רקדנית בטן, או כשקבוצה מסוימת רצתה להציב באולם עץ אשוח, כשחגגו את חג המולד באולם כשר.
יהורם מזור: הדברים האלה קרו לא פעם ולא פעמיים.
יהורם מזור: כשבעל הבית מוכר את האולם לנכרי – גם אם הצוות נשאר יהודי והמשגיח יהודי – מחיר הכשרות עולה פי שבעת מונים, כי בעל המקום איננו יהודי.
יהודה כהן: אני מעוניין לשמוע דוגמאות לכך.
יהודה כהן: באולמות של חיים טל נערכו עשרות חתונות לערבים נוצרים מיפו.
יהודה כהן: הוא אף פעם לא העלה בגלל זה את הכשרות.
יהורם מזור: כוונתי שהמצב הוא הפוך.
יהורם מזור: בעל אולם נוכרי בחיפה מעסיק צוות יהודי בלבד, משלם היום סכום כפול ומכופל בגלל כשרות.
יהודה כהן: זה עניין שצריך להפנות לרבנות.
יהורם מזור: דבריי לא מכוונים רק כלפיך, אלא לכל מה שכתוב כאן.
יהורם מזור: מדוע צריכה להיות הגבלה על ירקות?
יהורם מזור: למה ירקות עלים חייבים להיות מ"גידול מיוחד" – כלומר ירקות של גוש קטיף?
אברהם פורז: זה סיפור ידוע ומוכר.
שמעון אולמן: מדוע זה מפריע לך?
שמעון אולמן: אתה רוצה שיהיו תולעים בירק?
יהורם מזור: יש דרך לבער את התולעים גם אם הירקות לא מגיעים מגוש קטיף.
שמעון אולמן: אתה מצאת דרך לבער תולעים.
יהורם מזור: לא אני.
יהורם מזור: סבתא שלי היא יהודייה חרדית והיא יודעת לעשות זאת.
שמעון אולמן: אתה בודק את החסה כמו שסבתא שלך עשתה זאת?
יהורם מזור: אני לא רוצה להתווכח עמך על הנושא.
שמעון אולמן: אתה מעמיד באולם מאה איש שיבדקו את החסה ל800- איש שבאים לארוחה?
שמעון אולמן: אל תספר סיפורים.
יהורם מזור: אני עובר לסעיף הקירור בעמוד 9: "מפתח מקרר הבשרים יימצא בידי המשגיח בלבד".
יהורם מזור: מיהו בעל הבית במקום?
יהורם מזור: בעל האולם או משגיח הכשרות?
יהורם מזור: אם המשגיח הוא בעל הבית, אז שימכרו לו את האולם והרבנות תנהל את המקום.
יצחק וקנין: שאילנה דיין שידרה כתבה על מכירת בשר חמורים סוסים?
יהורם מזור: אני יודע, היה קצב כשר בכפר סבא שמכר לנו גמלים.
יצחק וקנין: על עצמי אני לא סומך.
יהורם מזור: כל הדברים האלה הם ביזיון מושג הכשרות.
שמעון אולמן: אל תדאג למושג הכשרות.
יהורם מזור: אני דואג לו, וזכותי לעשות זאת ממש כמוך.
יהורם מזור: אין לך מונופול על הקדוש ברוך הוא.
יהודה כהן: אני מבקש להוסיף נקודה אחת לעניין סיפור עץ האשוח באירוע נוצרי באולמי נפטון ולעניין הרפורמים: התאחדות בעלי האולמות עמדה לצדם של האולמות.
יהודה כהן: אנחנו חיים מלספק אוכל ואירועים.
יהודה כהן: זאת הפרנסה שלנו.
יהודה כהן: אירוע בראש השנה האזרחי – כל זמן שאיננו נוגד את חוקי הכשרות – אנחנו מעוניינים לקיים אותו, ועמדנו מול הרבנות בנושאים האלה.
יהודה כהן: הרב יניב יעיד שהוא הלך אתי בנושא הזה בין הטיפות, כדי לא לשבור את הרבנות המקומית בבת ים אך מצד שני גם לא לפגוע בפרנסתם של אנשים.
יהודה כהן: אני הייתי בבאר שבע ביום שהתפוצץ שם הסיפור.
יהודה כהן: באותו רגע התקשרתי לרב יניב ואמרתי לו שלא יהיה כדבר הזה.
יהודה כהן: זכותם של הרפורמים להינשא בכל אולם, כל זמן שהאוכל כשר.
יהודה כהן: אני לא מתחתן בחתונה רפורמית, לא אכפת לי, אך כל זמן שהדבר לא מפריע – האירוע יתקיים.
יהודה כהן: למוסלמי או לנוצרי לקיים אירוע דתי, קל וחומר ליהודי רפורמי.
יהודה כהן: אני לא אפריע לכך.
יהודה כהן: זאת הפרנסה שלנו, והיא חייבת להיות.
יהודה כהן: אנחנו חייבים לתת שירות.
יהודה כהן: אי אפשר לטעון שהרבנות מאיימת עלינו שלא נקיים חתונות רפורמיות.
יהודה כהן: לא היה כדבר הזה.
יהודה כהן: היה מקרה מקומי של רב.
יהודה כהן: מה אפשר לעשות כשהרב המקומי מחליט אחרת?
יהודה כהן: הוא טעה, ואחרי שעה הבין זאת וחזר עם מכתב התנצלות.
יהודה כהן: מר מזור לא הזכיר זאת בדבריו.
שמעון אולמן: בשנה שעברה היה טקס באולם "אלהמברה" ביפו, החופה נערכה במקום כלשהו – אינני יודע היכן.
שמעון אולמן: הסעודה והשמחה הייתה באולם.
שמעון אולמן: איש לא התערב.
שמעון אולמן: המשגיח היה, האוכל היה כשר והכל היה בסדר.
שמעון אולמן: שלא יטענו שהרבנות מפריעה.
לאה ורון: למה החתונה הייתה צריכה להיות במקום אחר?
לאה ורון: כך בני הזוג בחרו?
יהודה כהן: זאת זכותם של האנשים.
שמעון אולמן: הרב של הרבנות לא רצה לקיים את הטקס, לכן ערך אותו מישהו אחר.
חיים טל: אולם "אלהמברה" עובד בשבתות.
יהודה כהן: השחקן אקי אבני עשה את הטקס שם.
שמעון אולמן: במקרה שציינתי נמצא פתרון ולא הייתה בעיה.
שמעון אולמן: אך אין סיבה להתנגד לתקנון כולו.
אברהם פורז: אני מבקש לסכם.
אברהם פורז: ראשית, הרשות להגבלים עסקיים תבדוק את המצב ותודיע לוועדה את תשובתה.
אברהם פורז: שנית, אני מבקש להבהיר את הבעייתיות שיש בנושא: בישראל יש מונופול על נישואים וגירושין בידי הגופים האורתודוכסיים.
שמעון אולמן: ברוך השם.
אברהם פורז: כן, אך אחרים אומרים על כך "אוי ואבוי".
אברהם פורז: התוצאה הנגררת מזה היא, שאי אפשר לערוך נישואים שיהיו תקפים במדינת ישראל אלא במקום כשר.
אברהם פורז: הכשרות נמצאת בידי אותו גורם אורתודוכסי שאחראי על הנישואים.
אברהם פורז: התוצאה היא שמוכתבים כאן דברים שנמצאים על יד הכשרות הטהורה.
אברהם פורז: מדוע צריך לקבוע שלא ייערכו אירועים בשבת?
שמעון אולמן: גם אין חתונות בשבת.
אברהם פורז: נכון, אבל אפשר לקיים חגיגה אחרת בשבת: מישהו קיבל מינוי להיות שגריר, או שמחה אחרת.
אברהם פורז: יש עוד שמחות בחיים חוץ מברית מילה, חתונה והלוויה.
שמעון אולמן: חוק שעות עבודה ומנוחה חל גם על בעלי האולמות.
שמעון אולמן: גם הם רוצים לנוח.
שמעון אולמן: אין לנו אפילו יומיים שקט בעולם.
שמעון אולמן: אך אצלנו יש יום אחד שקט – וגם את זה רוצים לקלקל.
שמעון אולמן: לא תיגרם לאדם שום פגיעה בחופש העסקי, אין פגיעה בחוק זכויות יסוד מכל סוג, אם אדם יעשה את שמחותיו בימים ראשון עד שישי.
יהודה כהן: וגם במוצאי שבת.
אברהם פורז: זה לא מדויק.
אברהם פורז: בתקופות מסוימות של השנה האולמות מושבתים אך הארנונה ממשיכה, וגם הוצאות השכירות אם המקום שכור.
אברהם פורז: זה מזיק לעסק.
אברהם פורז: יש כאן עניינים שאינם נושאי כשרות נטו, אך מוכתבים בגלל המונופול של הרבנות, והם לא סבירים.
אברהם פורז: למשל, אינני חושב שהמטבח חייב להיות רק בשרי.
יניב כהן: מי שירצה גם מטבח חלבי – יוכל לעשות זאת.
אברהם פורז: אם כן, צריך לכתוב זאת.
יניב כהן: לגבי הקייטרינג הוצאנו נהלים כאלה.
אברהם פורז: גם כך לגבי אירוע בשבת.
אברהם פורז: אפשר לומר שאירוע בשבת יתקיים רק עם משקאות קלים, בלי משקאות חלביים וכו'.
אברהם פורז: אבל יש כאן החמרות שלא נובעות מהכשרות אלא מדבר נוסף.
אברהם פורז: ממילא הגופים הדתיים מאוד לא מסתפקים בהכשר של הרבנות.
אברהם פורז: כמו שאמרתם כאן, הזכרת הרבנות בבני ברק היא רק לרעה.
אברהם פורז: ובאותה מידה יש גם אחרים שלא מסתפקים מהצד ההפוך, ולגביהם יש החמרות שחלקן לא מוצדק לדעתי.
שמעון אולמן: ככל שנהיה יותר חזקים בתקנון כזה, כך יילך ויפחת מספרם של ההכשרים האחרים.
אברהם פורז: מעבר לנושא ההגבלים העסקיים, להשקפתי כל עוד לא ניצור פלורליזם בנושא הנישואין, הגופים שיש להם מונופול על הנישואים יוכלו גם להכתיב לאן יגיע הרב שעורך את הטקס.
אברהם פורז: דבר נובע מדבר.
אברהם פורז: היום רב המוסמך על פי הדין הכללי לקיים נישואין – והיום זה המונופול של האורתודוכסיה - קובע שהוא לא מגיע למקום שאין בו כשרות למרות שאין קשר בין הדברים.
אברהם פורז: הרי הנישואים יהיו חוקיים, כך אני מניח, גם אם אחר כך אוכלים אוכל לא כשר.
אברהם פורז: זה חלק מרצון, לגיטימי אגב, להראות שהרב לא מוכן לייחס מקום כזה לזכותו.
אברהם פורז: זרם אחד ביהדות, הזרם האורתודוכסי, קיבל מונופול על נישואין וגירושין, וכתוצאה מכך מכתיב את השקפת העולם שלו גם באלמנטים נוספים.
אברהם פורז: הפתרון בעיני הוא שגם נושא הנישואין והגירושין יהיה פלורליסטי.
אברהם פורז: מי שרוצה יינשא אצל רב רפורמי, יחגוג באולם שמחות שעובד בשבת ומערבב בשר וחלב אם הוא מעוניין באולם כזה, שקונה חסה לאו דווקא מגוש קטיף – והמדינה תכיר בנישואין האלה.
שמעון אולמן: ואחר כך ייסע לקפריסין כדי לקבל את האישור.
שמעון אולמן: ולבסוף יתגרש ברבנות והכל יהיה בסדר.
אברהם פורז: כל העסק אבסורדי לחלוטין, זה עוד אבסורד במסגרת האבסורדים.
אברהם פורז: על סדר יומנו נושא שכבר התחלנו את הטיפול בו וקיימנו כבר שלוש ישיבות.
אברהם פורז: אנחנו רוצים לקבל דיווח על מה שקורה.
אברהם פורז: אני רוצה להזכיר לחברים שחברי הכנסת שהתבטאו בישיבת הוועדה האחרונה, אמרו שמה שמעסיק אותנו זה איך אנחנו דואגים לכך שבעלי המניות הוותיקים בקו-אופ יקבלו את הזכויות כך שיוכלו לממש אותן – ולא באחרית הימים, אלא עכשיו.
אברהם פורז: מי רוצה לפתוח?
אברהם פורז: הרצל כספי:     	הרצל כספי, עורך-דין.
אברהם פורז: יש כאן שתי בעיות מרכזיות שהן גורמות את כל ההתרוצצויות ואת כל הפעולות של חוגים חיצוניים  שרוצים להשתלט על האגודה, והן: עובדה ראשונה שיש בפנינו אגודה ששווייה – כמעט לא במחלוקת – הוא 500 מיליון דולר, סכום ניכר לכל הדעות, ואובייקט שכדאי לשים עליו יד וליהנות ממנו.
אברהם פורז: העובדה השנייה היא שיש לנו ציבור של באופן עגול וגס כ- 20,000 חברים – חיים ונפטרים.
אברהם פורז: החיים הם מבוגרים ותשושים שבעצם לא יכולים להגן על עצמם.
אברהם פורז: זו נקראת אוכלוסייה חלשה, אבל במספרים ניכרים ביותר ואם אנחנו נצרף לאוכלוסייה הזאת את בני המשפחה, הרי אנחנו מגיעים לאוכלוסייה של עשרות רבות, אם לא מאות אלפי אנשים.
אברהם פורז: האוכלוסייה הזאת היא חלשה והגורמים שמנסים להשתלט על האגודה מנצלים בצורה הצינית ביותר גם את העובדה הזאת.
אברהם פורז: אפי אושעיה:     	מיהם הגורמים?
אברהם פורז: הרצל כספי:     	יש שני גורמים ואני אפרט אותם בהמשך, אבל כדי לספק את הסקרנות מראש, כיום שני הגורמים הם נאמני ההנהלה הקודמת של בני גאון שמבקשים לחזור ולהשתלט על האגודה, וההסתדרות שנציג מכובד שמייצג אותם יושב כאן.
אברהם פורז: אפי אושעיה:     	את מי מייצג אדוני?
אברהם פורז: הרצל כספי:     	אני מייצג 180 בעלי מניות מקרב הציבור – חיים, וכ- 40 יורשים של חברים שנפטרו.
אברהם פורז: אפי אושעיה:     	ואתה מציג את העמדה שלהם כרגע?
אברהם פורז: הרצל כספי:     	כן.
אברהם פורז: יגאל ביבי:     	כמה אחוזים יש להם?
אברהם פורז: סגן שר העבודה והרווחה יצחק וקנין:     	יש חלוקה שוויונית.
אברהם פורז: הרצל כספי:     	באגודה שיתופית יכולה להיות רק מניה אחת מוחזקת על ידי בעל מניה.
אברהם פורז: אין ריכוז של מניות בידי גורם מסוים, לפי החוק זה אסור.
אברהם פורז: כלומר, אם אני מדבר על 20,000, מדובר על 20,000 מניות בצורה גסה – חיים ונפטרים.
אברהם פורז: יגאל ביבי:     	האסיפה הכללית בחרה הנהלה שתנהל?
אברהם פורז: הרצל כספי:     	האסיפה הכללית נוהלה בדרכי רמאות, וחוקר מיוחד שמונה על ידי רשם האגודות ביטל את תוצאות האסיפה הכללית.
אברהם פורז: לכן, ההנהלה הקודמת התפוטרה, אולצה להתפטר.
אברהם פורז: יגאל ביבי:     	בסדר, אז יעשו שוב.
אברהם פורז: הרצל כספי:     	אנחנו נגיע גם לזה.
אברהם פורז: מי שרוצה את זה – לא עקרונות הדמוקרטיה בגרונו.
אברהם פורז: לאחר מאמצים רבים ומלחמה עיקשת של אותם בעלי מניות קטנים – גם בהתערבות של רשם האגודות וגם של משרד המשפטים, היועץ המשפטי, המשנה ליועץ המשפטי – אולצה ההנהלה הקודמת להתפטר, ומונתה הנהלה חדשה על ידי רשם האגודות, שנציגה בכירה מטעמה השופטת בדימוס הגברת פורת, יושבת כאן.
אברהם פורז: אחד התפקידים העיקריים של הוועד הממונה הוא להכין תוכנית שהתוצאות שלה תהיינה שבעלי המניות הוותיקים, הזקנים והחולים, יקבלו את השווי הריאלי של המניה שלהם באגודה.
אברהם פורז: תוכנית כזו אמורה – לפי מה שהוכרז – להיות מפורסמת עד סוף החודש הזה.
אברהם פורז: גם רשם האגודות, באמצעות פרקליטות המדינה, יפרסם את התוכנית שלו, אני מניח במהלך החודשיים הקרובים.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     	ואז התוצאה תהיה שכל אחד יוכל לממש?
אברהם פורז: הרצל כספי:     	התוצאה היא שתהיה תוכנית על השולחן, והשאלה מה יעשו עם הדברים האלה.
אברהם פורז: אם תפורסם תוכנית וכאשר תפורסם התכנית, ועד למימושה – זה סיפור ארוך.
אברהם פורז: היו"ר אברהם כספי:     	מר כספי, אתה פנית גם אלי – זה לא סוד – נתת ביטוי למה שאתה חושב וגם שצריכה להיות חקיקה של הכנסת לפתור את הבעיה.
אברהם פורז: גם הוגשה הצעת חוק פרטית על ידי חבר כנסת חיים כץ.
אברהם פורז: האם היא הוצבעה?
אברהם פורז: גלית:     	ברשותכם, אני העוזרת שלו, נבצר ממנו להשתתף כאן היום.
אברהם פורז: רצינו להעלות את ההצעה ביום רביעי.
אברהם פורז: ועדת השרים לענייני חקיקה התנגדה להצעת החוק, לכן משכנו אותה על מנת שהם לא יטרפדו את ההצעה.
אברהם פורז: אפי אושעיה:     	גם ועדת השרים וגם הנהלת הקואליציה – הגישו ערעור ודחו.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     	מר כספי, נניח בלי חקיקה – האם במקרה כזה יכול הוועד הממונה הזמני להחליט על איזשהו מנגנון של מימוש מיידי?
אברהם פורז: האם קיימת סמכות חוקית כזאת?
אברהם פורז: הרצל כספי:     	הוועד הממונה הזמני יכול להחליט על כל נושא שהוא מוצא לנכון להחליט.
אברהם פורז: אין שום הגבלה על הסמכות שלו להחליט באיזה נושא שהוא, כולל מכירת נכסי האגודה.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     	האם הוועד הממונה הזמני יכול להחליט נניח שבשלב זה כל אחד מבעלי המניות הוותיקים ו/או יורשיהם, עומד לרשותו כך וכך?
אברהם פורז: הרי הקו-אופ זה תאגיד אחזקות, וכל אחד נניח בשלב ראשון מקבל X מניות בקו-אופ הריבוע הכחול.
אברהם פורז: אחר כך אפשר לעשות איתה מה שרוצים.
אברהם פורז: מרים פורת:     	את זה אי אפשר להגיד.
אברהם פורז: הרצל כספי:     	אם אתה שואל על הדרך המשפטית, אפשר להגיע לכך בשני אופנים.
אברהם פורז: ראשית, אפשר לחלק דיבידנדים בצורה של מניות.
אברהם פורז: זו דרך שהיא אפשרית.
אברהם פורז: שנית, אפשר לפרק את האגודה, והיות שעיקר נכסי האגודה זה מניות בריבוע הכחול, הרי במהלך הפירוק יקבלו בעלי המניות באגודה מניות של הריבוע הכחול – כאשר ריבוע כחול ממשיכה לפעול.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     	ההנחה היא שמוכרים את כל האגודה למישהו והוא משלם נניח כמה מאות מיליונים, זה נכנס לקופת הפירוק.
אברהם פורז: הרצל כספי:     	זה הכסף.
אברהם פורז: סגן שר העבודה והרווחה יצחק וקנין:     	וזה הולך לחברי האגודה.
אברהם פורז: הרצל כספי:     	כל האמצעים פתוחים, אלא מאי?
אברהם פורז: שלא נותנים לבצע את הדברים האלה.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז:     	מי לא נותן?
אברהם פורז: הרצל כספי:     	יש שני גופים שגם פונים לבתי המשפט וגם פועלים ציבורית.
אברהם פורז: הגוף הראשון, שנדמה לי שאינו מיוצג כאן, זה מה שאני קורא לו נאמני ההנהלה הקודמת של בני גאון.
אברהם פורז: ההנהלה הזו סולקה, היא אולצה להתפטר אבל לא השלימה עם המצב הזה, ומדוע?
אברהם פורז: בגלל הסיבות שאמרתי מראש – יש כאן נכס של 500 מיליון דולר.
אברהם פורז: לכן הם נוקטים בכל האמצעים כדי לחזור לשלטון.
אברהם פורז: הם עושים זאת על ידי שני דברים כשגם ההסתדרות לצערי מצטרפת אליהם במהלכים מקבילים, ולחששתי – בתיאום  פעולה.
אברהם פורז: מהם שני האמצעים?
אברהם פורז: הם דורשים בחירות.
אברהם פורז: לכאורה - אנחנו יושבים בכנסת ישראל – זה הליך דמוקרטי ביותר בחירות, אלא מאי?
אברהם פורז: אלה לא גופים שמחפשים את הדמוקרטיה.
אברהם פורז: מתוך ההרכב הנוכחי של חברי האגודה, כאשר גרעין קשה נמצא בשליטת ההנהלה הקודמת – בני גאון וחבורתו...
אברהם פורז: אפי אושעיה:     	אדוני היושב ראש, זה לא יכול להיות.
אברהם פורז: יושב אינטרסנט של קבוצה אחת ומדבר על אנשים עבריינים, על הנהלה קלוקלת.
אברהם פורז: הרצל כספי:     	לא אמרתי עבריינים.
אברהם פורז: אפי אושעיה:     	הנהלה שסולקה, שלא קמה כחוק.
אברהם פורז: הרצל כספי:     	נכון, יש חוקרים.
אברהם פורז: אפי אושעיה:     	אני רוצה לשאול שאלה טכנית – למה אנחנו שואלים את מר כספי שאלות שאולי צריך לענות עליהן הרשם, שהוא המוסמך מטעם מדינת ישראל?